Справа № 127/4871/21
Суддя: Вишар І. Ю.
Дата ухвалення: 2021-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 127/4871/21
Провадження № 2-а/127/49/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" березня 2021 р.м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Вишара І.Ю.,Дернової В.В.,
при секретарі Павленко І.В., за участю позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Липовської Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського - інспектора батальйону №1 роти №4 УПП у Вінницькій області лейтенанта поліції Рутковського Андрія Сергійовича про скасування постанови серії ЕАН №3780486 від 12.02.2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до поліцейського - інспектора батальйону №1 роти №4 УПП у Вінницькій області лейтенанта поліції Рутковського Андрія Сергійовича про скасування постанови серії ЕАН №3780486 від 12.02.2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позов мотивований тим, що 12.02.2021 року відповідачем було складено постанову серії ЕАН №3780486 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. Постанова мотивована тим, що 12.02.2021 о 17:32 год., за адресою м. Вінниця вул. Соборна, 91, водій керуючи транспортним засобом марки «SKODA FABIA» н.з. НОМЕР_1 , порушив вимогу дорожнього знаку 3.2. чим порушив п. 8.4. в ПДР Порушення вимог заборонених знаків.

На думку позивача постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на те, що вказана постанова не відповідає дійсним обставинам справи, а також складеною за відсутності належних доказів та з грубим порушенням норм діючого законодавства України.

Позивач в судовому засіданні підтримав вимоги позову.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги позову не визнала та просила відмовити в задоволенні адміністративного позову, оскільки постанова у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 винесена згідно чинного законодавства, у звязку з порушенням останнім ПДР України.

Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 12.02.2021 року відповідачем було складено постанову серії ЕАН №3780486 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. Постанова мотивована тим, що 12.02.2021 о 17:32 год., за адресою м. Вінниця вул. Соборна, 91, водій керуючи транспортним засобом марки «SKODA FABIA» н.з. НОМЕР_1 , порушив вимогу дорожнього знаку 3.2. чим порушив п. 8.4. в ПДР Порушення вимог заборонених знаків.

Суд вважає, що вимоги позивача є безпідставними, а також такими, що нe підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Під час патрулювання 12.02.2021 року інспектором роти № 4 БУПП у Вінницькій області ДПП Рутковським А.С. було зупинено автомобіль, водій якого ОСОБА_1 під час руху по вул. Соборна м. Вінниця не виконав вимогу дорожнього знаку п. 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено», чим порушив п. 8.4 в) ПДР України та скоїв правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП (відео додається).

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до пункту 8.1 ПДР України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до пункту 8.4 в) ПДР України заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

П.8.4 (г) ПДР передбачено, що наказові знаки показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження.

Згідно з п.3.2 розділу 33 ПДР, дорожній знак 3.2 "Рух механічних транспортних засобів заборонено" забороняє рух усіх механічних транспортних засобів.

Абз.9 п.3.43 ПДР передбачено, що зона дії знаків 3.1-3.15, 3.19-3.21, 3.25, 3.27, 3.29, 3.33-3.37 - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знаків не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.

Відповідно до абз.5 п.3.43 ПДР не поширюється дія знаків 3.1-3.8, 3.11 - на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, а також на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні. У таких випадках транспортні засоби повинні в`їжджати до позначеної зони і виїжджати з неї на найближчому перехресті до місця призначення.

Таким чином, дія знаку 3.2 не поширюється на транспортні засоби виключно у разі одночасного дотримання наступних умов:

-транспортні засоби належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, або обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні;

-транспортні засоби таких громадян в`їжджають до позначеної зони та виїжджають з неї на найближчому перехресті до місця призначення.

В позовній заяві позивач стверджує, що мав намір повернути наліво на вул. Хлібну, мав намір, однак не зробив цього, оскільки з відеокамер доданих до матеріалів справи вбачається, що позивач не включив покажчик повороту відповідного напрямку, що він мав намір повернути, не знизив швидкість перед цим.

З урахуванням наведеного щодо позивача поширюється дія знака 3.2 "Рух механічних транспортних засобів заборонено",тому відповідач обґрунтовано притягнув до адміністративної відповідальності за порушення п. 8.4 (г) ПДР.

Статтею 1 Закону України «Про дорожній рух» зазначено, що закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки та відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Згідно з п. 1.9. Правил дорожнього руху особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 35 вище вказаного Закону поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив правила дорожнього руху. Що й було здійснено працівниками поліції.

Відповідно до ст. 32 ЗУ "Про Національну поліцію", поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках: якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, згідно КАС, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, однак це не може розумітися таким чином, що позивач взагалі звільнений від обов`язку доказування своїх вимог. Також обов`язок доказування розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову,а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову (постанова Верховного Суду від 14.03.2018 по справі №760/2846/17; постанова Верховного Суду від 14.02.2018 по справі №536/583/17).

Щодо доводів позивача про порушення поліцейським порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 258 КУпАП (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

У статті 222 КУпАП (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) чітко встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Таким чином, чинним на час виникнення спірних відносин законодавством було передбачено спрощену процедуру розгляду посадовою особою УПП справи про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 122 КУпАП. Вказане виключає необхідність дотримання інспектором поліції таких процедур, передбачених для розгляду справи про адміністративне правопорушення в загальному порядку, як надання особі можливості скористатися правом на правову допомогу, подати клопотання про перенесення розгляду справи за місцем проживання особи тощо.

З відеоматеріалів, що містяться в матеріалах справи вбачається, що інспектором не було порушено право позивача щодо користування правовою допомогою, а навпаки було роз`яснено його права згідно з законодавством щодо користування такою допомогою, однак позивач не скористався таким правом стверджуючи, що його адвокат не відповідає. інспектор під час розгляду справи було з`ясовано усі моменти, заслухано пояснення позивача, а також досліджено докази та продемонстровано позивачу по справі з роз`ясненням йому порушень ПДР.

Отже поліцейським як посадовою особою, що наділена дискреційними повноваженнями, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням докази порушення позивачем ПДР, маючи відповідні повноваження зроблено висновок про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Тому за результатами розгляду адміністративної справи до позивача застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 255 грн.

Суд вважає, що підстав у відповідача для умисного спотворення обставин події не було.

Крім того, реалізація права позивача щодо можливості скористатися правовою допомогою забезпечується під час оскарження безпосередньо рішення суб`єкта владних повноважень у суді.

Наведена вище правова позиція викладена Верховним судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 07 листопада 2019 по справі №487/2179/17.

За змістом пунктів 1 та 2 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженій наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року N 1395, зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за N 1408/27853, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином відповідач мав всі законні підстави винести постанову, а також розглянути справу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення. Оскільки у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в КУпАП (Рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015).

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до пункту 1.3. Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Главою 19 КУпАП передбачено, що у разі виявлення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП посадова особа органів внутрішніх справ має право розглянути справу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення та за результатами такого розгляду винести постанову у справі про адміністративне правопорушення.

В свою чергу поліцейський є працівником Управління патрульної поліції у Вінницькій області, тобто посадовою особою органів внутрішніх справ.

Таким чином, він мав всі законні підстави винести постанову, а також розглянути справу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення.

Згідно ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах автоматичну фото- та відеотехніку, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб, забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Також слід зазначити, що згідно ст. 251 КУпАП орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими що використовуються особами, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також працюючими в автоматичному режимі, а також, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм в стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими,речовими та електронними доказами.

Відповідно до ст. 99 КАС України електронними доказами є інформація в електронній формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи) та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, телефонах), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення.

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стосовно тверджень скаржника про те, що матеріали відеозапису не можуть бути належним доказом вчинення правопорушення, в зв`язку з тим, що оскаржувана постанова не містить посилань на технічний запис за допомогою якою здійснювалось фіксування правопорушення, Верховний Суд у постанові від 14 лютого 2018 року у справі №536/583/17, вказав відомості про технічний запис зазначаються у постанові, що виноситься у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, а зразок постанови про накладення адміністративного стягнення, наведений у додатку 5 до Інструкції, не передбачає внесення до нього відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Також слід зазначити, що згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі « O' Halloran and Francis v. the United Kingdom» будь-хто хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння та користування автомобілем може потенційно завдавати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Крім того, згідно ст. 286 КАС України особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності чітко передбачено: адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі; позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже враховуючи вище зазначене визнавати незаконною постанову місцевий загальний суд, як адміністративний суд, не має права, оскільки це не передбачено нормами чинного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що розглядаючи дану справу поліцейський діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

Враховуючи вище вказане, постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню, є обґрунтованою та законною, а відтак в задоволенні позову слід відмовити.

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до поліцейського - інспектора батальйону №1 роти №4 УПП у Вінницькій області лейтенанта поліції Рутковського Андрія Сергійовича про скасування постанови серії ЕАН №3780486 від 12.02.2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя