Справа № 804/8614/17
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2020-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 грудня 2020 року Справа № 804/8614/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної служби з лікарських засобів та контролю за наркотиками у Дніпропетровській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпрофарма» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Державної служби з лікарських засобів та контролю за наркотиками у Дніпропетровській області, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпрофарма», в якій просить:
- визнання протиправними дії Державної служби з лікарських засобів та контролю за наркотиками у Дніпропетровській області щодо ненадання ТОВ «Дніпрофарма» розпорядження придбати з зовнішніх рекламних конструкцій аптечного закладу за місцем провадження діяльності: м. Дніпро, вул. Калинова, 53-К позначення «аптека низьких ц», що містить вказівку щодо рівня або іншої ознаки цін, яка може вплинути на наміри споживача щодо придбання товарів у такому закладі;
- зобов`язання Державної служби з лікарських засобів та контролю за наркотиками у Дніпропетровській області надати ТОВ «Дніпрофарма» розпорядження придбати з зовнішніх рекламних конструкцій аптечного закладу за місцем провадження діяльності: м. Дніпро, вул.Калинова, 53 - К позначення «аптека низьких ц», що містить вказівку щодо рівня або іншої ознаки цін, яка може вплинути на наміри споживача щодо придбання товарів у такому закладі.
В обґрунтування адміністративного позову позивачем зазначено, що вона тривалий час купувала лікарські засоби в аптечному закладі із назвою "аптека низьких ц" за адресою м. Дніпро, вул. Калинова,53-К, вважаючи, що вартість ліків в цій аптеці є нижчою, аніж в інших аптечних закладах, але згодом виявила, що купувала ліки за завищеними цінами, що є порушенням її прав. Позивач звернулася до Державної служби з лікарських засобів та контролю за наркотиками у Дніпропетровській області із повідомленням про порушення Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпрофарма» ліцензійних умов, а саме, розміщення на фасаді аптеки вивіски «аптека низьких ц», яка є рекламою та вводить в оману споживача. Однак, відповідачем протиправно не прийняте розпорядження про необхідність прибрати з зовнішніх рекламних конструкцій аптеки, розташованої за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова, 53-К позначення «аптека низьких ц».
В матеріалах справи від відповідача містяться відзив на позов, заперечення та письмові пояснення від 23.12.2020р., в яких він зазначає, що за результатами проведеної перевірки були виявлені порушення Ліцензійних умов Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпрофарма", а саме: розміщення на фасаді аптеки, розташованої за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова, 53-К вказівки щодо іншої ознаки цін "замов ліки з мобільного за Internet цінами". Про необхідність усунення виявленого порушення прийняте розпорядження від 23.06.2017 №6/4-ОР. Щодо вивіски "аптека низьких ц" відповідач зазначає, що за результатами аналізу патентним повіреним ОСОБА_2 надано висновки, в яких вказано, що позначення "аптека низьких ц" та "аптека низких ц" є фантазійним та не можуть тлумачитися як описові, прямо не вказують на товари чи послуги. Відповідно до умов Ліцензійного договору від 01 липня 2017 року ТОВ "Дніпрофарма" надано дозвіл використовувати знак для товарів і послуг "аптека низьких ц", таким чином, третьою особою правомірно розміщено даний знак для товарів і послуг на аптеці № 14, яка знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова, 53-К. На момент проведення перевірки з 20.06.2017 по 22.06.2017 Порядок контролю за додержанням ліцензійних умов провадження господарської діяльності з імпорту лікарських засобів, затверджений наказом МОЗ України від 26.09.2013 №835 не діяв, а тому керуватися його положеннями посадові особи відповідача не мали права. В ході перевірки ТОВ "Дніпрофарма" перевірялися питання дотримання Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з роздрібної торгівлі лікарськими засобами, про що й зазначено в акті перевірки від 22.06.2017 № 15/4-ОР. Також відповідач наголошує на тому, що позивачем не конкретизовано які саме його права були порушені відповідачем та третьою особою.
Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, надані письмові пояснення, в яких зазначено, що підприємством правомірно розміщено на аптечному закладі вивіску "аптека низьких ц". Щодо висновку експерта, наданого позивачем, то, на думку представника третьої особи, зазначений висновок не може бути доказом, оскільки він не відповідає критеріям достатності та допустимості, а також спростовується висновком патентного повіреного України ОСОБА_2 .
Постановою Верховного Суду від 30.09.2020 року рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 березня 2018 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2018 року у справі № 804/8614/17 скасовано та направлено на новий розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.10.2020р., вказана адміністративна справа передана на розгляд судді Турлаковій Н.В.
Ухвалою суду від 26.10.2020 року прийнято до свого провадження вказану справу та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання.
У підготовче засідання та судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи вищезазначене та відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними матеріалами.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 23.05.2017 до Державної служби з лікарських засобів та контролю за наркотиками у Дніпропетровській області надійшло звернення ОСОБА_1 про порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпрофарма" Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з роздрібної торгівлі лікарськими засобами, що виразилось у розміщенні на фасаді аптечного закладу, розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова, 53-К вивіски "аптека низьких ц".
На підставі звернення позивачки за погодженням Державної регуляторної служби України на проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) на підставі обґрунтованого звернення фізичної особи про порушення суб`єктом господарювання її законних прав за №4446 від 16 червня 2017року, спеціалістами Державної служби з лікарських засобів та контролю за наркотиками у Дніпропетровській області у період з 20 червня 2017 року по 22 червня 2017року проведено позапланову перевірку додержання ліцензіатом за адресою: м.Дніпро, вул. Калинова, 53 К Ліцензійних умов (зокрема й пункту 161 Ліцензійних умов, на порушення яких у зверненні посилається ОСОБА_1 ).
За результатами перевірки відповідачем складено акт №15/4-ОР від 22 червня 2017 року, яким зафіксоване порушення абзаців 2-5 пункту 161 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з виробництва лікарських засобів, оптової та роздрібної торгівлі лікарськими засобами, імпорту лікарських засобів (крім активних фармацевтичних інгредієнтів), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року №929 (далі - Ліцензійні умови), а саме: на зовнішніх рекламних конструкціях аптечних закладів розміщено вказівки щодо іншої ознаки цін, яка може вплинути на наміри споживача придбати товари у цих закладах, а саме "замов ліки з мобільного за Internet цінами".
На підставі акта від 22 червня 2017 року №15/4-ОР Державною службою з лікарських засобів та контролю за наркотиками у Дніпропетровській області прийняте розпорядження від 23 червня 2017 року № 6/4-Ор "Щодо усунення порушень Ліцензійних умов", яким зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпрофарма" забезпечити відсутність на зовнішніх рекламних конструкціях аптек №№ 2,3,11,14,17,7,9 вказівки щодо іншої ознаки цін "замов ліки з мобільного за Internet цінами", яка може вплинути на наміри споживача придбати товари у цих закладах.
Листом від 18 травня 2017 року № б/н Державна служба з лікарських засобів та контролю за наркотиками у Дніпропетровській області повідомила позивача про прийняте за результатами перевірки розпорядження від 23 червня 2017 року №6/4-Ор. Також позивача повідомлено, що викладена нею у зверненні інформація не підтверджена, оскільки розміщення на аптечних закладах Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпрофарма" напису "аптека низьких ц" відповідає вимогам законодавства.
23.01.2017р. фізичними особами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Державної служби інтелектуальної власності України подано заяву про реєстрацію знаку для товарів і послуг в Україні, словесна частина представлена виразом «АПТЕКА НИЗЬКИХ Ц». Крім того, суб`єкт господарювання надав висновок патентного повіреного №329 від 20.01.2017р.
24.01.2017р. між фізичними особами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (Ліцензіари) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДНІПРОФАРМА» (Ліцензіат) укладено ліцензійний договір про використання знаку для товарів та послуг «АПТЕКА НИЗЬКИХ Ц».
Під час розгляду справи судом встановлено, що правовласникам знаку для товарів і послуг "Аптека низьких Ц" Міністерством економічного розвитку України, у відповідності до Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", видано Свідоцтво на знак для товарів і послуг № 248392 від 10.10.2018, строк дії якого становить до 23.01.2027 тобто 10-ть років з дня подання заявки, копія якої наявна в матеріалах справи.
Судами також досліджено зміст висновків, долучених учасниками справи.
Так, згідно з висновком експертного дослідження Державного науково - дослідного експертно - криміналістичного центру МВС України № 19/8-6/11(ІВ)-ЕД/2017 від 31 липня 2017 року позначення "аптека низьких ц", яке подано на реєстрацію в якості знаку для товарів і послуг, …складаються з даних, що є описовими щодо вартості (ціни) та окрім того, позначення, що подане на реєстрацію в якості знаку для товарів і послуг та знаки для товарів і послуг… містить вказівку на видове найменування підприємства.
За висновком патентного повіреного України (реєстраційний №329) від 23 січня 2017 року досліджувані позначення "аптека низьких ц", "аптека низких ц", не можуть вводити в оману споживача щодо вартості (ціни), оскільки не містять у своїй назві вказівки на ціну товарів чи послуг, на рівень або іншу ознаку ціни. Ці позначення не можуть вплинути на намір споживача щодо придбання товарів.
Відповідно до висновку науково - правової експертизи від 24 березня 2017 року щодо доктринального тлумачення змісту деяких понять законодавства України у сфері інтелектуальної тлумачення змісту деяких понять законодавства України у сфері інтелектуальної власності, виконаної відповідно до звернення громадської спілки "Міжрегіональна аптечна професійна асоціація" на підставі законів України "Про наукову і науково - технічну експертизу", виконаного науково - правовим експертом Інституту держави і права ім. В.М. Корецького НАН України, "розміщення на вивісках і зовнішніх рекламних конструкціях найменувань "Аптека низьких ц", "аптека низких ц", "Аптека низьких", "Аптека Низких", "Аптека найкращих цін" - є порушенням пункту 161 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з виробництва лікарських засобів, оптової та роздрібної торгівлі лікарськими засобами, імпорту лікарських засобів (крім активних фармацевтичних інгредієнтів), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 929 через наявність вказівки щодо рівня або іншої ознаки цін, яка може вплинути на наміри споживача щодо придбання товарів у такому закладі, а "Аптека найкращих цін" - ще й через наявність порівнянь з іншими аптечними закладами. …".
Висновком науково-правової експертизи науково-дослідного інституту інтелектуальної власності від 10 березня 2017 року № 01/02-2017 установлено, що "розміщення ліцензіатами на вивісках та зовнішніх рекламних конструкціях аптечних закладів позначень "Аптека низьких ц", " Аптека низких ц ", "Аптека низьких", "Аптека низких", " Аптека найкращих цін " не відповідає вимогам Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з виробництва лікарських засобів, оптової та роздрібної торгівлі лікарськими засобами, імпорту лікарських засобів (крім активних фармацевтичних інгредієнтів), затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року №929".
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з лікарських засобів та контролю за наркотиками, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 2015 року № 647 (далі - Положення № 647), Державна служба України з лікарських засобів та контролю за наркотиками (Держлікслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра охорони здоров`я, який реалізує державну політику у сферах контролю якості та безпеки лікарських засобів, у тому числі медичних імунобіологічних препаратів (далі - лікарські засоби), медичної техніки і виробів медичного призначення (далі - медичні вироби), та обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, протидії їх незаконному обігу.
На підставі пункту 3 Положення № 647 основними завданнями Держлікслужби є, серед іншого, ліцензування господарської діяльності з виробництва лікарських засобів, імпорту лікарських засобів (крім активних фармацевтичних інгредієнтів), оптової та роздрібної торгівлі лікарськими засобами, обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів.
Згідно з підпунктом 10 пункту 4 Положення №647 Держлікслужба відповідно до покладених на неї завдань здійснює контроль за дотриманням суб`єктами господарювання ліцензійних умов провадження господарської діяльності з виробництва лікарських засобів, імпорту лікарських засобів (крім активних фармацевтичних інгредієнтів), оптової та роздрібної торгівлі лікарськими засобами.
Пунктом 6 Положення №647 визначено, що Держлікслужба для виконання покладених на неї завдань має право: 1) залучати до виконання окремих робіт, участі у вивченні окремих питань учених і фахівців (за їх згодою), працівників центральних та місцевих органів виконавчої влади, а також підприємств, установ та організацій (за погодженням з їх керівниками); 2) одержувати безоплатно від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, їх посадових осіб, а також громадян та громадських об`єднань інформацію, документи і матеріали, необхідні для виконання покладених на неї завдань; 3) скликати наради, утворювати комісії та робочі групи; 4) користуватися відповідними інформаційними базами даних державних органів, державною системою урядового зв`язку та іншими технічними засобами.
Ліцензійні умови провадження господарської діяльності з виробництва лікарських засобів, оптової та роздрібної торгівлі лікарськими засобами, імпорту лікарських засобів (крім активних фармацевтичних інгредієнтів) затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 929 (далі - Ліцензійні умови).
Абзацами першим та другим пункту 161 Ліцензійних умов (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що на фасаді будівлі, в якій розміщується аптечний заклад, установлюється вивіска із зазначенням виду закладу. На видному місці перед входом до аптечного закладу розміщується інформація про найменування ліцензіата, режим роботи аптечного закладу.
На вивісці та зовнішніх рекламних конструкціях аптечного закладу дозволяється, крім використання позначення виду аптечного закладу, розміщувати найменування ліцензіата, найменування аптечного закладу та/або знака для товарів і послуг (логотипа), який належить ліцензіату на законних підставах, за умови, що найменування ліцензіата, найменування аптечного закладу та/або знак для товарів та послуг (логотип) не містить:
- вказівки щодо рівня або іншої ознаки цін, яка може вплинути на наміри споживача щодо придбання товарів у такому закладі;
- інформації, що може вводити споживача в оману, про орієнтованість аптечного закладу на обслуговування певних соціальних груп населення;
- порівнянь з іншими аптечними закладами.
Частиною першої статті 9 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" від 02 березня 2015 року № 222-VIII (далі - Закон №222-VIII) визначено, ліцензіат зобов`язаний виконувати вимоги ліцензійних умов відповідного виду господарської діяльності, а здобувач ліцензії для її одержання - відповідати ліцензійним умовам".
Відповідно до частини сьомої статті 19 Закону №222-VIII контроль за додержанням ліцензіатами вимог ліцензійних умов здійснюють у межах своїх повноважень органи ліцензування шляхом проведення планових і позапланових перевірок відповідно до Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
Частиною дев`ятою статті 19 Закону №222-VIII установлено, що позапланові перевірки додержання ліцензіатами вимог ліцензійних умов проводяться у разі наявності хоча б однієї з таких підстав, серед іншого, обґрунтоване звернення фізичної або юридичної особи про те, що внаслідок порушення ліцензіатом вимог ліцензійних умов такій особі (особам) було завдано матеріальної шкоди або порушено її (їхні) законні права чи інтереси, - з метою перевірки додержання ліцензіатом вимог ліцензійних умов у відповідній частині (пункт 4).
За змістом частин 14-16 статті 19 Закону №222-VIII акт перевірки додержання ліцензіатом вимог ліцензійних умов складається в останній день проведення перевірки.
В акті відображаються питання, що перевірялися, та встановлений стан додержання ліцензіатом вимог ліцензійних умов.
У разі встановлення в ході перевірки додержання ліцензіатом вимог ліцензійних умов підстав для складання актів, що є підставами для анулювання ліцензії, такі акти складаються як окремі документи в останній день проведення перевірки.
Розпорядження про усунення порушень ліцензійних умов видається органом ліцензування не пізніше трьох робочих днів з останнього дня проведення перевірки у разі виявлення за результатами її проведення порушень ліцензіатом вимог ліцензійних умов.
У разі складення за результатом проведення перевірки акта, що є підставою для анулювання ліцензії, розпорядження про усунення порушень ліцензійних умов не видається.
Ліцензіат, який одержав розпорядження про усунення порушень вимог ліцензійних умов, зобов`язаний в установлений у розпорядженні строк подати до органу ліцензування інформацію про усунення зазначених у такому акті порушень.
Закон України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" від 15 грудня 1993 року № 3689-XII (далі - Закон № 3689-XII) регулює відносини, що виникають у зв`язку з набуттям і здійсненням права власності на знаки для товарів і послуг (далі - знак) в Україні.
Відповідно до частини третьої статті 5 Закону №3689-XII право власності на знак засвідчується свідоцтвом. Строк дії свідоцтва становить 10 років від дати подання заявки до Установи і продовжується Установою за клопотанням власника свідоцтва щоразу на 10 років, за умови сплати збору в порядку, встановленому пунктом 2 статті 18 цього Закону. Порядок продовження строку дії свідоцтва встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері інтелектуальної власності.
Частиною шостою статті 5 Закону №3689-XII визначено, що право на одержання свідоцтва має заявник, заявка якого має більш ранню дату подання до Установи або, якщо заявлено пріоритет, більш ранню дату пріоритету, за умови, що вказана заявка не вважається відкликаною, не відкликана або за нею Установою не прийнято рішення про відмову в реєстрації знака, можливості оскарження якого вичерпані.
Статтею 6 Закону №3689-XII визначено підстави для відмови в наданні правової охорони.
Згідно з частиною першою статті 7 Закону №3689-XII особа, яка бажає одержати свідоцтво, подає до Установи заявку.
За частиною першою статті 10 Закону №3689-XII експертиза заявки має статус науково-технічної експертизи, складається з формальної експертизи та кваліфікаційної експертизи (експертизи по суті) і проводиться закладом експертизи відповідно до цього Закону та правил, встановлених на його основі центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері інтелектуальної власності.
Відповідно до частини третьої статті 10 Закону №3689-XII кінцеві результати експертизи заявки, що не вважається відкликаною або не відкликана, відображаються в обґрунтованому висновку експертизи за заявкою, що набирає чинності після затвердження його Установою. На підставі такого висновку Установа приймає рішення про реєстрацію знака для всіх зазначених у заявці товарів і послуг або про відмову в реєстрації знака для всіх зазначених у заявці товарів і послуг, або про реєстрацію знака щодо частини зазначених у заявці товарів і послуг та відмову в реєстрації знака для іншої частини зазначених у заявці товарів і послуг. Рішення Установи надсилається заявнику.
Частинами першою та другою статті 12 Закону №3689-XII установлено, що на підставі рішення про реєстрацію знака та за наявності документів про сплату державного мита за видачу свідоцтва і збору за публікацію про видачу свідоцтва здійснюється публікація в офіційному бюлетені відомостей про видачу свідоцтва, визначених в установленому порядку. Зазначені мито та збір сплачуються після надходження до заявника рішення про реєстрацію знака.
Якщо протягом трьох місяців від дати надходження до заявника рішення про реєстрацію знака документи про сплату державного мита за видачу свідоцтва і збору за публікацію про видачу свідоцтва в розмірі та порядку, визначених законодавством, до закладу експертизи не надійшли, публікація не провадиться, а заявка вважається відкликаною.
Частиною першою статті 13 Закону №3689-XII визначено, що одночасно з публікацією відомостей про видачу свідоцтва Установа здійснює державну реєстрацію знака, для чого вносить до Реєстру відповідні відомості. Форма Реєстру та порядок його ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері інтелектуальної власності.
Згідно з частиною першою статті 14 Закону №3689-XII видача свідоцтва здійснюється Установою у місячний строк після державної реєстрації знака. Свідоцтво видається особі, яка має право на його одержання. Якщо право на одержання свідоцтва мають кілька осіб, їм видається одне свідоцтво.
Відповідно до частини першої статті 16 Закону №3689-XII права, що випливають із свідоцтва, діють від дати подання заявки. Строк дії свідоцтва продовжується за умови сплати відповідного збору.
За змістом статті 16 Закону №3689-XII визначено, що свідоцтво надає його власнику право використовувати знак та інші права, визначені цим Законом (частина друга).
Використанням знака визнається, зокрема, нанесення його на будь-який товар, для якого знак зареєстровано, упаковку, в якій міститься такий товар, вивіску, пов`язану з ним, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням знака з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення) (пункт 4).
Свідоцтво надає його власнику виключне право забороняти іншим особам використовувати без його згоди, якщо інше не передбачено цим Законом, серед іншого, зареєстрований знак стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг (частина п`ята).
Власник свідоцтва може передавати будь-якій особі право власності на знак повністю або відносно частини зазначених у свідоцтві товарів і послуг, на підставі договору (частина сьома).
Власник свідоцтва має право дати будь-якій особі дозвіл (видати ліцензію) на використання знака на підставі ліцензійного договору (частина восьма).
Відповідно до статті 1109 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року № 435-IV (далі ЦК України) За ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об`єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону (частина перша).
У ліцензійному договорі визначаються вид ліцензії, сфера використання об`єкта права інтелектуальної власності (конкретні права, що надаються за договором, способи використання зазначеного об`єкта, територія та строк, на які надаються права, тощо), розмір, порядок і строки виплати плати за використання об`єкта права інтелектуальної власності, а також інші умови, які сторони вважають за доцільне включити у договір (частина третя).
Предметом ліцензійного договору не можуть бути права на використання об`єкта права інтелектуальної власності, які на момент укладення договору не були чинними (частина п`ята).
На виконання зазначених норм та у зв`язку з надходженням повідомлення позивача, Державною службою з лікарських засобів та контролю за наркотиками у Дніпропетровській області проведена позапланова перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпрофарма".
За результатами проведеної перевірки Державною службою з лікарських засобів та контролю за наркотиками у Дніпропетровській області прийняте розпорядження від 23.06.2017 № 6/4-Ор "Щодо усунення порушень Ліцензійних умов" яким зобов`язано суб`єкта господарювання ТОВ «Дніпрофарма» усунути порушення Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з виробництва лікарських засобів, оптової та роздрібної торгівлі лікарськими засобами, імпорту лікарських засобів (крім активних фармацевтичних інгредієнтів, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 929 (далі - Ліцензійні умови), виявлені при перевірці структурних підрозділів ліцензіата: аптека № 14: м.Дніпро, вул. Калинова, 53-к, а саме: забезпечити відсутність на зовнішніх рекламних конструкціях Аптеки №14 вказівки щодо іншої ознаки цін «замов ліки з мобільного за Internet цінами», яка може вплинути на наміри споживача щодо придбання товари у цьому закладі.
Позивача було повідомлено про результати перевірки, проведеної за його зверненням.
Аналіз вищевикладених норм та обставин справи свідчить, що відповідачем були дотримані процедурні етапи проведення позапланової перевірки ТОВ «Дніпрофарма» на підставі звернення позивача та погодження Державної регуляторної служби України. Як зазначалось вище, відповідач перевірив дотримання товариством вимог п. 161 Ліцензійних умов та прийшов до висновку про дотримання ним вимог цього пункту, з огляду на що в ході перевірки визнана правомірність використання ТОВ «Дніпрофарма» знаку для товарів і послуг «АПТЕКА НИЗЬКИХ Ц» на підставі ліцензійного договору, свідоцтва на знак для товарів і послуг. Також в ході перевірки було досліджено висновок експерта про те, що назва «АПТЕКА НИЗЬКИХ Ц» не містить вказівок на рівень цін в аптечному закладі.
Крім того, в адміністративному позові позивач зазначає, що вивіска «АПТЕКА НИЗЬКИХ Ц» вказує на те, що вартість ліків в аптеці нижча ніж у інших аптеках, але жодних доказів на підтвердження означеного позивачем не надано.
З урахуванням зауважень Верховного Суду викладених в постанові від 30.09.2020р. по цій справі №804/8614/17, суд додатково звертає увагу на наступне.
Вичерпний перелік вимог, обов`язкових для провадження господарської діяльності з роздрібної торгівлі лікарськими засобами встановлюється Ліцензійними умовами №929.
Як було вище зазначено, відповідно до п. 161 Ліцензійних умов (в редакції, що діяли на момент виникнення спірних правовідносин), на фасаді будівлі, в якій розміщується аптечний заклад, установлюється вивіска із зазначенням виду закладу. На видному місці перед входом до аптечного закладу розміщується інформація про найменування ліцензіата, режим роботи аптечного закладу.
На вивісці та зовнішніх рекламних конструкціях аптечного закладу дозволяється, крім використання позначення виду аптечного закладу, розміщувати найменування ліцензіата, найменування аптечного закладу та/або знака для товарів і послуг (логотипа), який належить ліцензіату на законних підставах, за умови, що найменування ліцензіата, найменування аптечного закладу та/або знак для товарів та послуг (логотип) не містить:
- вказівки щодо рівня або іншої ознаки цін, яка може вплинути на наміри споживача щодо придбання товарів у такому закладі;
- інформації, що може вводити споживача в оману, про орієнтованість аптечного закладу на обслуговування певних соціальних груп населення;
- порівнянь з іншими аптечними закладами.
Отже, зазначені положення Ліцензійних умов дають право ТОВ "Дніпрофарма" розміщувати на вивісці та на зовнішніх рекламних конструкціях свого аптечного закладу знак для товарів і послуг (логотип).
Крім того, суд зазначає, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.07.2019р., яке постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.11.2019р. залишено без змін, визнано протиправною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України «Про затвердження Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з виробництва лікарських засобів, оптової та роздрібної торгівлі лікарськими засобами, імпорту лікарських засобів (крім активних фармацевтичних інгредієнтів)» від 30.11.2016 № 929 в частині абзаців 2-5 пункту 161.
Таким чином, абзаци 2-5 пункту 161 Ліцензійних умов визнано протиправними та нечинними згідно з Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва № 640/7870/19 від 10.07.2019.
Крім того, суд не має правових підстав надавати оцінку знаку для товарів і послуг "АПТЕКА НИЗЬКИХ Ц", який використовує у своїй господарській діяльності ТОВ "Дніпрофарма", на що посилаються сторони та третя особа, зокрема, що стосується ознак цього знаку, про його комбінованість або описовість, тощо. Адже у цій площині правовідносин спір між ТОВ "Дніпрофарма" та позивачем з приводу знаку для товарів і послуг "АПТЕКА НИЗЬКИХ Ц", чим, на думку позивача, були порушені його права як споживача, є спором про об`єкт права інтелектуальної власності та пов`язаний із захистом прав інтелектуальної власності, та не може вирішуватися адміністративним судом. Тому суд не бере до уваги надані позивачем висновки Інституту держави і права ім.В.М.Корецького №126/118 від 24.03.2017р., Інституту законодавства ВРУ №22/267-1-15, Науково-дослідного інституту інтелектуальної власності №01/02-2017 від 10.03.2017р.
Стосовно посилань позивача на висновки експертного дослідження №19/8-6/11(ІВ)-ЕД/2017 та №19/8-6/12(ІВ)-ЕД/2017, в яких зроблено висновок про схожість позначень "аптека низьких ц" та "аптека експресс-аптека низких цен", "аптека низких цен", "аптека низьких OOO", "низька ціна", "аптека низьких ці" "аптека низких це" настільки, що їх можна сплутати зі знаком "аптека низьких цін" (висновок від 31.07.2017р. №19/8-6/12(ІВ)-ЕД/2017); вказані позначення складаються з даних, що є описовими щодо вартості (ціни) (висновок від 31.07.2017 року №19/8-6/11(ІВ)-ЕД/2017).
Суд з цього приводу також звертає увагу, що в зазначених експертних висновках не досліджувалось питання щодо можливості знаку "аптека низьких ц" ввести в оману споживачів щодо вартості (ціни) чи можливості вплинути на наміри споживача щодо придбання товарів, а саме такі доводи й викладала позивач у своїй скарзі, адресованій відповідачу, та в позові.
Таким чином, посилання позивача на вказані експертні дослідження, враховуючи підстави заявленого позову, є необґрунтованими.
Згідно з положеннями ч. 8 ст. 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" правовласник має право дати будь-якій особі дозвіл (видати ліцензію) на використання знака на підставі ліцензійного договору.
23.01.2017р. фізичними особами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Державної служби інтелектуальної власності України подано заяву про реєстрацію знаку для товарів і послуг в Україні, словесна частина представлена виразом «АПТЕКА НИЗЬКИХ Ц». Крім того, суб`єкт господарювання надав висновок патентного повіреного №329 від 20.01.2017р.
24.01.2017р. між фізичними особами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (Ліцензіари) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДНІПРОФАРМА» (Ліцензіат) укладено ліцензійний договір про використання знаку для товарів та послуг «АПТЕКА НИЗЬКИХ Ц».
У розділі І вказаного Договору зазначено, що цим Договором регулюються правовідносини у сфері інтелектуальної власності, що виникають з приводу надання Ліцензіарами дозволу Ліцензіатові на використання знаку для товарів і послуг в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі.
Ліцензіари за винагороду, в порядку та на умовах, визначених в цьому Договорі, надають Ліцензіату при розповсюдженні ним товарів та послуг, шо визначені у п.1.7 цього Договору, дозвіл на використання (ліцензію) ним знаку для товарів і послуг, зазначеного в додатку №1 до цього Договору (надалі іменується Знак),
Дата подання заявки на Знак: 23 січня 2017 року, заявка №m201701018. Строк дії ліцензії, шо видається за цим Договором - десять років.
Досліджуючи зміст Заявки на отримання Свідоцтва України на знак для товарів і послуг за №m201701018 на позначення "Аптека низьких ц", суд встановлено, що вона подана його правовласниками 23.01.2017р., а враховуючи приписи частини першої статті 16 Закону №3689-XII саме з моменту подання такої заявки, виникають права, що випливають із свідоцтва у ТОВ «Дніпрофарма». Копія цієї заявки, а також копія Ліцензійного договору містяться в матеріалах справи та були досліджені судом під час розгляду справи.
Таким чином, оскільки заявка на отримання Свідоцтва на знак для товарів і послуг подана 23.01.2017, а умовами ліцензійного договору від 24.01.2017, ТОВ "Дніпрофарма" надано дозвіл використовувати знак для товарів і послуг "Аптека низьких Ц", третьою особою правомірно та у відповідності з вимогами п. 161 Ліцензійних умов було розміщено даний знак для товарів і послуг на аптеці № 14, яка знаходиться у м. Дніпро, вул. Калинова, 53-К.
З матеріалів справи вбачається, що посадовими особами відповідача було перевірено щодо наявності у вказаному знаку вказівки рівня або іншої ознаки цін, яка може вплинути на наміри споживача щодо придбання товарів у такому закладі та встановлено правомірне використання ліцензіатом знаку для товарів і послуг (логотип), який розміщено на вивісці та зовнішніх рекламних конструкціях аптечного закладу, зв`язку з чим, було прийнято розпорядження зобов`язання ТОВ «Дніпрофарма» забезпечити відсутність на зовнішніх рекламних конструкціях Аптеки №14 вказівки щодо іншої ознаки цін «замов ліки з мобільного за Internet цінами».
Під час розгляду справи судом встановлено, що правовласникам знаку для товарів і послуг "Аптека низьких Ц" Міністерством економічного розвитку України, у відповідності до Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", видано Свідоцтво на знак для товарів і послуг № 248392 від 10.10.2018, строк дії якого становить до 23.01.2027 тобто 10-ть років з дня подання заявки, копія якої наявна в матеріалах справи.
Фактично позивач не погоджується із тим, що за результатами перевірки Державною службою з лікарських засобів та контролю за наркотиками у Дніпропетровській області не прийняте розпорядження, яким би було зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпрофарма" вилучити з фасаду будівлі аптеки, розташованої за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова, 53-К, вивіски з написом "АПТЕКА НИЗЬКИХ Ц".
Таким чином, суд не вбачає ознак протиправності в діях відповідача щодо не зазначення в розпорядженні, прийнятому за результатами проведеної перевірки, прибрати з зовнішніх рекламних конструкцій аптечного закладу за місцем провадження діяльності: м. Дніпро, вул. Калинова, 53-К, позначення «АПТЕКА НИЗЬКИХ Ц», що містить вказівку на рівень або інші ознаки цін, та може вплинути на наміри споживача щодо придбання товарів у такому закладі. А повторне проведення позапланових заходів державного нагляду (контролю) за тим самим фактом (фактами), що був (були) підставою для проведеного позапланового заходу державного нагляду (контролю), забороняється.
При цьому слід наголосити на тому, що зазначення в Законі України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» переліку можливих актів реагування, що може прийняти орган державного нагляду (контролю), свідчить про дискреційність повноважень контролюючого органу.
Судом також враховуються доводи Верховного Суду у вказаній справі згідно п.84-89, в частині того, що оцінка знаку для товарів і послуг як такого, що містить чи не містить вказівку щодо рівня або іншої ознаки цін, яка може вплинути на наміри споживача щодо придбання товарів у такому закладі, належить до компетенції відповідача.
З метою реалізації компетенції у цій сфері відповідач наділений повноваженнями, визначеними пунктом 6 Положення №647.
Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність, закріпленим частиною третьою статті 2 КАС України, критеріям, за загальним правилом, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.
Відповідна правова позиція викладена, зокрема, в постанові Верховного Суду від 18 вересня 2020 року в справі № 280/4380/19. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06 листопада 2019 року у справі № 509/1350/17 зазначила, що суд має право визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії. Суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Водночас, зобов`язання відповідача прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту, застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи.
Враховуючи, що суд не вбачає ознак протиправності в діях відповідача щодо не зазначення в розпорядженні, прийнятому за результатами проведеної перевірки, прибрати з зовнішніх рекламних конструкцій аптечного закладу за місцем провадження діяльності: м. Дніпро, вул. Калинова, 53-К, позначення «АПТЕКА НИЗЬКИХ Ц», відповідно відсутні підстави для зобов`язання відповідача вчинити дії щодо видалення вказаного позначення.
У відповідності до ч. 1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як передбачено ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Згідно з ч.3 ст.9 КАС України кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Отже, для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що у зв`язку з прийняттям рішення, дією або бездіяльністю суб`єктом владних повноважень порушуються права позивача.
При цьому, позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.
Проте, право на звернення до адміністративного суду з позовом не завжди співпадає з правом на судовий захист, яке закріплено у статті 5 КАС України. Саме по собі звернення до адміністративного суду за захистом ще не означає, що суд зобов`язаний надати такий захист.
Адже для того, щоб було надано судовий захист, суд повинен встановити, що особа дійсно має право, свободу та інтерес, про захист яких вона просить і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем у публічно-правових відносинах.
Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.
Обставини, на які посилається позивач у своєму позові, не свідчать про порушення з боку суб`єкта владних повноважень його прав.
Так, частиною другою ст.124 Конституції України визначено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
За змістом ч.4 ст.125 КАС України визначено, що з метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин діють адміністративні суди.
Відтак, судовому захисту підлягає суб`єктивне право особи, яке виникло внаслідок існування юридичного спору між особою, та, в даному випадку, суб`єктом владних повноважень.
Неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації права та/або виникнення додаткового обов`язку.
Таким чином, якщо особа вважає, що її суб`єктивне право у певних правовідносинах не може бути реалізованим належним чином, або на неї протиправно поклали певний обов`язок, така особа має право звернутися за судовим захистом.
У разі відповідного звернення особи суд повинен розглянути питання щодо наявності порушення суб`єктивного права заявника у конкретних правовідносинах і на підставі цього розв`язати спір.
Крім того, судовому захисту підлягає також охоронюваний законом інтерес.
У Рішенні від 1 грудня 2004 № 18-рп/2004 Конституційний Суд України розтлумачив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.
Отже, охоронюваний законом інтерес полягає у прагненні особи набути певних матеріальних або нематеріальних благ з метою задоволення певних потреб, якщо такі прагнення є абстрактними, тобто не випливають із певного суб`єктивного права у конкретних правовідносинах. Тому порушенням охоронюваного законом інтересу, яке дає підстави для звернення особи за судовим захистом, є створення об`єктивних перешкод на шляху до здобуття відповідного матеріального та/або нематеріального блага.
Водночас за відсутності об`єктивного порушення прав чи законних інтересів особи її вимоги не підлягають задоволенню.
Викладені конституційні норми кореспондуються з нормами Кодексу адміністративного судочинства України викладеними вище.
У свою чергу, як вже зазначалось, порушення прав, свобод та інтересів особи наявне тоді, коли сталися зміни стану суб`єктивних прав та обов`язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку в публічно-правових відносинах.
Відповідні зміни або перешкоди можуть бути створені протиправними рішеннями, діями або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.
Якщо відповідні рішення, дії чи бездіяльність протиправно, на думку особи, спричинили виникнення, зміни чи припинення прав та обов`язків особи (тобто є юридично значимими), особа може порушити питання про визнання протиправними таких рішень, дій чи бездіяльності в судовому порядку.
Таким чином, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або має місце інше ущемлення прав чи свобод.
При цьому, позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Водночас задоволення відповідних вимог особи можливе лише в разі об`єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.
Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб відновлення порушеного права позивача.
Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.
В позовній заяві позивач не обґрунтував та не надав доказів на підтвердження існування причинно-наслідкового зв`язку між оскаржуваними діями та порушеним правом позивача у сфері публічно-правових відносин.
Поряд з цим, обґрунтування позивача щодо наявності порушеного права зводиться до того, що вивіска на аптечних закладах ТОВ «Дніпрофарма» вводять його в оману стосовно рівня цін.
Суд відхиляє зазначені доводи позивача, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що внаслідок прийняття відповідачем оскаржуваного рішення були порушені будь-які права та інтереси позивача через наявність на аптеці вивіски «аптека низьких ц».
В той же час, посилання позивача на те, що зазначена назва аптеки порушує встановлені ліцензійні умови судом відхиляються, адже позивач не відноситься до кола осіб, які наділені компетенцією надавати оцінку обставинам дотримання / не дотримання ліцензіатом ліцензійних умов.
Оскільки, сама по собі незгода, на думку позивача, з оскаржуваним рішенням, за відсутності обґрунтування порушеного права, не може бути підставою для задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Разом з тим, додатковою підставою для відмови в задоволенні позовних вимог суд відзначає обрання позивачем невірного способу захисту порушеного права.
Так, правові засади захисту суб`єктів господарювання і споживачів від недобросовісної конкуренції визначені Законом України «Про захист від недобросовісної конкуренції».
Статтею 15-1 даного Закону передбачено, що поширенням інформації, що вводить в оману, є повідомлення суб`єктом господарювання, безпосередньо або через іншу особу, одній, кільком особам або невизначеному колу осіб, у тому числі в рекламі, неповних, неточних, неправдивих відомостей, зокрема внаслідок обраного способу їх викладення, замовчування окремих фактів чи нечіткості формулювань, що вплинули або можуть вплинути на наміри цих осіб щодо придбання (замовлення) чи реалізації (продажу, поставки, виконання, надання) товарів, робіт, послуг цього суб`єкта господарювання.
З огляду на викладене, позивач в адміністративному позові фактично посилається на наявність в діях суб`єкта господарювання саме недобросовісної конкуренції, у вигляді поширення інформації, що вводить в оману позивача та впливає на його намір придбати лікарські засоби.
Статтею 28 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції» встановлено, що особи, права яких порушені діями, визначеними цим Законом, як недобросовісна конкуренція, можуть звернутися до Антимонопольного комітету України, його територіальних відділень із заявою про захист своїх прав.
Згідно зі статтею 30 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції» органи Антимонопольного комітету України у справах про недобросовісну конкуренцію приймають обов`язкові для виконання рішення, зокрема, про: визнання факту недобросовісної конкуренції; припинення недобросовісної конкуренції.
Разом з тим доказів звернення позивача із відповідними заявами до Антимонопольного комітету матеріали справи не містять..
Слід зазначити, що відповідно до статті 6 Закону України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» дія цього Закону не поширюється на Антимонопольний комітет України.
Враховуючи наведене в сукупності, суд не вбачає ознак протиправності в діях відповідача щодо не зазначення в розпорядженні, прийнятому за результатами проведеної перевірки, прибрати з зовнішніх рекламних конструкцій аптечного закладу за місцем провадження діяльності: м. Дніпро, вул. Калинова, 53-К, позначення «АПТЕКА НИЗЬКИХ Ц», відповідачем правомірність своїх дій доведена, оскаржувані дії не призводить до виникнення, зміни чи припинення прав та інтересів позивача в площині публічно-правових відносин з Державною службою з лікарських засобів та контролю за наркотиками у Дніпропетровській області, а позивачем, окрім наведеного обрано невірний спосіб захисту порушеного права, вказані обставини свідчать на користь необхідності відмови в задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Турлакова