Справа № 340/1788/20
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2021-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 квітня 2021 року м. Дніпросправа № 340/1788/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року (суддя Хилько Л.І.) в адміністративній справі

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Кіровоградській області

про скасування вимоги та рішення,

в с т а н о в и в :

До суду надійшов позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в якому позивач просить визнати протиправними та скасувати винесені Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області: вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 21.02.2019 зі сплати єдиного внеску в сумі 130887,59 грн.; рішення № від 21.02.2019 про застосування штрафних санкцій по донарахованому єдиному внеску на суму 32287,76 грн.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Кіровоградській області подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, його висновки не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що в період з 20.12.2018 по 14.01.2019 Головним управлінням ДФС у Кіровоградській області проведено документальну планову виїзну перевірку фінансово-господарської діяльності Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, дотримання законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, за результатами якої складено акт від 21.01.2019 за № 6/11-28-13-03/ НОМЕР_1 .

За результатами перевірки Головним управлінням ДФС у Кіровоградській області 21 лютого 2019 року прийнято, зокрема:

- податкове повідомлення-рішення за № про збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору на суму 82602,81 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 41301,41 грн.;

- податкове повідомлення-рішення за № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 991233,69 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 495616,85 грн.;

- рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 32287,76 грн.;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- на суму 130887,59 грн.

Вказані податкові повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій та вимогу про сплат боргу (недоїмки) позивачем оскаржено в адміністративному порядку до Державної фіскальної служби України.

Згідно з рішенням ДФС України від 19.04.2019 № 18652/6/99-99-11-05-02-25 скаргу ФОП ОСОБА_1 в частині скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф- на суму 130887,59 грн. та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № у сумі 32287,76 грн. залишено без задоволення.

Приймаючи таке рішення, ДФС України зазначила, що за результатами документальної планової виїзної перевірки встановлено, зокрема заниження суми чистого оподаткованого доходу, що є базою нарахування єдиного внеску, внаслідок чого констатовано порушення п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а саме занижено єдиний внесок за 2016-2017 на загальну суму 130887,59 грн.

Рішенням ДФС України від 17.05.2019 № 23032/6/99-99-11-05-01-25 скаргу ФОП ОСОБА_1 в частині скасування податкових повідомлень-рішень задоволено частково:

- залишено без змін податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Кіровоградській області від 21.02.2019 № 3 про застосування штрафних санкцій на суму 88708,95 грн., № 3 про застосування штрафних санкцій на суму 53435,10 грн., № про застосування штрафних санкцій на суму 510,00 грн., № про застосування штрафних санкцій на суму 510,00 грн., № про застосування штрафних санкцій на суму 510,00 грн.;

- скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Кіровоградській області від 21.02.2019 № про збільшення суми грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб на суму основного платежу 991233,69 грн. та застосованої штрафної (фінансової) санкції 495616,85 грн., та № про збільшення суми грошового зобов`язання по військовому збору на суму основного платежу 82602,81 грн. та застосованої штрафної (фінансової) санкції 41301,41 грн.

Частково задовольняючи скаргу та скасовуючи вищевказані податкові повідомлення-рішення, ДФС України зазначила, що для визначення заниження ФОП ОСОБА_1 податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору у контролюючого органу не було достатніх підстав, висновки щодо збільшення торгової націнки до 45% є передчасними та необґрунтованими.

Позивач вважає, що оскільки підставою для нарахування ЄСВ є податкові повідомлення-рішення, які були скасовані за результатами адміністративного оскарження, прийнятті за їх результатами рішення (вимога про сплату боргу та рішення про застосування штрафних санкцій) підлягають визнанню протиправним та скасуванню.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції виходить з приписів статті 177 Податкового кодексу України, якою встановлено порядок оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування.

Приписами п. 177.2 ст. 177 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску.

Частиною 11 статті 8 Закону у редакції, яка діяла до 01.01.2016, було встановлено, що єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону у відповідній редакції єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Частинами 2-3 статті 9 Закону передбачено, що обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Обчислення єдиного внеску податковими органами у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до податкових органів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Пунктами 3-4 розділу VІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за № 508/26953, органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо, в тому числі, дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника фізичної особи).

Відповідно до п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Частиною 15 статті 25 Закону визначено, що рішення органу доходів і зборів про нарахування пені та/або застосування штрафів, передбачених частинами одинадцятою і дванадцятою цієї статті, є виконавчим документом.

Як встановлено судом, за результатами документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 виявлено, зокрема, заниження суми чистого оподаткованого доходу, що є базою нарахування єдиного внеску, внаслідок чого порушено п. 2 ч. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а саме занижено суми податкового зобов`язання по єдиному внеску за 2016-2017 роки на загальну суму 130887,59 грн. Дані висновки ґрунтуються на тому, що перевіркою правильності визначення витрат, які безпосередньо пов`язані з отриманням доходу, встановлено їх завищення за перевіряємий період в сумі 5506853,81 грн., у тому числі за 2016 рік на суму 2717551,82 грн., за 2017 рік на суму 2789301,99 грн.

Проте у рішенні від 17.05.2019 № 23032/6/99-99-11-05-01-25 ДФС України зазначила, що в акті перевірки не вказано перелік документів, згідно з якими встановлено порушення норм податкового законодавства в частині завищення ФОП ОСОБА_1 витрат, не вказано документів (представлених до перевірки), що свідчили б про завищення витрат, що впливають на визначення загальної суми доходу до оподаткування як податком на доходи фізичних осіб так і військовим збором. В акті документальної перевірки не викладені всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податку, які мають відношення до фактів виявлених порушень податкового законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган. Таким чином, для визначення заниження позивачем податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору у контролюючого органу не було достатніх підстав.

Враховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що податковим органом не виявлено з боку ФОП ОСОБА_1 фактів заниження податку з доходів фізичних осіб від провадження підприємницької діяльності, що у свою чергу призвело до безпідставного донарахування, зокрема, і єдиного внеску у відповідній сумі. Оскільки донарахування позивачу єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є безпідставним, відсутні й підстави для застосування штрафних санкцій.

Доводи апелянта з приводу того, що за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції, не приймаються судом апеляційної інстанції як обґрунтовані, адже ДФС України у рішенні від 17.05.2019 № 23032/6/99-99-11-05-01-25 дійшло висновку, що у контролюючого органу не було достатніх підстав вважати, що позивачем було занижено податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб.

Рішення суду першої інстанції постановлено з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року в адміністративній справі № 340/1788/20 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з 01 квітня 2021 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 01 квітня 2021 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров

суддя Т.І. Ясенова