Справа № 200/2215/21-а
Суддя: Шувалова Т.О.
Дата ухвалення: 2021-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

02 квітня 2021 р. Справа №200/2215/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шувалової Т.О., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження клопотання представника Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про залишення позову без розгляду, яка подана в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (місцезнаходження: 87525, м. Маріуполь, пр-т Нахімова, 186) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, в якому просить:

- визнати протиправними дії (бездіяльність) Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті індексації грошового забезпечення у період з 01.02.2016 року по 28.02.2018 року у розмірі 80733,79 грн;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити позивачеві індексацію грошового забезпечення за період з 01.02.2016 року по 28.02.2018 року у розмірі 80733,79 грн.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 04 березня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін.

31 березня 2021 року від відповідача через канцелярію суду надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Указане клопотання обґрунтоване тим, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 09жовтня 2018 року № 224 (по стройовій частині) позивача виключено зі списків особового складу військової частини та усіх видів забезпечення. Таким чином, не отримавши в день виключення зі списків особового складу частини, а саме 09 жовтня 2018 року, усіх видів забезпечення та виплат, які позивачка уважала їй належними, вона дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Проте, звернувшись з адміністративним позовом до суду у лютому 2021 року, позивачка пропустила встановлений частиною 2 статті 122 КАС України шестимісячний строк звернення до суду. Відповідач зазначає, що заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду позивачка не подавала, поважних підстав для пропуску строку звернення з позовом до суду не вказала, що є підставою для залишення цієї позовної заяви без розгляду.

Крім того, відповідач зауважує, що на військовослужбовців не поширюються норми трудового законодавства щодо строків давності у спорах про стягнення заробітної плати. Адже військовослужбовці не перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання, та проходять службу, порядок проходження якої у Збройних Силах України та інших військових формуваннях урегульований спеціальними нормативно-правовими актами, які покладають на громадян, котрі перебувають на такій службі додаткові обов`язки і відповідальність.

У зв`язку з викладеним відповідач просить залишити позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії без розгляду.

Вирішуючи подане відповідачем клопотання, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини п`ятої статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до пункту восьмого частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Предметом розгляду у цій справі є вимоги визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01 лютого 2016 року по 28лютого 2018 року та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01 лютого 2016 року по 28лютого 2018 року, з урахуванням січня 2008 року як базового місяця.

Таким чином, спірні правовідносини у цій справі стосуються вирішення питання щодо наявності чи відсутності у позивача права на нарахування йому індексації грошового забезпечення в період проходження військової служби, а саме з 01 лютого 2016 року по 28лютого 2018 року.

З цього приводу суд зазначає, що в Кодексі адміністративного судочинства України відсутні норми, які б визначали строки звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці.

При цьому, частиною другою статті 233 Кодексу законів про працю України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною другою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Суми виплат, пов`язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати згідно з підпунктом 2.2.7 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 року № 5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713.

Таким чином, оскільки індексація є складовою частиною заробітної плати, то у разі порушення законодавства про оплату праці в частині її виплати, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому індексації заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Вказана позиція суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 26 листопада 2019 року у справі № 340/184/19.

Разом з цим, суд зазначає, що у рішенні Конституційного Суду України у справі від 15 жовтня 2013 року за № 9-рп/2013 (справа № 1-13/2013) Суд дійшов висновку, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, що йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, а відтак, у його задоволенні належить відмовити.

Керуючись статтями 122, 123, 240, 241, 243, 248, суд,

у х в а л и в:

В задоволенні клопотання представника Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 31 березня 2021 року про залишення позовної заяви без розгляду відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, окремо не оскаржується, заперечення щодо строку звернення до суду може бути викладено в апеляційній скарзі на рішення у цій справі.

Повний текст ухвали складено 02квітня 2021 року.

Суддя Т.О. Шувалова