Справа № 753/9900/19
Суддя: Донець В.А.
Дата ухвалення: 2021-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року м. Київ № 753/9900/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Донця В.А., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Полонської міської ради про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.

ОСОБА_1 звернулась до Дарницького районного суду міста Києва з позовом:

- визнати протиправною бездіяльність Полонської міської ради об`єднаної територіальної громади Хмельницької області щодо розгляду заяви від 20 листопада 2018 року про надання позивачу дозволу на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок;

- зобов`язати Полонську міську раду об`єднаної територіальної громади Хмельницької області розглянути заяву позивача від 20 листопада 2018 року про надання і дозволу на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок на черговій сесії ради;

- постановити окрему ухвалу стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого статтею 366 Кримінального Кодексу України (Службове підроблення) та надіслати його відповідному органу досудового розслідування для вжиття заходів кримінально-правового впливу.

Ухвалою суду від 28.10.2019 відкрито провадження в адміністративній справі та постановлено здійснювати судовий розгляд справи в спрощеному провадженні без повідомлення (виклику) виклику сторін, надано час сторонам для подання заяв по суті.

Позов обґрунтовано протиправною бездіяльністю відповідача у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою, оскільки подана позивачем заява відповідає вимогам частини шостої статті 118 Земельного Кодексу України, водночас розглянута по суті не була, у зв`язку з чим позивач просила розглянути її повторно.

Відповідачем подано відзив, в якому викладені заперечення на позовну заяву та зазначено, що рішенням 32-ї сесії Полонської міської ради від 25.10.2017 заяву ОСОБА_1 про виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,2800 га та земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 га залишено без задоволення у зв`язку з тим, що вказані земельна ділянка знаходиться у користуванні іншої особи. Також представник відповідача наголошено, що в заяві від 20.11.2018 позивач зверталась з проханням повторно розглянути заяву від 22.05.2017, однак заява не містила прохання про надання дозволу на виготовлення проектів землеустрою щодо відведених земельних ділянок, тому розглянута відповідно до Закону України "Про звернення громадян".

Дослідивши письмові докази, суд установив.

Позивач звернулась до Голови Полонської міської ради з заявою від 22.05.2017, у якій відповідно до статі 118 Земельного кодексу України просила надати дозвіл виготовлення технічної документації щодо відведення земельних ділянок площею 0,25 га та 0,28 га для будівництва житлового будинку та ведення особистого селянського господарства, до якої згідно з додатками надано: копію довідки про смерть ОСОБА_2 , схему розташування земельних ділянок, копію паспорта ОСОБА_1 .

Рішенням Полонської міської ради від 30.06.2017 заяву ОСОБА_1 про виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,2800 га та земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,2500 га, що розташована за адресою: Полонський р-н, с. Новоселиця - залишено без задоволення в зв`язку з тим, що вказана земельна ділянка знаходиться у користуванні іншої особи.

22.06.2018 представник позивача звернувся з листом до Полонської міської ради, яким просив повідомити, до якої форми власності відносяться земельні ділянки, позначені на схемі №1 і №2, а також чи виділялися дані земельні ділянки будь-якій особі у власність або користування.

Полонська міська рада листом від 17.07.2018 №2104 повідомила представника позивача, що вказані земельні ділянки в АДРЕСА_1 знаходяться у приватній власності ОСОБА_2 . Рішенням Полонської міської ради від 25.10.2017 №3 ОСОБА_3 надано дозвіл на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтовною площею 0,07 та 0,18 га, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 - для ведення особистого селянського господарства, з метою передачі у приватну власність, як спадкоємцеві ОСОБА_2 за заповітом.

Представник ОСОБА_1 звернувся з листом від 20.11.2018 до Полонської міської ради, яким просив повторно розглянути заяву від 22.05.2017 про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо відведення земельних ділянок площею 0,25 га для будівництва житлового будинку та 0,18; 0,07; 0,03 га для ведення особистого селянського господарства на сесії Полонської міської ради.

Листом від 21.02.2019 №478 Полонська міська рада повідомила позивача, що відповідно до частини другої статті 8 Закону України "Про звернення громадян" звернення від 20.11.2018 вх. №В-1152 повторно не розглядається.

05.03.2019 представник позивача звернувся з листом до Полонської міської ради, яким просив невідкладно вжити заходів щодо припинення незаконного використання громадянином ОСОБА_3 земельних ділянок, на які він претендує, до вирішення питання правового статусу даних земельних ділянок, повідомити представника про дату, час та місце розгляду заяви від 20.11.2018 на засіданні постійної депутатської комісії міської ради із земельних відносин.

Полонська міська рада листом від 14.03.2019 №702 повідомила позивача про відсутність підстав для повторного розгляду заяви від 22.05.2017.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо розгляду заяви від 20.11.2018 про надання позивачу дозволу на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, позивач звернулась до суду з позовом.

Вирішуючи спір, суд ураховує таке.

Відповідно до статті 118 Земельного кодексу України (ЗК України), громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею (частина шоста).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (абзац перший частини сьомої).

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки (абзац третій частини сьомої).

За змістом наведених норм, ними визначено підстави, за наявності яких заявникові може бути відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Крім того, обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови.

Позивачем зазначено, що підставою для звернення представника позивача з листом від 20.11.2018 до Полонської міської ради щодо повторного розгляду заяви від 22.05.2017 про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо відведення земельних ділянок площею 0,25 га для будівництва житлового будинку та 0,18; 0,07; 0,03 га для ведення особистого селянського господарства, стало невирішення першого звернення по суті та прийняття рішення на підставі недостовірної та не правдивої інформації з метою введення заявника в оману. Також у позові вказано, що заява від 22.05.2017 про надання дозволу на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок не була розглянута по суті, так як позивачу не було надано дозволу на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, як і мотивованої відмови у його наданні.

Як встановлено судом, позивач звернулась до Голови Полонської міської ради з заявою від 22.05.2017, в якій відповідно до статі 118 Земельного кодексу України просила надати дозвіл виготовлення технічної документації щодо відведення земельних ділянок площею 0,25 га та 0,28 га для будівництва житлового будинку та ведення особистого селянського господарства, до якої згідно з додатками надано: копію довідки про смерть ОСОБА_2 , схему розташування земельних ділянок, копію паспорта ОСОБА_1 .

Рішенням Полонської міської ради від 30.06.2017 заяву ОСОБА_1 про виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,2800 га та земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,2500 га, що розташована за адресою: Полонський р-н, с. Новоселиця - залишено без задоволення. Тобто, відповідачем прийнято рішення у відповідній формі за наслідками розгляду клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою. Відтак помилковими є доводи позивача про нерозгляд по суті відповідачем заяви (клопотання) від 22.05.2017 щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки відповідачем прийнято рішення відповідно до статті 118 ЗК України за наслідками розгляду заяви.

Судом також установлено, що 20.11.2018 представником позивача ОСОБА_4 подано лист до Полонської міської ради, відповідно до якого останній висловив незгоду з рішеннями Полонської міської ради від 30.06.2017 щодо залишення заяви ОСОБА_1 про виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без задоволення та рішення від 25.10.2017 про надання ОСОБА_3 дозволу на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтовною площею 0,07 та 0,18 га для ведення особистого селянського господарства з метою передачі у приватну власність як спадкоємцеві ОСОБА_2 за заповітом, та просив повторно розглянути заяву від 22.05.2017 про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо відведення земельних ділянок площею 0,25 га для будівництва житлового будинку та 0,18; 0,07; 0,03 га для ведення особистого селянського господарства на сесії Полонської міської ради.

Як убачається з копії листа від 20.11.2018 представником додано довіреність від 18.05.2017, в додатках інших документів не зазначено, позовна заява не містить інформації про подання позивачем (представником) інших документів, встановлених частиною статті шостою 118 ЗК України.

У листі від 14.03.2019 №702 Виконавчий комітет Полонської міською ради повідомив позивача про розгляд звернення від 20.11.2018 та зазначив, що відповідно до частини другої статті 8 Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 №393/96-ВР (зі змінами) не розглядаються повторні звернення, які вирішення по суті. В даному випадку, виконавчий комітет дійшов висновку, що відсутні підстави для повторного розгляду звернення, оскільки заява від 22.05.2017 розглянута по суті, за наслідками чого прийнято рішення.

На думку суду, заява позивача 20.11.2018 не відповідає вимогам статті 118 ЗК України, оскільки не містить клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, до заяви не надано документів визначених цією статтею. Відтак розгляд відповідачем заяви відповідно до Закону України "Про звернення громадян" є правомірним. Однак, суд вважає, що правова підстава для відмови в задоволенні заяви є необґрунтованою, позаяк заява від 25.10.2017 розглянута на підстав ЗК України, тому заява від 20.11.2018 не може вважатись повторною. Проте позивачем не заявлено вимог про порушення права внаслідок неналежного розгляду відповідачем звернення від 20.11.2018 відповідно до Закону України "Про звернення громадян", тому суд відповідні обставини не встановлював та не надавав їм правової оцінки.

Позивачем заявлено вимогу про визнання протиправної бездіяльності щодо розгляду заяви від 20.11.2018 саме для вирішення питання про надання дозволу на розробку землеустрою та зобов`язання розглянути цю заяву на сесії міської ради для вирішення питання про надання дозволу на виготовлення проектів землеустрою. Оскільки суд дійшов висновку про правомірність розгляду відповідачем заяви від 20.11.2018 як звернення громадян відповідно до Закону України "Про звернення громадян", відсутні підстави для висновку про протиправну бездіяльність відповідача щодо нерозгляду заяви від 20.11.2018 відповідно до статті 118 ЗК України та зобов`язання відповідача розглянути таку заяву на сесії ради.

Вирішуючи спір, суд також застосовує правові позиції Верховного Суду в подібних правовідносинах.

У постанові Верховного Суду від 02.02.2021 справа №420/3294/19 висловлено правову позицію, за якою в разі неприйняття рішення у належній формі упродовж встановленого законом строку, тобто в разі протиправної бездіяльності відповідача, особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки (абзац третій частини сьомої статті 118 ЗК України).

Відповідно до частини дев`ятої статті 118 ЗК відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Частиною десятою статті 118 ЗК визначено, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Надаючи тлумачення наведеним нормам, Верховний Суд дійшов висновку, що ненадання відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або вмотивованої відмови у його наданні у встановлений строк не перешкоджає розробці проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки особа має право замовити розробку такого проекту самостійно. Отже, дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не є рішенням, без якого не може бути реалізоване право на отримання земельної ділянки у власність (також постанови Верховного Суду від 31.01.2018 справа №814/741/16, від 14.03.2018 справа №804/3703/16).

Закон не забороняє діяти так само і у разі прийняття відповідним органом у належній формі рішення про відмову у наданні дозволу з підстав, які особа вважає незаконними. Верховний Суд зауважив, що відповідно до статті 22 Закону України "Про землеустрій" від 22.05.2003 №858-IV землеустрій здійснюється на підставі: а) рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою; б) укладених договорів між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою; в) судових рішень.

Отже, підставою для розробки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, окрім рішення про надання дозволу, може бути договір або судове рішення. Надання дозволу не гарантує особі прийняття відповідним органом рішення про надання земельної ділянки у власність. Дозвіл і проект землеустрою, розроблений на його підставі, є лише стадіями єдиного процесу надання земельної ділянки у власність. Законний інтерес особи полягає не в отриманні дозволу, а в отриманні земельної ділянки у власність. Відтак, в судовому порядку підлягає захисту саме право на отримання земельної ділянки у власність.

За висновком Верховного суду, ЗК України не передбачає можливості оскарження відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Відтак, оскільки протиправна бездіяльність у вигляді ненадання дозволу не перешкоджає розробці проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, то, на думку суду, і протиправне рішення у вигляді незаконної відмови у наданні дозволу, теж не повинно бути перешкодою.

Таким чином, у разі протиправної бездіяльності відповідного органу у вигляді ненадання дозволу у належній формі на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність у встановлений строк, відповідно до абзацу третього частини сьомої статті 118 ЗК особа має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки. З метою ефективного захисту прав людини у сфері земельних правовідносин та усунення необґрунтованих перешкод, суд вважає, що зазначений підхід повинен застосовуватися і у випадку ухвалення протиправного рішення у вигляді незаконної відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (також постанова Верховного Суду від 11.04.2018 справа № 806/2208/17).

З огляду на такі висновки Верховного Суду, позивач може реалізувати своє право на виготовлення проектів землеустрою, уклавши відповідні угоди та повідомивши раду.

Щодо строків звернення до суду, то суд вважає, що позивачем дотримано шестимісячного строку, встановленого частиною другою статті 122 КАС України, оскільки про порушене право позивач могла дізнатись з листа Полонської міської ради від 21.02.2019 №478, водночас позовна заява не містить доказів направлення (вручення) зазначено листа, позивач в позовній заяві зазначила, що лист не отримувала, водночас до суду позовна заява подана 15.05.2019.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн. (квитанція від 15.05.2019 №310). Оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю, відповідачем не надано доказів понесення судових витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, судові витрати присудженню не підлягають.

З огляду на проаналізоване правове судом рулюванню, наведені правові позиції Верховного Суду, зважаючи на встановлені обставини, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Керуючись статтею 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Позивач - ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ).

Відповідач - Полонська міська рада (ідентифікаційний код 04060743, місцезнаходження: 30500, Хмельницька область, місто Полонне, вулиця Лесі Українки, будинок 113).

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно зі статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Підпунктом 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Закону України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII передбачено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.А. Донець