Справа № 503/295/21
Суддя: Вороненко Д. В.
Дата ухвалення: 2021-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 503/295/21
Провадження № 2-а/503/2/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2021 року Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді Вороненка Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Вдовиченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кодима адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 5 роти 1 взводу Управління патрульної поліції в Одеській області Гуменного А.Е. про визнання дій протиправними, скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення та закриття справи,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати дії інспектора 1 батальйону 5 роти 1 взводу Управління патрульної поліції в Одеській області Гуменного А.Е. протиправними, постанову серії ЕГА № 166483 від 21.02.2021 року про накладення на нього штрафу в розмірі 170 грн. за ч.2 ст. 44-3 КУпАП скасувати, а саму справу про адміністративне правопорушення відносно нього закрити. В обґрунтування поданого позову позивач ОСОБА_1 зазначив, що 21.02.2021 року інспектор 1 батальйону 5 роти 1 взводу Управління патрульної поліції в Одеській області Гуменний А.Е. притягнув його до адміністративної відповідальності винесенням постанови про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 44-3 КУпАП, а саме знаходження в приміщенні залізничного вокзалу без одягнутих засобів індивідуального захисту, маски чи респіратора, в тому числі виготовлених власноруч, які закривають рот та ніс. Однак, позивач з даною постановою незгодний, вважає її протиправною, так як на території залізничного вокзалу сидів за столиком та пив гарячі напої, тому був без маски, а саме в той час коли закінчив та мав намір встати, щоб викинути стаканчик і одягнути захисну маску до нього підійшов патрульний поліцейський повідомивши про вчинення ним порушення карантину. Крім того, розгляд справи щодо нього відбувся із порушенням, оскільки його було позбавлена права на захист та збір доказів. У зв`язку з чим позивач вважає, що у інспектора не було підстав для його притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 44-3 КУпАП, оскільки не було самого зазначеного правопорушення.

Представник УПП в Одеській області 31.03.2021 року електронною поштою подав до суду відзив на позовну заяву (відзив), в якому просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити повністю, а також зазначив, що позивач мав скористатись правовою допомогою адвоката або іншого фахівця в галузі права, зокрема шляхом їх виклику на місце розгляду справи за допомогою телефонного зв`язку. Посилання позивача на окремі недоліки оформлення оскаржуваної постанови не спростовує вчиненого ним адміністративного правопорушення. Також вважає, що позивачем не доведено обставини, якими обґрунтовані позовні вимоги. Крім того, відзначає, що заявлена позивачем вимога про визнання дій відповідача протиправними є необґрунтованою, так як не передбачена ч.3 ст. 286 КУпАП.

Заяви, клопотання від учасників справи (сторін) до суду не надходили. Надіслані учасникам справи копії ухвали про відкриття провадження у справі отримані позивачем 15.03.2021 безпосередньо в суді під відповідну розписку (а.с.24), а відповідачем 10.03.2021 року за вх.№ 3425 електронною поштою (а.с.22), інші процесуальні дії у справі не здійснювались.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був своєчасно повідомлений в порядку, передбаченому ч.1 і 3 ст. 126, ч.1 ст. 129 КАС України, що підтверджене відповідною розпискою (а.с.24). При цьому. подав заяву про відкладення розгляду справи, в якій посилався на невизначені сімейні обставини, у зв`язку з чим суд не вбачає поважних причин його неявки.

Відповідач - інспектор 1 батальйону 5 роти 1 взводу Управління патрульної поліції в Одеській області Гуменний А.Е. в судове засідання також не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про дату, час і місце судового засідання був своєчасно повідомлений в порядку, передбаченому ч.1 і 3 ст. 126 КАС України, а саме шляхом надіслання повістки про виклик електронною поштою.

Неявка сторін в судове засідання не перешкоджає розгляду справи, оскільки їх явка не була визнана судом обов`язковою. Відповідно до ч.3 ст. 268 КАС України передбачено, що неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій. У зв`язку з чим та враховуючи положення ч.1 і пунктів 1 і 2 ч.3 ст. 205, а також ч.1 ст. 286 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи.

Оскільки всі учасники справи у судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідив матеріали справи суд встановив наступне.

21.02.2021 року інспектором 1 батальйону 5 роти 1 взводу Управління патрульної поліції в Одеській області Гуменним А.Е. винесено постанову серії ЕГА № 166483 по справі про адміністративне правопорушення, згідно змісту якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 44-3 КУпАП, із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн.

При цьому, згідно змісту згаданої постанови, правопорушення вчинене ОСОБА_1 полягало в тому, що останній знаходження в приміщенні залізничного вокзалу без одягнутих засобів індивідуального захисту, маски чи респіратора, в тому числі виготовлених власноруч, які закривають рот та ніс.

Водночас із цим суд звертає увагу на ту обставину, що зміст оскаржуваного рішення - постанови серії ЕГА № 166483 по справі про адміністративне правопорушення від 21.02.2021 року не містить в собі зазначення доказів, які були покладені інспектором поліції в основу останньої.

Диспозиція частини другої статті 443 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Згідно підпункту 1 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09.12.2020 року № 1236 (надалі постанова Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року № 1236), із відповідними змінами та в редакції чинній на час вчинення діяння, на території України на період дії карантину запроваджуються обмежувальні протиепідемічні заходи, а саме забороняється перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

При цьому, підпункт 13 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року № 1236, із відповідними змінами та в редакції чинній на час вчинення діяння, передбачає також, що на території України на період дії карантину запроваджуються обмежувальні протиепідемічні заходи, а саме забороняється розміщення відвідувачів у закладах громадського харчування на відстані меншій, ніж 2 метри між місцями для сидіння за сусідніми столиками та більш як чотири особи за одним столом (без урахування дітей віком до 18 років), за умови, що відвідувачі заходять до закладу і пересуваються по ньому з вдягненими засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовленими самостійно (крім часу сидіння за столом для приймання їжі та/або напоїв).

Таким чином вказаною нормою передбачене спеціальне виключення із загального правила перебування в громадських будинках і спорудах без вдягнутих засобів індивідуального захисту, а саме під час сидіння за столом для приймання їжі та/або напоїв.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому, п.1 ч.2 ст. 255 КУпАП визначає уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції).

Відповідно до ч.1-2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Позивачем суду не надано доказів на підтвердження зазначених в своєму позові обґрунтування, що на території відповідного закладу громадського харчуваннярозташованого у приміщенні залізничного вокзалу Він був без маски саме під час споживання гарячого напою сидячі за столиком. Проте суд зважає на ту обставину, що фіксація обставин перебування осіб, зокрема в громадським місцях, не є їх обов`язком.

В свою чергу відповідачем суду також не надано доказів на підтвердження своїх заперечень проти позову; спростування наведених позивачем в своєму позові обґрунтування, зокрема про перебування останнього без маски саме під час споживання гарячого напою сидячі за столиком, а також на доведення порушення заборони, передбаченої підпунктом 1 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року № 1236 (в редакції чинній на час вчинення діяння та з урахуванням виключення, передбаченого підпунктом 13 пункту 3 даної постанови) та відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 44-3 КУпАП.

Водночас із цим підпунктом 1 пункту 2 розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, передбачено, що застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою, зокрема, фіксування правопорушення. При цьому, пункт 3 розділу І згаданої Інструкції визначає портативний відеореєстратор як пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського.

Таким чином нормативно-правовим актом передбачено можливість застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів відеозапису для фіксування правопорушення, а сам даний відеозапис у відповідності до положень ст. 251 КУпАП може використовуватись як доказ в справі про адміністративне правопорушення.

Відповідачем або його представником суду не надано відповідного запису з портативного відеореєстратора, на якому б було зафіксовано вчинення позивачем правопорушення.

Із оскаржуваної постанови не вбачається, на яких доказах вона ґрунтується, а відповідач доказів у порядку ст. 77 КАС України суду не надав.

Сама по собі постанова про накладення адміністративного стягнення не може бути розцінена судом як беззаперечна підстава вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Таким чином стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що під час доведення винуватості особи не має залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для її виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Виходячи з положень ст. 8, 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Таким чином, беручи до уваги зміст статті 77 КАС України, відсутність доказів, які стали підставою для винесення оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку про недоведеність складу адміністративного правопорушення в діянні позивача, у зв`язку з чим пред`явлений позивачем позов в цій частині є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, що є підставою передбаченою п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

В свою чергу позовна вимога позивача щодо визнання дій відповідача протиправними є необґрунтованою, оскільки ч.3 ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином законодавцем чітко визначено повноваження суду щодо рішень, які приймаються за результатами розгляду адміністративних справ даної категорії, водночас із цим вимога заявлена позивачем щодо визнання дій відповідача протиправними виходить за межі передбачені ч.3 ст. 286 КАС України, яка є спеціальною нормою, що визначає особливості провадження у адміністративних справах даної категорії. Також суд звертає увагу на ту обставину, що позивачем в позовній заяві не конкретизовано які саме дії відповідача просить визнати протиправними. Тому суд вважає необхідним відмовити в задоволенні вказаної позовної вимоги за її необґрунтованістю.

Керуючись ст. 3, 9, 10, 11, 242, 246 КАС України,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 5 роти 1 взводу Управління патрульної поліції в Одеській області Гуменного А.Е. про визнання дій протиправними, скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення та закриття справи задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ЕГА № 166483 по справі про адміністративне правопорушення винесену інспектором 1 батальйону 5 роти 1 взводу Управління патрульної поліції в Одеській області Гуменним А.Е. 21.02.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 44-3 КУпАП, із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн.

Закрити справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч.2 ст. 44-3 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діянні складу адміністративного правопорушення.

У задоволенні вимог позивача щодо визнання дій інспектора 1 батальйону 5 роти 1 взводу Управління патрульної поліції в Одеській області Гуменного А.Е. протиправними відмовити.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду, через Кодимський районний суд Одеської області, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д. В. Вороненко