Справа № 500/365/21
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2021-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/365/21

02 квітня 2021 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Мірінович У.А. розглянувши у порядку відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Шумської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Шумської міської ради (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Шумської міської ради щодо не розгляду у встановленому законом порядку заяви ОСОБА_1 від 30.11.2020 №12.02.05/3453 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га. кадастровий номер :01:001:0737, яка розташована за межами населеного пункту с. Жолобки, Шумського району, Тернопільської області;

- зобов`язати Шумську міську раду у двотижневий строк з моменту набрання законної сили рішення суду розглянути подану ОСОБА_1 заяву від 30.11.2020 №12.02.05/3453 № 12.02.05/3453 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га. кадастровий номер :01:001:0737, яка розташована за межами населеного пункту с. Жолобки, Шумського району, Тернопільської області;

- встановити судовий контроль за виконанням рішення в даній адміністративній справі, шляхом зобов`язання Шумської міської ради подати у місячний строк, після набрання рішення суду законної сили, звіту про виконання судового рішення.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач повинен був розглянути заяву позивача про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га відповідно до ст. 118, 186-1 Земельного кодексу України та прийняти одне із можливих рішень - затвердити проект землеустрою чи відмовити у затвердженні проекту землеустрою з підстав, передбачених законодавством.

Ухвалою суду від 27.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено у справі судове засідання на 25.02.2021.

Шумська міська рада, надала відзив на позов, просила відмовити у задоволенні позову, міська рада зауважила, що не порушувала строків розгляду заяви, позивача передбачених ст. 118 Земельного кодексу України, оскільки з метою прийняття позитивного колегіального рішення, заявнику було надано проміжну відповідь від 18.12.2020 №02-13/1538 щодо усунення недоліків, а саме, долучити до проектної документації підписаний суміжними землекористувачами акт приймання - передачі межових знаків на зберігання.

В свою чергу, позивач забрав проектну документацію і більше з питанням щодо її погодження до міської ради не звертався.

Виходячи з наведеного, відповідач зазначив, що рада не мала можливості розглянути на пленарному засіданні питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства позивача.

Ухвалою суду від 15.03.2021 відкладено судовий розгляд справи на 29.03.2021 о 10:30 год. у зв`язку з неявкою всіх учасників справи.

15.03.2021, через відділ документального забезпечення суду, надійшло клопотання представника відповідача, в якому просить розгляд справи здійснювати за відсутності представника відповідача.

23.03.2021, через відділ документального забезпечення суду, надійшла заява представника позивача, в якій просить розгляд справи здійснювати за його відсутності.

Ухвалою суду від 29.03.2021 суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Як слідує із матеріалів справи, 19.08.2020 року ОСОБА_2 звернувся до Шумської міської ради з заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га.

Рішенням Шумської міської ради №4660 від 21.08.2020 позивачу надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га за рахунок земель комунальної власності - землі загального користування, кадастровий номер :01:001:0615, яка розташована за межами населеного пункту с. Жолобки, Шумського району, Тернопільської області.

У пунктах 2,3 вказаного рішення зазначено: « 2. ОСОБА_1 виготовити з урахуванням вимог статтей 186, 186-1 Земельного кодексу України та державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок. 1. Розроблену землевпорядну документацію, зазначену в пункті 2 даного рішення представити сесії міської ради на розгляд та прийняття рішення по суті».

На виконання вказаного рішення 10.09.2020, між позивачем та ФОП ОСОБА_3 укладено Договір за №160.

На підставі укладеного правочину №169, ФОП ОСОБА_3 було виготовлено Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га за рахунок земель комунальної власності - землі загального користування, кадастровий номер :01:001:0615, яка розташована за межами населеного пункту с. Жолобки, Шумського району, Тернопільської області.

30.11.2020 позивач, через центр надання адміністративних послуг, подав заяву відповідно до якої просив Шумську міську раду затвердити виготовлений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га.

Шумська міська рада своїм листом від 18.12.2020 за № 02-13/1538 повідомила позивача про наступне:

«Вашу заяву про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (вхідний № 12.02.05/3353 від 30.11.2020 року), кадастровий номер :01:001:0737, площею 2, 0000 га та додану до неї документацію із землеустрою розглянуто за результатами чого інформуємо.

Ст. 198 Земельного кодексу України визначено, що при оформлені права власності на земельну ділянку проводиться комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок, які включаються, у тому числі, погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами.

Окрім того, відповідно до ст.50 Закону України «Про землеустрій» складовою проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є акт приймання - передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки).

У представленому до заяви проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки акт прийомки - передачі межових знаків на зберігання не підписано.

З огляду на вищевикладене, документацію із землеустрою необхідно доопрацювати, після чого Вам слід повторно звернутися до Шумської міської ради з аналогічною заявою».

Позивач не погоджуючись із наданою відповіддю відповідача, звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельний кодекс України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Стаття 12 Земельного кодексу України визначає повноваження сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів у галузі земельних відносин.

Так, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; д) організація землеустрою; е) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; й) вирішення земельних спорів; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону. До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належать: 1) надання відомостей з Державного земельного кадастру відповідно до закону; 2) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Приписами статті 11 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Відповідно до пункту 34 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рішення місцевої ради приймаються у формі відповідних рішень, прийнятих на сесії місцевої ради та рішень виконавчого комітету.

Статтею 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 8-10 ст. 118 Земельного кодексу України, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Ч. 2, 6, 8 ст. 186-1 ЗК України визначено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об`єкт будівництва або планується розташування такого об`єкта (крім проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи), подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури. Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

У висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

Повторна відмова не позбавляє права розробника проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки усунути недоліки проекту та подати його на погодження.

Вищевикладене свідчить, що за наслідками розгляду заяви позивача про затвердження проекту землеустрою відповідно до ст. 118, 186-1 Земельного кодексу України та ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» відповідач - Шумська міська рада - на пленарному засіданні повинна була прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою чи рішення про відмову у затвердженні проекту землеустрою із зазначенням вичерпного переліку недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надати розумний строк для усунення таких недоліків.

Проте, Шумська міська рада, жодного з рішень відповідно до ст. 118, 186-1 Земельного кодексу України не прийняла, натомість листом від 18.12.2020 повідомила позивача, що документацію із землеустрою необхідно доопрацювати та повторно звернутися до Шумської міської ради з аналогічною заявою, що не передбачено нормами Земельного кодексу України.

Отже, відсутність рішення про затвердження проекту землеустрою чи рішення про відмову у затвердженні проекту землеустрою в межах встановленого законом місячного строку свідчить про протиправну бездіяльність відповідного органу.

Враховуючи, що відповідачем не було прийнято у відповідності до норм діючого законодавства рішення про затвердження проекту землеустрою чи рішення про відмову у затвердженні проекту землеустрою, суд дійшов висновку, що відповідачем не було прийнято жодного передбаченого законодавством рішення за результатами розгляду заяви позивача.

Таким чином, неприйняття відповідачем рішення за заявою позивача у строк ставить особу у певну правову невизначеність, що є недопустимим у відповідності до змісту та сутності принципів верховенства права та законності.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 18.09.2019 по справі №826/8860/16, від 17.12.2018 року у справі № 509/4156/15-а, від 06.02.2019 у справі № 638/20447/14-а, від 17.04.2018 року №820/4554/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд зазначає, що не надає правової оцінки підставам для відмови позивачу зазначеної у листі-відповіді, оскільки дійшов до висновку, що заява позивача не розглянута відповідачем у строк та у спосіб встановлені Земельним кодексом України та не прийнято рішення про затвердження проекту землеустрою чи рішення про відмову у затвердженні проекту землеустрою. Натомість відмовляючи у затвердженні проекту землеустрою відповідач зобов`язаний навести усі підстави для відмови з посиланням на норми законодавства, якими такі підстави встановлені.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо належного розгляду звернення позивача про є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Таким чином, оскільки відповідачем не було здійснено належного розгляду заяви позивача, в даному випадку належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача розглянути відповідно до вимог статті 118 Земельного кодексу України заяву ОСОБА_1 від 30.11.2020 №12.02.05/3453 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га кадастровий номер :01:001:0737, яка розташована поза межами населеного пункту села Жолобки Шумського району Тернопільської області.

Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того в позовній заяві позивач просить встановити судовий контроль за виконанням судового рішення в порядку, передбаченому статтею 382 КАС України та зобов`язати відповідача подати суду звіт про виконання рішення суду.

Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу вказаної норми слідує, що встановлення судового контролю за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі, є правом, а не обов`язком суду.

Разом з тим, позивачем не доведено, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення суду у визначений чинним законодавством спосіб, а тому суд вважає, що у встановленні судового контролю шляхом зобов`язання відповідача надати звіт про виконання рішення суду слід відмовити.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач в позові просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12000,00 грн,

За нормами пункту 5 частини першої статті 244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат, яке врегульовано главою 8 розділу І Кодексу адміністративного судочинства України.

Положеннями статті 59 Конституції України, передбачено, що кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура.

Відповідно до приписів частин першої-п`ятої статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Так, частиною сьомою статті 139 КАС України, передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Отже, з аналізу наведених правових норм, вбачається, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, варто зазначити, що склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Також, на підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21.03.2018 у справі № 815/4300/17, від 11.04.2018 у справі № 814/698/16.

Велика Палата Верховного Суду вказала, що витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні, а й у разі вчинення інших дій за його межами. Такий висновок висвітлений у постанові від 17.10.2018 у справі № 301/1894/17.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З матеріалів справи слідує, що 12.01.2021 між адвокатським бюро "Ростислава Никитюка" та позивачем укладено договір про надання правничої (правової) допомоги №3.

Згідно п.5.1 даного договору, розмір оплати праці бюро при наданні правової допомоги, а також умови, строки та порядок розрахунків, визначаються сторонами в додатках до цього договору, визначеними п. 4.1. Договору.

Також, згідно додатку №1 до договору №3 від 12.01.2021, сторони визначили, що за годину консультування клієнт сплачує адвокатському бюро гонорар у розмірі 500,00 грн; підготовка та подання заяви по суті 700,00грн. за годину, написання заяв, клопотань, адвокатських запитів, та інших процесуальних документів 500,00грн., участь адвоката у судовому засіданні у судді першої інстанції 1000,00грн., участь адвоката у судовому засіданні у судді апеляційної інстанції 2000,00грн.

Відповідно до акта від 15.01.2021 №1 приймання-передачі виконаних робіт по наданню правничої (правової) допомоги адвокатським бюро були надані клієнту юридичні послуги згідно наступного переліку: консультування щодо обрання належного способу захисту порушеного права, формування правової позиції щодо захисту порушеного права, опрацювання наданих клієнтом документів - 12.01.2021 (2 год) вартість 1000,00 грн; вивчення судової практики у спірних правовідносинах, складання позовної заяви 12.01 -13.01.2021 (6год) 4200,00грн. Загальна сума складає 5200,00 грн.

Матеріалами справи не підтверджено сплату позивачем адвокатському бюро витрат на правову допомогу.

Враховуючи надані стороною позивача докази, з урахуванням співмірності та обґрунтованості розміру витрат на оплату послуг адвоката, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 коп.

Також, підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1816,00грн. сплачений згідно квитанції №0.0..1 від 21.01.2021 (арк. справи 12).

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Шумської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправною бездіяльність Шумської міської ради щодо неналежного розгляду у встановленому законом порядку заяви ОСОБА_1 від 30.11.2020 року №12.02.05/3453 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2, 00 га кадастровий номер :01:001:0737, яка розташована поза межами населеного пункту села Жолобки Шумського району Тернопільської області.

Зобов`язати Шумську міську раду розглянути відповідно до вимог статті 118 Земельного кодексу України заяву ОСОБА_1 від 30.11.2020 року №12.02.05/3453 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га кадастровий номер :01:001:0737, яка розташована поза межами населеного пункту села Жолобки Шумського району Тернопільської області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Шумської міської ради в користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу на суму 2000(дві тисячі) гривень 00 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Шумської міської ради в користь ОСОБА_1 судові витрати на сплату судового збору на суму 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) гривень 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Реквізити учасників справи:

позивач: - ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач: - Шумська міська рада (місцезнаходження/місце проживання: вул. Українська, 59,м. Шумськ,Тернопільська область,47101 код ЄДРПОУ/РНОКПП 04396259) .

Головуючий суддя Мірінович У.А.