Справа № 120/7489/20-а
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Вінниця

05 квітня 2021 р. Справа № 120/7489/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Бошкової Ю.М., розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України (далі військова частина НОМЕР_2 НГ України, відповідач).

За змістом позовних вимог позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 НГ України щодо нездійснення повного розрахунку при звільненні з військової служби в частині невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, передбаченої статтею 9-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей;

- зобов`язати відповідача здійснити виплату ОСОБА_1 грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, передбаченої статтею 9-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей згідно з розрахунку наданого у довідці про вартість речового майна, що належить до видачі солдату ОСОБА_1 №2/93.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що під час проходження служби, військова частина НОМЕР_2 НГ України не забезпечила його потреб в обмундируванні та інших речах, всупереч положень статті 9-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей. При цьому, при звільненні позивача з 28.08.2019 року з військової служби, згідно із підпунктом а, пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу у зв`язку із закінченням строку контракту та виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення, військова частини не сплатила компенсації вартості за неотримане речове майно.

Таку бездіяльність відповідача ОСОБА_1 вважає протиправною та такою, що порушує його законні права та інтереси.

Ухвалою суду від 08.12.2020 року відкрито провадження у даній справі та вирішено здійснювати розгляд останньої в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, даною ухвалою встановлені сторонам строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень. Зокрема, встановлено відповідачу 15-денний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Однак, відзив на позовну заяву відповідач не подав. Копія ухвали про відкриття провадження вручена останньому 11.03.2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яка міститься в матеріалах справи.

Відповідно до частини 6 статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши подані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд встановив наступне.

З 30.08.2016 року по 28.08.2019 року ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України (по стройовій частині) №209 від 28.08.2019 року виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення старшого солдата ОСОБА_1 (Г-044929), який здав справи та обов`язки за посадою дизеліста-електрика модуля зв`язку (великого) взводу пересувних засобів зв`язку роти зв`язку (ВОС-851079/995П) та звільнено відповідно до підпункту а пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу з військової служби наказом командира військової частини НОМЕР_2 Західного оперативно - територіального об`єднання Національної гвардії України від 28.08.2019 року № 36 по особовому складу в запас Збройних Сил України у зв`язку із закінченням строку контракту без права носіння військової форми одягу 29.08.2019 року.

Відповідно до наказу командира військової частини позивачу виплачено премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 150% посадового окладу. Виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно відповідачем не здійснено.

У зв`язку із зазначеним 16.08.2020 року позивач звернувся до відповідача із запитом на інформацію, у якому просив надати наступну інформацію:

- довідку про вартість речового майна, що належить йому до видачі відповідно до пункту 5 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 року № 178;

- розмір нарахованої та виплаченої позивачу грошової компенсації вартості за неотримане речове майно;

- розмір ненарахованої та невиплаченої йому грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (за наявності такого), вказавши причини не здійснення такої виплати.

Окрім того, ОСОБА_1 у запиті вказав, що за умови ненарахування та невиплати грошової компенсації вартості речового майна, просить провести такі нарахування та здійснити відповідні виплати.

У відповідь на звернення позивача відповідач у листі від 26.08.2020 року № 1347 зазначив, що у зв`язку з відсутністю рапорту (заяви) на момент звільнення не було підстав для складання довідки розрахунку та виплати позивачу грошової компенсації за неотримане речове майно. За результатами розгляду звернення ОСОБА_1 розрахунки проведені та направлені до ЗТУ НГУ від 26.08.2020 року. Окрім того, до відповіді відповідача долучено довідку про вартість речового майна, що підлягало до видачі.

Позивач вважає бездіяльність військової частини НОМЕР_2 НГ України щодо не здійснення повного розрахунку при звільненні з військової служби, в частині невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації вартості за неотримане речове майно протиправною, тому звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 24 Закону України від 25.03.1992 року № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" встановлено, що закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Згідно з статтею 1 Закону України від 20.12.1991 року № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини другої статті 1-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Частиною першою статті 9-1 цього Закону встановлено, що речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України - для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Механізм виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку і Управління державної охорони (далі - військовослужбовці) грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі - грошова компенсація), визначається Порядком виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженим постановою КМУ від 16.03.2016 року № 178 (далі - Порядок №178).

Відповідно до пункту 2 Порядку №178, виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу.

Згідно з пунктом 3 Порядку №178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації (пункт 4 Порядку №178 ).

Відповідно до пункту 5 Порядку №178 довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

Пунктом 4 розділу ІІІ Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 року № 232 (далі -Інструкція № 232), встановлено, що військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна. Порядок виплати грошової компенсації здійснюється відповідно до вимог Порядку № 178. Грошова компенсація замість речового майна, що підлягає видачі, виплачується на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, форма якої наведена у додатку до Порядку № 178, яка видається речовою службою військової частини, виходячи із заготівельної вартості цих предметів.

Відповідно до пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008, після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Таким чином, у разі звільнення військовослужбовця з військової служби, у нього виникає право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 03.10.2018 року у справі № 803/756/17 (К/9901/38716/18), у постанові від 17.01.2019 року у справі №822/2309/17 (К/9901/20221/18), застосовування в пункті 3 Порядку № 178 словосполучення "у разі звільнення з військової служби", а не, наприклад, "при звільненні з військової служби", дозволяє дійти висновку, що право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно не залежить від факту закінчення проходження військової служби (виключення військовослужбовця зі списків особового складу).

За висновком суду касаційної інстанції, військовослужбовці після звільнення їх з військової служби зберігають право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.

На користь вказаного свідчить те, що в пункті 4 Порядку № 178 передбачено застосування різних форм звернення про виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, а саме рапорту, як особливої, передбаченої спеціальним законодавством форми доповіді військовослужбовця при його зверненні до вищого начальника в різних випадках службової діяльності, так і заяви, як звернення громадянина із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством його прав та інтересів.

Відтак, на переконання суду, позивач як військовослужбовець відповідно до пункту 3 Порядку №178 має законне право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, яка має бути виплачена військовою частиною.

У свою чергу, в матеріалах справи міститься довідка про вартість речового майна, що належить до видачі солдату ОСОБА_1 №2/93, на загальну суму 21771,80 грн., однак, доказів виплати компенсації за неотримане майно ані стороною відповідача, ані стороною позивача до суду не надано.

Так, із урахуванням вищенаведеного суд доходить висновку, що відповідач не довів правомірність своєї бездіяльності, а позивач навів законні й обґрунтовані підстави для виплати йому компенсації вартості за неотримане речове майно.

Відтак, позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 НГ України щодо нездійснення повного розрахунку з позивачем при звільненні з військової служби, в частині невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, передбаченої статтею 9-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги зобов`язального характеру, то така вимога є похідною від основної, а відтак підлягають задоволенню відповідно до пункту 23 статті 4 КАС України, шляхом зобов`язання відповідача здійснити виплату ОСОБА_1 грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, передбаченої статтею 9-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей згідно з розрахунку наведеного у довідці про вартість речового майна, що належить до видачі солдату ОСОБА_1 №2/93.

За приписами статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторони позивача, наявні в матеріалах справи докази, суд приходить переконання, що заявлений позов підлягає задоволенню повністю.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а витрат, пов`язаних з розглядом справи, судом не встановлено, питання про розподіл судових витрат у цій справі не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо нездійснення повного розрахунку з ОСОБА_1 при звільненні з військової служби в частині невиплати йому грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, передбаченої статтею 9-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України здійснити виплату ОСОБА_1 грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, передбаченої статтею 9-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей згідно з розрахунку наведеного у довідці про вартість речового майна, що належить до видачі солдату ОСОБА_1 №2/93.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).
Відповідач: військова частина НОМЕР_2 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).
Рішення в повному обсязі сформовано: 05.04.2021 року.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна