Справа № 480/5127/20
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2021-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2021 р.Справа № 480/5127/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Кононенко З.О. , Мінаєвої О.М. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.10.2020, головуючий суддя І інстанції: С.О. Бондар, м. Суми, по справі № 480/5127/20

за позовом Головного управління Державної податкової служби у Сумській області

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Сумській області (надалі по тексту позивач) звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі по тексту відповідач, ФОП ОСОБА_1 ) про стягнення податкового боргу з єдиного податку з фізичних осіб у сумі 50645,04 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, який перебуває на обліку як платник податків, всупереч вимог Податкового кодексу України, порушив строки сплати узгодженого податкового зобов`язання, у зв`язку з чим, за ним утворилася заборгованість на загальну суму 50645,04 грн.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 20.10.2020 року адміністративний позов Головного управління ДПС у Сумській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу задоволено.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) податковий борг з єдиного податку з фізичних осіб в сумі 50645,04 грн. (п`ятдесят тисяч шістсот сорок п`ять грн 04 коп) на р/р UA0018500, код отримувача 37970593, отримувч Сумська міська отг 18050400, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.10.2020 року, в позові відмовити.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на те, що контролюючим органом у спірних правовідносинах не дотримано приписів п. 59.1 ст.59 ПК України, оскільки матеріали справи не містять доказів отримання відповідачем податкової вимоги №1044-54 від 22.01.2020 року, також зазначив, що наявність у матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.5) не підтверджує отримання відповідачем вказаної вимоги, оскільки дане рекомендоване повідомлення не містить інформації про зміст поштового відправлення, яке направлялося адресату, вказав на те, що відповідно до п. 61 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року №270 належним та допустимим доказом отримання податкової вимоги може бути виключно опис-вкладення до цінного листа.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач перебуває на обліку в управлінні м.Суми Головного управління ДПС у Сумській області та є платником податку.

ФОП ОСОБА_1 була подана:

- податкова декларація платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця №76607 від 24.10.2019, якою самостійно визначено грошове зобов`язання за 3 квартал 2019 року у розмірі 37210,01 грн (у зв`язку з частковою сплатою сума боргу складає 37209,49 грн) (а.с.7-8);

- податкова декларація платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця №22667 від 10.02.2020, якою самостійно визначено грошове зобов`язання за 4 квартал 2019 року у розмірі 13435,55 грн (а.с.9-10).

Податкова заборгованість не погашалася, станом на момент розгляду справи за відповідачем рахується заборгованість зі сплати узгодженого грошового зобов`язання в загальному розмірі 50645,04 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з його обгрунтованості.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до пп. 14.1.137 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України орган стягнення-державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з п.87.11 ст. 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

За приписами п.95.1 ст. 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Отже, право контролюючого органу на звернення до суду щодо стягнення коштів, що належать платнику податків виникає за наявності у платника податків податкового боргу.

Згідно пп.14.1.175. п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідач у справі є платником єдиного податку третьої групи.

Статтею 67 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в розмірах і порядку, встановлених законом.

Згідно з пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

За приписами статті 31 Податкового кодексу України, строком сплати податку та збору визначається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку і сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Згідно з п. 36.1 ст. 36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені Податковим кодексом, законами з питань митної справи.

Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк (п. 38.1 ст. 38 ПК України).

Відповідно до п. 295.3 ст. 295 Податкового кодексу України платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

Платники єдиного податку третьої групи подають до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку у строки, встановлені для квартального податкового (звітного) періоду (п. 296.3 ст. 295 Податкового кодексу України).

Відповідно до пп. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків (п. 56.11 ст. 56 Податкового кодексу України).

ФОП ОСОБА_1 були подані податкова декларація платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця №76607 від 24.10.2019, якою самостійно визначено грошове зобов`язання за 3 квартал 2019 року у розмірі 37210,01 грн (у зв`язку з частковою сплатою сума боргу складає 37209,49 грн) (а.с.7-8) та податкова декларація платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця №22667 від 10.02.2020, якою самостійно визначено грошове зобов`язання за 4 квартал 2019 року у розмірі 13435,55 грн (а.с.9-10).

Однак, як вбачається з матеріалів справи, самостійно визначені платником податків в деклараціях з єдиного податку податкові зобов`язання у строки, визначені Податковим кодексом, сплачені не були.

Отже, такі зобов`язання набули статусу податкового боргу.

За приписами п.59.1. ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п.58.3 ст. 58 ПК України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Згідно з п. 42.2 ст. 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Відповідно до п. 95.2. ст. 95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

З метою погашення податкового боргу позивачем було виставлено відповідачу податкову вимогу від 22.01.2020 року №1044-54 на суму податкового боргу 37209,49 грн, яка була надіслана відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення ( а.с. 5) та отримана відповідачем 07.02.2020 року.

Станом на момент розгляду справи заборгованість зі сплати узгодженого грошового зобов`язання в загальному розмірі 50645,04 грн відповідачем не сплачена.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що контролюючим органом у спірних правовідносинах не дотримано приписів п. 59.1 ст.59 ПК України, оскільки матеріали справи не містять доказів отримання відповідачем податкової вимоги №1044-54 від 22.01.2020 року, а наявність у матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.5) не підтверджує отримання відповідачем вказаної вимоги, оскільки дане рекомендоване повідомлення не містить інформації про зміст поштового відправлення, а також позивачем не надано опис-вкладення до цінного листа, який відповідно до п. 61 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року №270 є належним доказом отримання податкової вимоги колегія суддів вважає необгрунтованими з огляду на таке.

Здійснюючи аналіз Правил надання послуг поштового зв`язку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270 колегією суддів встановлено, що зазначені правила не встановлюють вимог до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення в частині зазначення реквізитів документа, що надсилається.

При цьому як зазначено у пункті 8 цих Правил оператори поштового зв`язку надають послуги з пересилання внутрішніх та міжнародних поштових відправлень, поштових переказів, зокрема, до внутрішніх поштових відправлень належать: листи - прості, рекомендовані, з оголошеною цінністю. Пунктом 11 Правил визначено, що поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю.

Згідно з пунктом 19 Правил внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою.

Із системного аналізу зазначених норм, слідує, що Правилами визначено окремі категорії поштових відправлень: рекомендовані листи та листи з оголошеною цінністю; з описом вкладення можуть бути лише листи з оголошеною цінністю; до інших видів листів опис вкладення не передбачений.

Колегія суддів враховує, що Податковий кодекс України, як і Порядок направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків чітко визначив категорію поштового відправлення (рекомендований лист), якою контролюючий орган має підтвердити надіслання платнику податків податкової вимоги.

Наведений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду наведеній у постанові від 20.10.2020 року по справі №140/30/20.

Отже, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.5) свідчить про надіслання податкової вимоги в порядку встановленому законом.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що позивачем не надсилалася податкова вимога на суму 13435,55 грн, а тому стягнення спірної суми податкового боргу є безпідставним, колегія суддів вважає необгрунтованими та зазначає таке.

Так, після направлення податкової вимоги від 22.01.2020 року №1044-54 на суму податкового боргу 37209,49 грн податковий борг з єдиного податку збільшився.

Пунктом 59.5. статті 59 ПК України передбачено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Податковий борг відповідача з часу направлення податкової вимоги не погашався.

Отже, чинним податковим законодавством не передбачено повноважень контролюючого органу повторно направляти платнику податків податкову вимогу у разі збільшення суми податкового боргу.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позову.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення-без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення або ухвалу-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.10.2020 по справі № 480/5127/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) З.О. Кононенко О.М. Мінаєва
Повний текст постанови складено 02.04.2021 року