Справа № 346/5666/20
Суддя: Веселов В. М.
Дата ухвалення: 2021-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 346/5666/20
Провадження № 2-а/346/14/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2021 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого судді Веселова В.М.

за участі секретаря судового засідання Максим`юк М.А.

позивача - ОСОБА_1

представника - Левкун Д.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху , зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПР 18 № 455548 від 27.04.2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

21 грудня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху , зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПР 18 № 455548 від 27.04.2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Вказує, що із змісту цієї постанови вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , 27 квітня 2020 року приблизно о 21:05 годин керував транспортним засобом марки «ВМВх5», державний номерний знак НОМЕР_1 на автошляху Тернопіль-Львів-Рава-Руська М-09, 130 км+950 м., не виконав вимоги дорожньої розмітки 1.1 «Вузька суцільна лінія», перетнув її,чим порушив п.п. 8.5.1 ПДР України, за що ч. 4 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність. У зв`язку із цим на нього було складено постанову та накладено адміністративний штраф в розмірі 255 гривень.

Зазначену постанову вважає незаконною і такою, що підлягає скасуванню. Вказує на те, що вказаних у постанові адміністративне правопорушення не допускав, у зазначений у протоколі час транспортним засобом не керував, вказаний автомобіль йому не належить, докази його вини відсутні та у постанові про накладення на нього адміністративного стягнення не зазначені.

Вказує, що відповідачем при винесенні постанови не було з`ясовано повно, всебічно та об`єктивно всіх обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зокрема чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, не зазначено відповідних доказів.

Вважає, що викладені у постанові висновки про вчинення ним зазначених адміністративних правопорушень не відповідають фактичним обставинам справи та в його діях відсутні подія та склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 122 КУпАП.

У судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали, покликаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, місце та час розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином, відзиву на позов не подав.

Заслухавши пояснення позивача , представника позивача та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи, опитування особи, зупинення транспортного засобу, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно до ч. 1 ст. 40 цього ж Закону поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Судом встановлено, що постановою поліцейського Управілння патрульної поліції у Львівській області Лещак Ю.О. від 27.04.2020 року позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

У постанові зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , 27 квітня 2020 року приблизно о 21:05 годині керував транспортним засобом марки «ВМВх5», державний номерний знак НОМЕР_1 на автошляху Тернопіль-Львів-Рава-Руська М-09, 130 км+950 м. не виконав вимоги дорожньої розмітки 1.1 «Вузька суцільна лінія», перетнув її, чим порушив п.п. 8.5.1 ПДР України, за що ч. 4 ст.122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність. Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У силу п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Крім того, згідно зі статтею 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

З матеріалів справи вбачається, що в оскаржуваній постанові зазначено місце проживання позивача - АДРЕСА_1 станом на 27.04.2020 року, однак згідно відомостей паспорта позивача - Громадянина України, останній зареєстрований і проживає в с. Лісний Хлібичин, Коломийського району, Івано-Франківської області з 21.07.2010 року, по АДРЕСА_2 - з 08.06.2018 року (а.с. 4-7).

Також у вказаній постанові зазначено посвідчення водія на ім`я позивача, а саме НОМЕР_3 від 30.07.2019 року, однак у позивача ОСОБА_1 наявне посвідчення водія від 24.07.2019 року НОМЕР_2 (а.с.8).

Відповідно ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Отже, при розгляді даної справи поліцейським було помилково винесено оскаржувану постанову на ім`я позивача 27.04.2020 року через неправильне встановлення особи правопорушника або, можливо, на підставі наданих працівнику поліції недійсних або підроблених документів.

Відповідно до ст. 72 - 76, 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», передбачено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Таким чином, обставини, що вказані посадовою особою в оскаржуваній постанові повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні.

Разом з тим, у ході розгляду справи не знайшло своє підтвердження те, що ОСОБА_1 вчинив зазначене в оскаржуваній постанові адміністративне правопорушення. Належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів у підтвердження його вини суду не надано та у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності посилання на них відсутнє.

За наведеного суд вважає, що при винесенні зазначеної постанови посадовою особою не з`ясовано всіх обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 280 КУпАП, зокрема, чи було вчинено адміністративні правопорушення, чи винна дана особа в їх вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року у справі №338/1/17 роз`яснив,що візуальне спостереження за дотриманням ПДР працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише в тому випадку,коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Для підтвердження порушення позивачем ПДР, відповідач відповідно до ст.251 КУпАП мав би надати зокрема відеозапис події. Аналогічна позиція зазначена і в постанові Верховного Суду від 23.10.2019 року по справі №357/10134/17. Дані постанови Верховного Суду є правовими позиціями, які обов`язкові для суду першої інстанції при вирішення аналогічних справ.

Зі змісту ст. 7 КУпАП вбачається, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Ст. 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Зазначених вимог закону відповідачем при притягненні позивача до адміністративної відповідальності не було дотримано.

Копію оскаржуваної постанови позивач отримав 10.12.2020 року разом із відповіддю Коломийського МВ ДВС на адвокатський запит, шо стверджується копію конверта та витягом з сайту «Укрпошти». Останнім днем подання даної позовної заяви є 21.12.2020 року, оскільки 20.12.2020 року - вихідний день.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою і такою, що підлягає скасуванню.

На підставі наведеного та керуючись ст. 2, 3, 5-10, 12, 72-77, 90, 246, 250, 257, 260, 286 КАС України, ст. 7, 9, ч. 4 ст .122, ст. 245, 246, 248, 249, 251, 254, 268, 280, 283, 285, 287, 288, 293 КУпАП, правовими позиціями Верховного Суду по справі №338/1/17 від 26.04.2018 року та №357/10134/17 від 23.10.2019 року,суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову серії ДП18 №455548 від 27.04.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.122 КУпАП, а провадження по справі закрити.

Рішення вступає в законну силу після закінчення термінів на апеляційне оскарження.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 5 квітня 2021 року.

Суддя Веселов В. М.