Справа № 520/2086/21
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2021-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

25 березня 2021 року № 520/2086/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мельникова Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Легостаєвої К.І.,

представника відповідача - Лук`янцева С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення та рішень,

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 27.10.2020 року № 0;

- визнати протиправним та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій Головного управління ДПС у Харківській області від 27.10.2020 року № 0;

- визнати протиправним та скасувати рішення про результати розгляду скарги Державної податкової служби України від 28.01.2021 року № 2185/6/99-00-06-03-02-06.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 27.10.2020 року № 0 та № 0 є протиправними та такими, що прийняті на підставі помилкових висновків контролюючого органу. Зазначені податкові повідомлення-рішення позивачем було оскаржено в адміністративному порядку, проте рішенням про результати розгляду скарги Державної податкової служби України від 28.01.2021 року № 2185/6/99-00-06-03-02-06 останні було залишено без змін. На думку позивача, зазначене рішення Державної податкової служби України є протиправним, враховуючи обставини неврахування обставин допущення посадовими особами відповідача під час проведення перевірки численних порушень. Зазначені обставини зумовили звернення позивача до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 01.03.2021 року прийнято вказаний позов до розгляду, відкрито спрощене провадження у справі та призначено розгляд справи в спрощеному позовному провадженні.

Представником відповідача Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву, в якому вказано, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на помилковість суджень та доводів, а також їх невідповідність дійсним обставинам справи.

Позивач або представник позивача в судове засідання не прибули, про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без позивача та його представника.

Представник відповідача Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, в судове засідання прибув, проти заявленого позову заперечував з підстав, викладених у письмовому відзиві на позов.

Представник відповідача Державної податкової служби України в судове засідання не прибув, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, приходить до висновку про наступне.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , код НОМЕР_1 , зареєстрована як суб`єкт господарювання відповідно до норм чинного законодавства.

Матеріали справи свідчать, що позивачем здійснюється господарська діяльність у магазині, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією реєстраційного посвідчення № НОМЕР_2 .

Під час судового розгляду справи встановлено, що на підставі наказу від 22.09.2020 № 3281, направлень від 28.09.52020 року №№3730, 3729 посадовими особами контролюючого органу було проведено фактичну перевірку магазину, що належить Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , з 28.09.2020 року.

При цьому, зазначену перевірку відповідно до наказу від 22.09.2020 № 3281 було наказано провести за період діяльності з 12.09.2018 року по дату завершення перевірки, у частині обліку, ліцензування, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, з підстав визначених пунктом 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України.

За результатами проведення зазначеної перевірки складено акт від 05.10.2020 №1478/20/05/РРО/ НОМЕР_1 .

Відповідно до висновків акту від 05.10.2020 №1478/20/05/РРО/ НОМЕР_1 перевіркою встановлено порушення позивачем п. 11 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі і громадського харчування та послуг»; ч.4 ст. 11 Закону України від 19.12.1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та пального».

Зі змісту акту перевірки вбачається, що 03.08.2020 року було реалізовано горілку «Хлібний дар» 0,7 л за ціною 125,50 грн. без зазначення товарної підкатегорії УКТ ЗЕД для підакцизних товарів (інформація згідно інформаційних ресурсів ГУ ДПС у Харківській області чек №103), тобто без використання режиму попереднього програмування; зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка, а саме відсутні марки акцизного податку на 2 пляшках горілки «Прайм» місткістю 0,5 л за ціною 125,50 грн. кожна та коньяк «Маркус де Танзаг» місткістю 0,2 л за ціною 70,00 грн.

Також, позивачем було надано пояснення від 05.10.2020 року, відповідно до яких підтверджено, що на плішках горілки та коньяку відсутні марки податку.

Під час розгляду справи встановлено, що за результатами встановлення обставин вчинення позивачем адміністративного правопорушення, посадовою особою контролюючого органу було складено протокол про адміністративне правопорушення від 05.10.2020 року, розгляд якого здійснено в районному суду за місцем вчинення правопорушення.

Як свідчить зміст акту перевірки, зазначена фактична перевірка була проведена в присутності позивача.

Під час розгляду справи встановлено, що за результатами розгляду матеріалів перевірки Головним управлінням ДПС в Харківській області до позивача застосовані штрафні санкції на загальну суму 22100 грн., а саме:

- 17000,00 грн - за зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка, про що складено рішення про застосування фінансових санкцій від 27.10.2020 року №0;

- 5100,00 грн. (17 грн. - 300) - за проведення розрахункових операцій через РРО та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій без використання режиму попереднього програмування коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, про що складено податкове повідомлення-рішення від 27.10.2020 року №0.

Судом встановлено, що позивач, не погодившись із зазначеними рішеннями контролюючого органу, звернулась до Державної податкової служби України зі скаргою від 09.11.2020 року, проте рішенням від 28.01.2021 року №2185/6/99-00-06-03-02-06 про результати розгляду скарги рішення контролюючого органу було залишено без змін, а скаргу позивача без задоволення.

Позивач, вважаючи зазначені рішення відповідачів протиправними, звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам та запереченням проти них, суд зазначає наступне.

Положеннями п.75.1.3 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України передбачено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до приписів ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Строки проведення фактичної перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу.

Порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Як передбачено приписами ст. 81 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Позивачем у позовній заяві вказано, що посадовими особами відповідача було порушено порядок фактичної перевірки її об`єкта господарювання, оскільки перед початком фактичної перевірки посадові особи (чоловік і жінка) Головного управління ДПС у Харківській області повідомили її, що вони будуть проводити фактичну перевірку магазину на підставі наказу заступника начальника Головного управління ДПС у Харківській області Ірини Сагайдак № 3281 від 22.09.2020 p., копію якого вони надати, а також чоловік пред`явив позивачу службове посвідчення на ім`я ОСОБА_2 - головного державного ревізора-інспектора ГУ ДПС у Харківській області, але жінка яка була разом з ОСОБА_2 , службового посвідчення не пред`явила і навіть не назвала свого прізвища і посади. Крім того, позивачем зазначено, що перед початком проведення перевірки посадові особи контролюючого органу пред`явили позивачу тільки копію наказу про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 № 3281 від 22.09.2020 р., а направлення на проведення фактичної перевірки не було пред`явлено, у зв`язку з чим позивач в ньому не розписувалась.

Водночас, позивачем вказано, що з огляду на положення пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України установлено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершуються дія мораторію, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), а отже контролюючий орган не мав права проводити у магазині 05.10.2020 року фактичну перевірку через встановлений мораторій на проведення фактичних перевірок.

Надаючи оцінку вищевказаним доводам, суд зазначає, що з наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що у направленнях на перевірку №3730 та №3729 від 28.09.2020 року містяться зазначення про те, що позивачу було пред`явлено службові посвідчення та направлення, що посвідчено особистими підписами позивача у відповідних графах.

Крім того, суд зазначає, що, як встановлено під час розгляду справи, позивачем було допущено перевіряючих до перевірки та остання не скористалась правом недопуску у зв`язку з наявними, на її думку, порушеннями порядку проведення фактичної перевірки.

Відтак, зазначені доводи позивача є необґрунтованими та недоведеними.

Водночас, суд зазначає, що станом на момент призначення та проведення перевірки об`єкта позивача пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України було передбачено установлення мораторію на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), крім, зокрема, фактичних перевірок в частині порушення вимог законодавства в частині: обліку, ліцензування, виробництва, зберігання, транспортування та обігу пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; цільового використання пального та спирту етилового платниками податків; обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, з підстав, визначених підпунктами 80.2.2, 80.2.3 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 цього Кодексу.

Відтак, доводи позивача стосовно існування станом на момент проведення перевірки мораторію, є такими, що не відповідають дійсності з огляду на вид та предмет проведеної перевірки.

Суд зазначає, що основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначає Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 року №481-95-ВР.

Відповідно до положень ст.1 Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" алкогольні напої - продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка об`ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206 (крім квасу "живого" бродіння), 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об`ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД.

Також положеннями вищезазначеної статті передбачено, що роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання (у тому числі іноземних суб`єктах господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування.

Водночас, положеннями вказаної статті визначено, що місце зберігання - місце, яке використовується для зберігання спирту, або приміщення, яке використовується для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, відомості про місцезнаходження якого внесені до Єдиного державного реєстру місць зберігання; Єдиний державний реєстр місць зберігання (Єдиний реєстр) - перелік місць зберігання, який ведеться податковими органами і містить визначені цим Законом відомості про місцезнаходження місць зберігання та відомості про заявників.

Відповідно до абз.3 ч.4 ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та пального» алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до п. 226.1, п. 226.2, п. 226.6 ст. 226 та п. 228.2 ст. 228 Податкового кодексу України у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов`язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.

Наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати податку та легальності ввезення товарів.

Контроль за наявністю марок акцизного податку на пляшках (упаковках) алкогольних напоїв і на пачках (упаковках) тютюнових виробів під час їх транспортування, зберігання та продажу здійснюють органи державної податкової служби, а під час ввезення таких товарів на митну територію України - митні органи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 № 1251 затверджено Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.1996 № 854, з урахуванням змін та доповнень, затверджені Правила роздрібної торгівлі алкогольними напоями, згідно з п. 15 яких передбачено, що не дозволяється продаж алкогольних напоїв у пляшках (іншій тарі) без етикеток або чіткого маркування.

Згідно із ч.1 ст. 17 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Відповідно до положень ч.2 ст. 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

Відтак, підставою для застосування штрафу в порядку наведеної норми законодавства є не лише реалізація алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка, але і зберігання таких напоїв.

Суд зазначає, що позивачем у позовній заяві вказано, що під час проведення перевірки магазину, в якому вона здійснює господарську діяльність, посадовими особами контролюючого органу відділ магазину, де зберігалися алкогольні напої та тютюнові вироби, не працював та перевіряючі самостійно, без її участі оглядали пляшки з алкогольними напоями на предмет наявності на них акцизних марок.

При цьому, позивачем вказано, що перевіряючі самостійно брали у руки кожну пляшку, а потім ставили їх на місце, а після їх огляду вони повідомили про відсутність марок акцизного податку встановленого зразка на двох пляшках горілки «Прайм», місткістю 0,5 л за ціною 125,50 грн. кожна та на пляшці коньяку «Маркус де Танзаг», місткістю 0,2 л за ціною 70,00 грн.

Позивачем у позовній заяві вказано, що до перевірки магазину посадовими особами відповідача на всіх пляшках з алкогольними напоями були марки акцизного податку встановленого зразка, оскільки алкогольні напої нею приймались особисто 30.09.2020 року і всі пляшки були з акцизними марками, що підтверджується видатковою накладною №EG-0007139 від 30.09.2020 р. і товарно-транспортною накладною на переміщення алкогольних напоїв №EG-0007139 від 30.09.2020 р.

Надаючи оцінку зазначеним доводам позивача, суд зазначає, що матеріали справи містять копію пояснень позивача від 05.10.2020 року, складених на ім`я начальника ГУ ДПС Харківської області Сагайдак І.А., зі змісту яких вбачається самостійне зазначення позивачем того, що на двох пляшках горілки «Прайм», місткістю 0,5 л за ціною 125,50 грн. кожна та на пляшці коньяку «Маркус де Танзаг», місткістю 0,2 л за ціною 70,00 грн. відсутні марки податку та останні є такими, як привезені, що ї наслідком недогляду.

Зазначені пояснення підписані позивачем, про що свідчить підпис останньої. Крім того, матеріали справи містять копії фотографій зазначений пляшок, з яких вбачається, що останні не містять марок податку.

При цьому, суд зазначає, що позивачем не надано до суду доказів протилежного або ж доказів на підтвердження повідомлених суду обставин зівання таких марок податку посадовими особами відповідача, що свідчить про необґрунтованість та недоведеність таких доводів останньої.

Відтак, суд приходить до висновку, що рішення про застосування фінансових санкцій від 27.10.2020 року №0 є правомірним, у зв`язку з чим скасуванню не підлягає.

Суд також, зазначає, що правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначено Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 року № 265/95-ВР (далі - Закон № 265/95-ВР).

Дія його поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Відповідно до абз.3 ст. 1 Закону № 265/95-ВР в редакції, чинній на момент проведення перевірки, реєстратор розрахункових операцій - пристрій або програмно-технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг), операцій з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі та/або реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг), операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів та з приймання готівки для подальшого переказу. До реєстраторів розрахункових операцій відносяться: електронний контрольно-касовий апарат, електронний контрольно-касовий реєстратор, вбудований електронний контрольно-касовий реєстратор, комп`ютерно-касова система, електронний таксометр, автомат з продажу товарів (послуг) тощо.

Згідно із п.11 ст.3 Закону № 265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій з використанням режиму попереднього програмування найменування товарів (послуг) (із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно зУКТ ЗЕД для підакцизних товарів), цін товарів (послуг) та обліку їх кількості.

Згідно з пп. 14.1.212 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України реалізація підакцизних товарів (продукції) - будь-які операції на митній території України, що передбачають відвантаження підакцизних товарів (продукції) згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами з передачею прав власності або без такої, за плату (компенсацію) або без такої, незалежно від строків її надання, а також безоплатного відвантаження товарів, у тому числі з давальницької сировини, реалізація суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Відповідно до статті 215 Податкового кодексу України горілка належить до підакцизних товарів.

Пунктом 7 статті 17 Закону № 265/95-ВР визначено, що за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у розмірі триста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій без використання режиму попереднього профамування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, ціни товару та обліку його кількості.

Зі змісту позовної заяви судом встановлено доводи позивача стосовно того, що 05.10.2020 року посадовою особою контролюючого органу відносно неї було складено протокол про адміністративне правопорушення № 258/07-10 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155-1 КУпАП - порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, згідно якого позивачем було порушено ст.3 п.11 Закону України від 06.07.1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме: реалізація підакцизних товарів без використання режиму попереднього програмування - не зазначено код товарної підкатегорії УКТ ЗЕД.

При цьому, позивачем вказано, що матеріали про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.155-1 КУпАП відповідачем було направлено для розгляду в Борівський районний суд Харківської області, де постановою від 19.10.2020 р. її було визнано винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155-1 КУпАП і призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 85,00 грн., який остання разом із судовим збором на користь держави сплатила в сумі 420,40 грн., що підтверджено відповідною квитанцією.

Отже, позивачем вказано, що оскільки податкове повідомлення-рішення від 27.10.2020 року №0 було прийнято відповідачем у зв`язку із застосуванням штрафних санкцій в розмірі 5100,00 грн. за порушення п.11 ст.3 Закону України від 06.07.1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а отже в порушення ст.ст. 19, 61 Конституції України притягнення її до відповідальності за одне й те саме порушення було здійснено двічі.

Надаючи оцінку зазначеним доводам суд зазначає, що позивачем фактично не заперечується допущення порушення в частині недотримання вимог Закону № 265/95-ВР, проте вказується на повторність притягнення до відповідальності, враховуючи сплату штрафу та судового збору за постановою Борівського районного суду Харківської області по справі №614/810/20.

Враховуючи вказане, суд зазначає, що зазначені доводи позивача є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки винесений під час проведення фактичної перевірки протокол про адміністративне правопорушення від 05.10.2020 року №258/07-10 та оскаржувані у даній справі позивачем рішення контролюючого органу є різними видами відповідальності за вчинені позивачем порушення.

Будь-яких інших доводів або доказів протиправності податкового повідомлення-рішення від 27.10.2020 року №0 позивачем не наведено.

Відтак, з огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про правомірність винесення податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 27.10.2020 року № 0, у зв`язку з чим останнє не підлягає скасуванню.

Стосовно позовних вимог позивача про визнання протиправним та скасування рішення про результати розгляду скарги Державної податкової служби України від 28.01.2021 року № 2185/6/99-00-06-03-02-06 суд зазначає наступне.

У позовній заяві позивач послалась на обставини протиправності рішення про результати розгляду скарги Державної податкової служби України від 28.01.2021 року № 2185/6/99-00-06-03-02-06 з огляду на неврахування відповідачем наведених нею у скарзі порушень посадових осіб контролюючого органу, що зумовило прийняття протиправного рішення за результатами розгляду її скарги.

При цьому, позивач вказала, що скарга була подана у встановлений законодавством строк.

Положеннями ч.1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що позивачем необґрунтовано та не наведено доводів щодо протиправності саме рішення Державної податкової служби, тоді як останні стосуються лише оскаржуваних рішення про застосування штрафних санкцій та податкового повідомлення-рішення, чому і було надано відповідачем оцінку у спірному рішенні.

Відтак, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування рішення про результати розгляду скарги Державної податкової служби України від 28.01.2021 року № 2185/6/99-00-06-03-02-06.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 257-262, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) до Державної податкової служби України (Львівська площа, буд. 8, м. Київ, 04053), Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення та рішень - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення виготовлено 31 березня 2021 року.

Суддя Мельников Р.В.