Справа № 560/1271/21
Суддя: Майстер П.М.
Дата ухвалення: 2021-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/1271/21
РІШЕННЯ

іменем України

02 квітня 2021 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Майстера П.М.

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Офісу Президента України , Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача державна казначейська служба України про визнання дій, бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

до суду з адміністративним позовом з урахуванням уточнення позовних вимог, звернулася позивачка до Офісу Президента України, Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) з позовними вимогами: визнати завідомо протиправними дії та бездіяльність Офісу Президента України щодо: створення перешкод для здійснення її прав і законних інтересів шляхом відмови листом від 21 жовтня 2020 р. №22/1-09/4974 Департаменту з розгляду звернень громадян Офісу Президента України зареєструвати та передати на розгляд її скаргу від 12.10.2020 р., що вона подала на електронну адресу ОПУ на ім`я Президента України як гаранта Конституції, та ненадання її відповіді на скаргу від 12.10.2020 р. з приводу тривалого невиконання державою рішення Великої палати ЄСПЛ Україна «Бурмич та інші проти України», №46852/13 від 12 жовтня 2017 року, у якому троє рішень національних судів за її заявами під номерами: № 16010/14, №18094/15, №18094/15 з трудових правовідносин (під одним номером два рішення, виконання яких не забезпечено державою.

Примушування її подати скаргу за посиланням у форматі, яким обмежено обсяг тексту звернення кількістю знаків та можливість подати додатки до звернення, що підтверджують підстави звернення.

Переадресування її скарги від 14.10.2020 р. на ім`я Президента України як гаранта Конституції, на завідомо протиправну вимогу Офісу Президента України у скороченому вигляді без додатків до Міністерства юстиції, чию бездіяльність з невиконання рішення Великої палати ЄСПЛ Україна «Бурмич та інші проти України», №46852/13 від 12 жовтня 2017 року, у якому троє рішень національних судів за її заявами під номерами: № 16010/14, №18094/15, №18094/15 (під одним номером два рішення, виконання яких не забезпечено державою) вона оскаржила.

Визнати завідомо протиправними дії та бездіяльність Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) та заступника начальника цього управління - начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень (УЗПВР) у Хмельницькій області Центрально - Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції Бабина Михайла Анатолійовича щодо: надсилання її завідомо протиправної, наданої з перевищенням повноважень, відписки від 26.10.2020 року за підписом начальника УЗПВР Бабина М.А., що має заголовок «Про розгляд звернення», з питання невиконання державою рішення Великої Палати ЄСПЛ «Бурмич та інші проти України».

Внесення відмітки в мапу порталу, на якому ведеться облік розгляду звернень, що її звернення від 14.10.2020 року розглянуто, що вона подала у скороченому вигляді на вимогу Офісу Президента України за зазначеним посиланням.

Протиправного неповернення до Міністерства юстиції її звернення від 14.10.2020 року з підстав відсутності повноважень розглядати її звернення від 14.10.2020 року, що вона подала у скороченому вигляді на вимогу Офісу Президента України.

Фальсифікації у відписці ЦЗМУМЮ (м. Хмельницький) від 26.10.2020 р. дати її звернення з 14.І0.2020 р. на 15.10.2020 р., що вона подала у скороченому вигляді на вимогу ОПУ, та надання роз`яснення про непідвідомчість питань, ігноруючи, що її скарга надіслана до Президента України як гаранта Конституції.

Зобов`язати Офіс Президента України: зареєструвати та передати за належністю її скаргу від 12.10.2020 р., що вона подала на електронну адресу Офісу Президента України, на ім`я Президента України як гаранта Конституції та надати її відповідь на скаргу від 12.10.2020 р. за підписом Президента України з приводу невиконання державою рішення Великої палати ЄСПЛ «Бурмич та інші проти України», №46852/13 від 12 жовтня 2017 року, у якому троє рішень національних судів за її заявами під номерами: № 16010/14, №18094/15, №18094/15 з трудових правовідносин (під одним номером два рішення), виконання яких не забезпечено державою.

Встановити строк один місяць для забезпечення державою/Президентом України як гарантом Конституції виконання державою рішення Великої палати ЄСПЛ Україна «Бурмич та інші проти України», №46852/13 від 12 жовтня 2017 року, у якому троє рішень національних судів за моїми заявами під номерами: № 16010/14, №18094/15, №18094/15 одним номером два рішення, виконання яких не забезпечено державою.

Зобов`язати Центрально-Західне міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) видалити відмітку «Розглянуто» з мати порталу, на якому ведеться облік розгляду звернень за посиланням щодо її звернення від 14.10.2020 року, що вона подала у скороченому вигляді на вимогу Офісу Президента України за зазначеним посиланням.

Стягнути з Офісу Президента України 700 000 гривень моральної шкоди згідно зі ст. 56 Конституції України, заподіяної завідомо протиправними діями і бездіяльністю.

Стягнути з Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) 700 000 гривень моральної шкоди згідно зі ст. 56 Конституції України, заподіяної завідомо протиправними діями і бездіяльністю.

У разі задоволення позову прошу суд відповідно до ст.382 КАС України встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання держави в особі Президента України/ Міністерства юстиції України подати звіт про виконання цього рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що 12 жовтня 2020 року звернулася зі скаргою до Президента України, як гаранта Конституції України, в електронному форматі на електронну адресу Офісу Президента, що була на сайті, щодо тривалого невиконання державою Україна рішення Великої Палати ЄСПЛ «Бурмич та інші проти України» від 12 жовтня 2017 р. №46852/13 та ін., яким постановлено тринадцятьма голосами проти чотирьох, що зазначені п`ять заяв та 12143 заяви, наведені в додатках І і II до цього рішення, мають розглядатись відповідно до зобов`язань, які випливають із пілотного рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява № 40450/04, рішення від 15 жовтня 2009 року), яким встановлено існування структурної проблеми, що призводить до порушення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Вона наголошувала, що у числі 12143 заяв - троє рішень національних судів за її заявами, що у додатку за номерами: № 16010/14. №18094/15, №18094/15 (під одним номером два рішення), виконання яких не забезпечено державою, додала до скарги копії цих рішень.

У скарзі від 12.10.2020 року позивачка звертала увагу, що рішення ЄСПЛ підлягає виконанню з дня, коли воно набуває статусу остаточного. Кожна держава-учасниця визнає юрисдикцію ЄСПЛ та зобов`язується виконувати його остаточні рішення у справах, в яких вона є стороною. Контроль за належним виконанням рішень ЄСПЛ здійснює Комітет міністрів Ради Європи.

Акцентувала, що згідно з положеннями Закону, Міністерство Юстиції України упродовж 10 днів з моменту одержання повідомлення про набуття рішення ЄСПЛ статусу остаточного має виконати такі дії:

- надіслати стислий зміст рішення ЄСПЛ заявнику, Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини, всім державним органам, посадовим особам та іншим суб`єктам, безпосередньо причетним до справи, за якою ЄСПЛ прийняв рішення (переклад та опублікування тексту рішення ЄСПЛ українською мовою здійснюється державою, автентичність перекладу засвідчує Міністерство юстиції України);

- надіслати заявнику повідомлення з роз`ясненням його права подати до державної виконавчої служби заяву про виплату відшкодування, в якій мають бути зазначені реквізити банківського рахунку для перерахування коштів;

- надіслати до державної виконавчої служби оригінальний текст і переклад резолютивної частини остаточного рішення ЄСПЛ у справі проти України, яким було визнано порушення Конвенції (Державна виконавча служба впродовж 10 днів з дня надходження документів зобов`язана відкрити виконавче провадження);

- повідомити органи, які є відповідальними за виконання передбачених у рішенні ЄСПЛ додаткових заходів індивідуального характеру, про зміст, порядок і строки виконання цих заходів, що полягають у відновленні настільки, наскільки це можливо, попереднього юридичного стану, який заявник мав до порушення Конвенції.

Строк виплати заявнику відшкодування за рішенням ЄСПЛ становить 3 місяці з моменту набуття рішенням ЄСПЛ статусу остаточного або у строк, передбачений у рішенні ЄСПЛ. Заходи індивідуального характеру державні органи мають виконувати невідкладно у визначений в рішенні ЄСПЛ строк та/або у визначений законодавством строк.

Також вона повідомляла у скарзі, що усі троє рішень - це рішення з трудових правовідносин за її позовами до Хмельницького обласного дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії «Хліб України». Зазначала, що усі рішення є у ЄДР.

Наголошувала, що кошти, що присуджені судами (заробітна плата, колдоговірні гарантії, моральна шкода) уже багаторазово знецінені. Це жахіття зневаги держави до неї, громадянки. Органи державної влади ігнорують вимогу положення ч.5 ст.124 Конституції України, що судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Зазначала, що через бездіяльність органів державної влади, як попередньої, так і нинішньої, тотально порушуються її права, гарантовані ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини і основоположних свобод, Конституцією України щодо права на справедливий суд і обов`язковості виконання рішень суду.

Просила Президента як гаранта Конституції, забезпечити невідкладне виконання рішення Великої палати ЄСПЛ Україна «Бурмич та інші проти України», №46852/13, у якому троє рішень національних судів за її заявами під номерами: N 16010/14, N918094/15, №18094/15 (під одним номером два рішення, виконання яких не забезпечено державою), яким постановлено тринадцятьма голосами проти чотирьох, що зазначені п`ять заяв та 12143 заяви, наведені в додатках І і II до цього рішення, мають розглядатись відповідно до зобов`язань, які випливають із пілотного рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява № 40450/04, рішення від 15 жовтня 2009 року), яким встановлено існування структурної проблеми, що призводить до порушення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Надати її відповідь за результатами розгляду цієї скарги за підписом Президента.

Просила суд адміністративний позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Суд ухвалою від 08.02.2021 року відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Суд ухвалою від 11.02.2021 року у задоволенні клопотання позивачки про проведення розгляду справи у режимі відеоконференції відмовив.

Відповідач - Офіс Президента України надав відзив на позов в якому зазначає, що за інформацією державної установи «Урядовий контактний центр» (копія листа від 11 березня 2021 р. № 0737-21 додається), звернення ОСОБА_2 до Президента України від 14 жовтня 2020 року реєстр. № 31-11411292 надійшло на вебсайт Центру та стосувалося виконання рішення Європейського суду з прав людини.

Дане звернення направлене Центром за допомогою програмно-технічного комплексу Єдиної системи опрацювання звернень до Офісу Президента України наступного дня, 15 жовтня 2020 року о 10:27 год.

Офісом Президента України звернення направлене для розгляду по суті до Міністерства юстиції України 15 жовтня 2020 року о 14:39 год.

Рішення про направлення звернення від 14 жовтня 2020 року до Міністерства юстиції України приймалося в автоматизованому режимі, на підставі згаданого Порядку № 976 (пункт 2, 9 Порядку).

При цьому зазначає, що за правилами статті 5 Закону звернення громадян адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Частиною третьою статті 7 Закону передбачено, що якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.

Отже, звернення громадян повинен розглядати той орган, до компетенції якого належить вирішення порушених у цих зверненнях питань.

Просив суд у задоволенні позову відмовити.

Відповідач - Центрально-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) надало суду відзив у якому зазначає, що 15 жовтня 2020 року через Єдину систему опрацювання звернень до Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) надійшло звернення (скарга) ОСОБА_1 зареєстроване за №31-11411292 від 14 жовтня 2020 року. Урядовим контактним центром, згідно реєстраційної картки звернень, змінено виконавця звернення з Міністерства юстиції України на Центрально-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький). Тобто Урядовим контактним центром перевірено обґрунтованість перенаправлення звернення від 14 жовтня 2020 року №31-11411292. Крім того, зазначаємо, що практична можливість повернути перенаправлене звернення до попереднього виконавця в Єдиній системі опрацювання звернень відсутня, тому Центрально-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) прийняло звернення (скаргу) ОСОБА_1 зареєстровану за №31-11411292 від 14 жовтня 2020 року до розгляду.

На виконання наведених норм, на реєстраційній картці звернення №31-11411292 від 14 жовтня 2020 року начальником Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) було проставлено резолюцію, якою скеровано звернення ОСОБА_1 на розгляд ОСОБА_3 - заступнику начальника Центрально- Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - начальнику Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області, оскільки питання порушенні у зверненні були пов`язаними із виконанням рішень судових органів.

У зв`язку із наведеним, вважаємо, що ОСОБА_3 - заступник начальника Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - начальник Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області при розгляді звернення ОСОБА_1 діяв на підставі закону та у межах компетенції, оскільки іншої правомірної поведінки для цієї посадової особи законодавство України не передбачає.

Щодо аргументу позивачки про фальсифікацію у відповіді Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 26 жовтня 2020 року, то хочемо зазначити, що звернення №31-11411292 від 14 жовтня 2020 року ОСОБА_1 надійшло до міжрегіонального управління 15 жовтня 2020 року про що свідчить копія реєстраційної картки звернень. Разом з тим, згідно листа від 26 жовтня 2020 року №3-783/4/11- 21/32/4697 (копія додається) відповідь надавалася на звернення ОСОБА_1 від 14 жовтня 2020 року, а не 15-того як зазначає позивачка.

У зв`язку із наведеним, вважаємо, позовні вимоги ОСОБА_1 до Центрально- Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо визнання протиправною дію, бездіяльність не підлягають до задоволення.

Вивчивши матеріали справи суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено.

12 жовтня 2020 року позивачка звернулася зі скаргою до Президента України, як гаранта Конституції України, в електронному форматі на електронну адресу Офісу Президента, щодо тривалого невиконання державою Україна рішення Великої Палати ЄСПЛ «Бурмич та інші проти України» від 12 жовтня 2017 р. №46852/13 та ін., яким постановлено, що зазначені п`ять заяв та 12143 заяви, наведені в додатках І і II до цього рішення, мають розглядатись відповідно до зобов`язань, які випливають із пілотного рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява № 40450/04, рішення від 15 жовтня 2009 року), яким встановлено існування структурної проблеми, що призводить до порушення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

За інформацією державної установи «Урядовий контактний центр», звернення ОСОБА_2 до Президента України від 14 жовтня 2020 року реєстр. № 31-11411292 надійшло на вебсайт Центру та стосувалося виконання рішення Європейського суду з прав людини.

Дане звернення направлене Центром за допомогою програмно-технічного комплексу Єдиної системи опрацювання звернень до Офісу Президента України наступного дня, 15 жовтня 2020 року о 10:27 год.

Офісом Президента України звернення направлене для розгляду по суті до Міністерства юстиції України 15 жовтня 2020 року в 14:39 год.

15 жовтня 2020 року через Єдину систему опрацювання звернень до Центрально- Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) надійшло звернення (скарга) ОСОБА_1 зареєстроване за №31-11411292 від 14 жовтня 2020 року. Урядовим контактним центром, згідно реєстраційної картки звернень, змінено виконавця звернення з Міністерства юстиції України на Центрально-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький).

Начальником Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) було скеровано звернення ОСОБА_1 на розгляд ОСОБА_3 - заступнику начальника Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - начальнику Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області.

26 жовтня 2020 року позивачка отримала на свою електронну адресу лист N 3-783/4/11-21/32/ з Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за підписом заступника начальника управління - начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області ОСОБА_3 .

У вказаному листі повідомлено позивачку, що її звернення від 14.10.2020 року отримане на Урядовій гарячій лінії, щодо виконання рішення Великої Палати ЄСПЛ «Бурмич та інші проти України», розглянуто і в межах компетенції зазначено, що на виконанні в органах державної виконавчої служби у Хмельницькій області станом на 19.10.2020 р. згадане рішення не перебувало і не перебуває, а також надано роз`яснення, що виконання рішень ЄСПЛ не підвідомчі Управлінню забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області.

Вважаючи такі рішення протиправними позивачка звернулася до суду з вище зазначеними позовними вимогами.

Вирішуючи спірні правовідносини судом враховано наступне.

Згідно із частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правовий статус Президента України визначено Конституцією України.

Статтею 102 Основного Закону України передбачено, що Президент України є главою держави і виступає від її імені, є гарантом державного суверенітету, територіальної цілісності України, додержання Конституції України, прав і свобод людини і громадянина.

Для забезпечення виконання Президентом України наданих йому повноважень, гарантування конституційного порядку та дотримання прав і свобод людини та громадянина створюються допоміжні органи і служби.

Згідно з пунктом 28 частини першої статті 106 Конституції України Президент України створює у межах коштів, передбачених у Державному бюджеті України, для здійснення своїх повноважень консультативні, дорадчі та інші допоміжні органи і служби.

Президент України Указом від 20 червня 2019 року № 417/2019 «Питання забезпечення діяльності Президента України» створив Офіс Президента України, який діє на основі Положення про Офіс Президента України, затвердженого Указом Президента України від 25 червня 2019 року № 436 (далі - Положення).

Пунктом 1 Положення встановлено, що Офіс Президента України є постійно діючим допоміжним органом, утвореним Президентом України відповідно до пункту 28частини першої статті 106 Конституції України.

За правилами підпункту 22 пункту 4 Положення Офіс Президента України, відповідно до покладених на нього завдань, організовує прийом громадян, які звертаються до Президента України, розгляд звернень громадян, а також звернень органів місцевого самоврядування, політичних партій та громадських об`єднань (у тому числі професійних спілок), підприємств, установ, організацій, здійснює облік і аналіз таких звернень, на основі аналізу звернень розробляє та подає Президентові України пропозиції щодо розв`язання порушених у них проблем.

Відповідно до пункту 6 Положення Офіс Президента України у процесі виконання покладених на нього завдань взаємодіє в установленому порядку з органами Верховної Ради України та її Апаратом, Кабінетом Міністрів України та його Секретаріатом, Апаратом Ради національної безпеки і оборони України, центральними та місцевими органами виконавчої влади, правоохоронними, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, науковими та іншими установами, організаціями, а також із відповідними органами іноземних держав і міжнародних організацій.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 5 Закону № 393/96-ВР звернення громадян адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону № 393/96-ВР звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Частиною третьою цієї статті передбачено, що у разі, якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.

Отже, звернення громадян повинен розглядати той орган, до компетенції якого належить вирішення порушених у цих зверненнях питань.

Ураховуючи зазначені вище норми чинного законодавства, суд вважає, що звернення позивачки було правомірно та відповідно до Закону № 393/96-ВР направлено за належністю до компетентного органу, оскільки вирішення зазначеного питання не належить до повноважень Президента України чи створених ним консультативних, дорадчих та інших допоміжних органів і служб, а саме до Міністерства юстиції України.

З огляду на наведене та згідно зі статтею 46 Конвенції й статтею 2 Закону N 3477-IV Україна зобов`язана виконувати остаточне рішення ЄСПЛ у будь-якій справі, у якій вона є стороною.

Реалізація таких гарантій відбувається шляхом застосування українськими судами під час розгляду справ практики ЄСПЛ як джерела права, що передбачено положеннями статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" (далі - Закон N 3477-IV), а також закріплено у відповідних процесуальних законах, зокрема в частинах першій та другій статті 6 КАС України.

За статтею 41 Конвенції, якщо Суд визнає факт порушення Конвенції або протоколів до неї і якщо внутрішнє право відповідної Високої Договірної Сторони передбачає лише часткове відшкодування, Суд, у разі необхідності, надає потерпілій стороні справедливу сатисфакцію.

З визначення, наведеного у статті 1, а також зі змісту глави 3 Закону N 3477-IV вбачається, що рішення ЄСПЛ може бути виконане шляхом: виплати стягувачеві грошової компенсації (відшкодування), вжиття додаткових заходів індивідуального характеру та/або вжиття заходів загального характеру.

Згідно зі статтею 10 Закону N 3477-IV додатковими заходами індивідуального характеру є: а) відновлення настільки, наскільки це можливо, попереднього юридичного стану, який заявник мав до порушення Конвенції; б) інші заходи, передбачені у рішенні Суду.

В Україні процедура виконання рішень Європейського суду з прав людини на національному рівні регулюється Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року та іншими нормативно-правовими актами з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

Рішення є обов`язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції.

Згідно ст.2 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", порядок виконання Рішення визначається цим Законом, Законом України "Про виконавче провадження", іншими нормативно-правовими актами з урахуванням особливостей, що передбачені цим Законом.

Відповідно до Закону України, від 21.04.1999, № 606-XIV "Про виконавче провадження" підлягають виконанню: рішення Європейського Суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень Європейського Суду з прав людини"

Відповідно до ст. 1 Закону виконанням Рішення є:

а) виплата Стягувачеві (Заявникові) відшкодування та вжиття додаткових заходів індивідуального характеру;

б) вжиття заходів загального характеру (а саме: вжити заходи, передбачені в рішенні Суду про дружнє врегулювання; внесення змін до чинного законодавства та практики його застосування; забезпечення юридичної експертизи законопроектів; забезпечення професійної підготовки з питань вивчення Конвенції та практики ЄСПЛ прокурорів, суддів, адвокатів та інших правоохоронних органів; інші заходи, які визначаються з боку Комітету міністрів Ради Європи).

Органом представництва, відповідальним за координацію виконання рішень ЄСПЛ, відповідно до Постанови Кабінету міністрів України № 784 від 31 травня 2006 р. «Про заходи реалізації Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», визнано Міністерство юстиції України, а саме Урядовий уповноважений у справах Європейського суду з прав людини та його Секретаріат.

Відповідно до ст. 5 Закону протягом десяти днів від дня одержання повідомлення про набуття рішенням статусу остаточного Орган представництва надсилає стислий виклад рішення стягувачеві, Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини, всім державним органам, посадовим особам та іншим суб`єктам, безпосередньо причетним до справи, за якою постановлено Рішення.

Разом з тим, відповідно до ст. 7 Закону, протягом десяти днів від отримання повідомлення Суду про набуття Рішенням статусу остаточного, Секретаріат надсилає стягувачеві повідомлення з роз`ясненями його прав щодо виконання рішення, оригінальний текст та переклад рішення до Державної виконавчої служби.

Державна виконавча служба впродовж десяти днів з дня надходження документів відкриває виконавче провадження. Протягом одного місяця від дня відкриття виконавчого провадження за Рішенням Секретаріат надсилає до Державної казначейської служби постанову про відкриття виконавчого провадження, разом із оригінальним текстом і перекладом Рішення. Стадія безпосереднього виконання рішення ЄСПЛ наступає після оприлюднення офіційного перекладу тексту (опублікування в газетах «Урядовий кур`єр» і «Голос України»). Видання публікує стислий виклад Рішення протягом семи днів від дня його одержання.

Впродовж десяти днів від дня надходження зазначених документів Державна казначейська служба здійснює списання на вказаний стягувачем банківський рахунок, а у разі його відсутності на депозитний рахунок Державної виконавчої служби.

Виплата відшкодування має бути здійснена у тримісячний строк із моменту набуття Рішенням статусу остаточного, або у строк, визначений у рішенні. У випадку порушення строку на суму відшкодування нараховується пеня.

Відповідно до ст.15 Закону України "Про звернення громадян", органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Згідно ст.19 Закону України "Про звернення громадян", не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам.

З врахуванням вище викладеного, суд дійшов висновку, що скарга позивачки підлягала розгляду Міністерством юстиції України.

Як зазначає відповідач - Центрально-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), що Урядовим контактним центром, згідно реєстраційної картки звернень, змінено виконавця звернення з Міністерства юстиції України на Центрально-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький). Тобто Урядовим контактним центром перевірено обґрунтованість перенаправлення звернення від 14 жовтня 2020 року №31-11411292. Крім того, зазначаємо, що практична можливість повернути перенаправлене звернення до попереднього виконавця в Єдиній системі опрацювання звернень відсутня, тому Центрально-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) прийняло звернення (скаргу) ОСОБА_1 зареєстровану за №31-11411292 від 14 жовтня 2020 року до розгляду.

На виконання наведених норм, на реєстраційній картці звернення №31-11411292 від 14 жовтня 2020 року начальником Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) було проставлено резолюцію, якою скеровано звернення ОСОБА_1 на розгляд ОСОБА_3 - заступнику начальника Центрально- Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - начальнику Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області.

Оскільки питання порушенні у зверненні були пов`язаними із виконанням рішень ЄСПЛ, тому звернення позивачки повинен розглядати той орган, до компетенції якого належить вирішення порушених у цих зверненнях питань.

Отже, суд погоджується з позивачкою, що дії Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) були протиправними щодо направлення звернення ОСОБА_1 на розгляд ОСОБА_3 - заступнику начальника Центрально- Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - начальнику Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області, а не повернення до Міністерства юстиції України вказаного звернення, а також протиправними дії щодо внесення відмітки в мапу порталу, на якому ведеться облік розгляду звернень, що звернення позивачки від 14.10.2020 року "Розглянуто".

Щодо позовної вимоги, встановити строк один місяць для забезпечення державою/Президентом України як гарантом Конституції виконання державою рішення Великої палати ЄСПЛ Україна «Бурмич та інші проти України», №46852/13 від 12 жовтня 2017 року, у якому троє рішень національних судів за моїми заявами під номерами: № 16010/14, №18094/15, №18094/15 одним номером два рішення, виконання яких не забезпечено державою суд зазначає, що строки виконання державою Україна рішень ЄСПЛ передбачено Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», тому підстави для встановлення судом додаткових термінів щодо виконання рішення відсутні.

Щодо позовних вимог позивачки про стягнення моральної шкоди з Офісу Президента України, а також з Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1167 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, установлених частиною другою цієї статті (частина перша статті 1167 ЦК).

Таким чином, частина перша статті 1167 ЦК України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача.

Відповідно до статті 25 Закону № 393/96-ВР у разі задоволення скарги орган або посадова особа, які прийняли неправомірне рішення щодо звернення громадянина, відшкодовують йому завдані матеріальні збитки, пов`язані з поданням і розглядом скарги, обґрунтовані витрати, понесені у зв`язку з виїздом для розгляду скарги на вимогу відповідного органу, і втрачений за цей час заробіток. Спори про стягнення витрат розглядаються в судовому порядку.

Громадянину на його вимогу і в порядку, встановленому чинним законодавством, можуть бути відшкодовані моральні збитки, завдані неправомірними діями або рішеннями органу чи посадової особи при розгляді скарги. Розмір відшкодування моральних (немайнових) збитків у грошовому виразі визначається судом.

Позивачка у позові зазначає, що її спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях через порушення її законних конституційних прав з питання тривалого невиконання рішень ЄСПЛ, що саме структура Мінюста упродовж понад 3-х років не забезпечила виконання трьох рішень ЄСПЛ від 12.10.2017 року. Така поведінка чиновників Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) призвела до зміни її звичайного способу життя, що призвело до звернення з цим позовом до суду.

Вказує, що негативні емоції, яких неможливо позбавитись через зухвалі знущання чиновників, є ризиком отримання фатальних жахливих наслідків, адже вона перенесла інфаркт міокарда і є особою з інвалідністю 2-ї групи.

Відповідач - Центрально-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) у відзиві вказує, що позивачкою не було надано суду належних та допустимих доказів, що підтверджують наявність такої шкоди та причинного зв"язку між цією шкодою та дією/бездіяльністю посадових осіб Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький).

Надаючи оцінку доводам сторін щодо стягнення моральної шкоди суд дійшов висновку, що в цій частині позовну вимогу слід задовольнити частково.

Отже, відповідно до статті 25 Закону № 393/96-ВР, статті 1167 Цивільного кодексу України, а також враховуючи, що позивачка є особою похилого віку і є особою з інвалідністю 2-ї групи, має особливі трудові заслуги перед Батьківщиною, понесла душевні страждання через те, що відповідач - Центрально-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) прийняв неправомірні рішення щодо позивачки, суд дійшов висновку, що з Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) слід стягнути п"ять тисяч гривень за заподіяння моральної шкоди позивачці своїми протиправними діями, а саме прийняття ним неправомірних рішень.

Одночасно суд зазначає, що підстави стягнення моральної шкоди з Офісу Президента України - відсутні, оскільки останній діяв у межах своїх повноважень.

Вимога позивачки щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення задоволенню не підлягає, оскільки позивачка на надала жодних доказів того, що відповідач може намагатись ухилитись від виконання цього судового рішення.

На підставі частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачка звільнена від сплати судового збору, тому розподіл судових витрат згідно ст.139 КАС України не проводиться.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати дії Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) протиправними щодо направлення звернення ОСОБА_1 на розгляд ОСОБА_3 - заступнику начальника Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) - начальнику Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області, щодо внесення відмітки в мапу порталу, на якому ведеться облік розгляду звернень, що звернення ОСОБА_1 від 14.10.2020 року "Розглянуто", а також не повернення до Міністерства юстиції звернення ОСОБА_1 від 14.10.2020 року з підстав відсутності повноважень розглядати це звернення.

Зобов"язати Центрально-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) видалити відмітку "Розглянуто" з мапи порталу, на якому ведеться облік розгляду звернень щодо звернення ОСОБА_1 від 14.10.2020 року.

Зобов"язати Центрально-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) повернути до Міністерства юстиції України звернення ОСОБА_1 від 14.10.2020 року для розгляду компетентним органом.

Стягнути з Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) 5000,00грн (п"ять тисяч грн.) моральної шкоди.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 02 квітня 2021 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Офіс Президента України (вул. Банкова, 11,Київ 220,01220 , код ЄДРПОУ - Центрально-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) (вул. Володимирська, 91,Хмельницький,Хмельницька область,29005 , код ЄДРПОУ - 43316784)

Головуючий суддя П.М. Майстер