Справа № 160/4226/21
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2021-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

02 квітня 2021 року Справа № 160/4226/21

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Юрков Едуард Олегович, перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій,-

ВСТАНОВИВ:

22.03.2021 року ОСОБА_1 через систему "Електронний суд" звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 з вимогами:

- визнати протиправними дії Відповідачів щодо несвоєчасного оприлюднення у формі відкритих даних на веб-сторінці ІНФОРМАЦІЯ_1 офіційного веб-сайту https://ukrsr.otg.dp.gov.ua/ua Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області рішення четвертої сесії VIII скликання Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області № 100 - 04/VIIІ від 12.01.2021 року "Про дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_3 ";

- зобов`язати Відповідачів утриматися від вчинення будь-яких дій щодо несвоєчасного оприлюднення у формі відкритих даних рішень Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області на офіційному веб-сайті https://ukrsr.otg.dp.gov.ua/ua Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області.

Вказана позовна заява ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.03.2021 року залишена без руху через невідповідність вимогам ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України, та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 (десяти) робочих днів, з моменту отримання копії даної ухвали, шляхом надання до суду та для сторін уточненого позову в якому викласти: зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів та уточнення складу сторін у справі, а також зазначення способу захисту порушених прав, свобод чи інтересів у відповідності до вимог частини першої статті 5 та пункту 4, 5, 9 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України; зазначенням конкретного переліку протиправних дій (бездіяльності) або рішення суб`єкта владних повноважень, які були вчинені (прийняті) ним по відношенню до позивача та підлягають оскарженню з обґрунтуванням порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів саме позивача; інформацію та її документальне підтвердження стосовно посади ОСОБА_2 ; підтвердження звернення позивача до відповідачів з запитами на певну інформацію.

29.03.2021 року на виконання ухвали суду від 25.03.2021 року позивачем надано до суду заяву про усунення недоліків, до якої додано, зокрема адміністративний позов, в якому викладено вимоги у наступній редакції:

- визнати протиправними дії Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області щодо несвоєчасного оприлюднення у формі відкритих даних на веб-сторінці ІНФОРМАЦІЯ_1 офіційного веб-сайту https://ukrsr.otg.dp.gov.ua/ua Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області рішення четвертої сесії VIII скликання Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області № 100 - 04/VIIІ від 12.01.2021 року "Про дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_3 ";

- визнати протиправними дії секретаря Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області Шишкіна Юрія Володимировича щодо несвоєчасного оприлюднення у формі відкритих даних на веб-сторінці ІНФОРМАЦІЯ_1 офіційного веб-сайту https://ukrsr.otg.dp.gov.ua/ua Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області рішення четвертої сесії VIII скликання Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області № 100 - 04/VIIІ від 12.01.2021 року "Про дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_3 ".

Згідно пункту 9 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Крім того, за приписами частини першої-другої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Пунктом 4 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Відповідно до пункту 5, 9 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, у позовній заяві зазначається: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Суд вказує, що заявлені позовні вимоги в редакції від 29.03.2021 року не відповідають приписам статті 5, а також статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки містять вимоги лише в частині визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними, без зазначення способу відновлення (захисту) порушеного права, а також за змістом є ідентичними як до секретаря Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області ОСОБА_2 , так само і до Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області.

Також суд вказує, що частиною 1 статті 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

У справі за зверненнями жителів міста Жовті Води Конституційний Суд України офіційно розтлумачив цю конституційну норму і вирішив, що частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. (п. 1 Рішення від 25.12.1997 року № 9-зп).

Конституційне право на доступ до правосуддя не є безмежним. Метою суду (правосуддя) є захист порушених прав та свобод, належних людині, яка звертається за захистом (її суб`єктивних прав).

У частині 2 статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Цю конституційну норму необхідно застосовувати з урахуванням її офіційного тлумачення, наданого Конституційним Судом України. Зокрема, у справі громадянки ОСОБА_4 щодо права на оскарження в суді неправомірних дій посадової особи, Конституційний Суд України офіційно розтлумачив частину другу статті 55 Конституції України. Її необхідно розуміти так, що кожен, тобто громадянин України, іноземець, особа без громадянства має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх рішення, дія чи бездіяльність порушують або ущемляють права і свободи громадянина України, іноземця, особи без громадянства чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді (частина 1 пункту 1 Рішення Конституційного Суду України від 25.11.1997 року, N 6-зп Справа N 18/1148-97).

Обґрунтовуючи свою позицію, Конституційний Суд зазначив, що стаття 55 Конституції України не визначає, які саме рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади і місцевого самоврядування чи посадових і службових осіб можуть бути оскаржені, і встановлюють принцип, відповідно до якого в суді можуть оскаржуватися будь-які рішення, дії та бездіяльність. Тим самим створено механізм реалізації конституційного права особи на судовий захист прав і свобод людини і громадянина. Звідси випливає, що Конституцією України гарантовано і забезпечено кожній людині і громадянину право на звернення до суду за захистом своїх прав чи свобод. (частина 9 пункту 2 Рішення Конституційного Суду України від 25.11.1997 року, N 6-зп Справа N 18/1148-97).

З наведеного офіційного тлумачення частини 2 ст. 55 Конституції України слідує, що право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб не є абсолютним. Людина має таке право за умови, що якщо вважає, що рішення, дія чи бездіяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб порушують або ущемляють її права і свободи чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді.

Таким чином, право на оскарження до суду рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, про яке йдеться у частині 2 ст. 55 Конституції України, має спеціальну мету і призначення правовий захист порушених прав та свобод людини, усунення перешкод у їх реалізації.

Взаємозв`язок права на звернення до суду з метою захисту прав людини випливає також з частини 2 статті 8 Конституції, за якою звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

У справі про оскарження бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо заяв про злочини, Конституційний Суд України проаналізував особливості застосування ст. 55 Конституції України в контексті адміністративного судочинства. (Рішення КС України від 14.12.2011, № 19-рп/2011).

Конституційний Суд виходив з того, що особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист (п. 4.1 мотивувальної частини), і офіційно розтлумачив, що в аспекті конституційного звернення положення частини другої статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що конституційне право на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантовано кожному. Реалізація цього права забезпечується у відповідному виді судочинства і в порядку, визначеному процесуальним законом. (п. 1 Рішення КС України від 14.12.2011, № 19-рп/2011).

Таким чином, і в цьому рішенні Конституційний Суд звернув увагу, що об`єктом судового захисту є порушення суб`єктивних прав особи.

В даній справі позивач просить визнати протиправними дії щодо несвоєчасного оприлюднення у формі відкритих даних на веб-сторінці ІНФОРМАЦІЯ_1 офіційного веб-сайту https://ukrsr.otg.dp.gov.ua/ua Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області рішення четвертої сесії VIII скликання Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області № 100 - 04/VIIІ від 12.01.2021 року "Про дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_3 ", як таке, що порушує його права, свободи і законні інтереси як отримувача публічної інформації у формі відкритих даних.

При цьому, рішення Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області № 100 - 04/VIIІ від 12.01.2021 року "Про дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_3 " прийнято не у відношенні позивача. А також суд акцентує, що позивач, як особа, що зареєстрована у м.Краматорськ Донецької області, а також проживає у с.Сергіївка, Слов`янського району, Донецької області, не є членом територіальної громади села Українське, Петропавлівського району, Дніпропетровської області.

Отже, позивачем не обґрунтовано порушення його прав оскаржуваними діями (бездіяльністю), оскільки спірні дії в жодному разі не перешкоджають в отриманні доступу до публічної інформації, як конституційного права позивача, або перешкодою в реалізації інших прав та свобод.

З урахуванням вищезазначеного позивачем не обґрунтовано порушення його прав оскаржуваними діями щодо несвоєчасного оприлюднення у формі відкритих даних на веб-сторінці ІНФОРМАЦІЯ_1 офіційного веб-сайту https://ukrsr.otg.dp.gov.ua/ua Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області рішення четвертої сесії VIII скликання Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області № 100 - 04/VIIІ від 12.01.2021 року "Про дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_3 ".

Також суд вказує, що Верховним Судом у постанові від 20.02.2019 року у справі № 522/3665/17 (адміністративне провадження № К/9901/38991/18) було викладено правову позицію в аналогічній справі щодо ознак притаманним законному інтересу, та зазначено наступне: за своїм смисловим навантаженням термін законний інтерес є тотожним охоронюваному законом інтересу, оскільки саме законність обумовлює надання інтересу правової охорони.

Поняття законного (охоронюваного законом) інтересу міститься в рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 у справі № 1-10/2004, згідно з яким поняття "охоронюваний законом інтерес" у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Ознаки, притаманні законному інтересу, визначені у вже згадуваному рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 у справі № 1-10/2004. Поняття "охоронюваний законом інтерес" означає правовий феномен, який:

а) виходить за межі змісту суб`єктивного права;

б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони;

в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб;

г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права;

д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом;

є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом.

Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. Розмежовуючи суб`єктивне право, і пов`язаний з ним інтерес, Конституційний Суд України зазначає, що перше є особливим дозволом, тобто дозволом, що відображається у відомій формулі: "Дозволено все, що передбачено у законі", а друге - простим дозволом, тобто дозволом, до якого можна застосовувати не менш відоме правило: "Дозволено все, що не забороняється законом".

Інтерес, навіть перебуваючи під охороною закону чи права, на відміну від суб`єктивного права, не має такої правової можливості, як останнє, оскільки не забезпечується юридичним обов`язком іншої сторони. Законний інтерес відбиває лише легітимне прагнення свого носія до того, що не заборонено законом, тобто тільки його бажання, мрію, потяг до нього, а отже - й не юридичну, а фактичну (соціальну) можливість.

Це прагнення у межах сфери правового регулювання до користування якимось конкретним матеріальним або нематеріальним благом. Відмінність такого блага від блага, яке охоплюється змістом суб`єктивного права, полягає в тому, що користування благом, на яке особа має право, визначається можливістю в рамках закону, а до якого має законний інтерес - без вимог певних дій від інших осіб або чітко встановлених меж поведінки.

З огляду на вимоги статей 2, 5 КАС України, об`єктом судового захисту в адміністративному судочинстві є не будь-який законний інтерес, а порушений суб`єктом владних повноважень.

Отже, станом на 02.04.2021 року вимоги ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.03.2021 року про залишення позовної заяви без руху позивачем належним чином не виконані, клопотання про продовження процесуальних строків для надання часу на усунення недоліків, зазначених в ухвалі, до суду не надано.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Враховуючи, що позивачем вимоги ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.03.2021 року про залишення позовної заяви без руху станом на 02.04.2021 року не виконано, позовна заява ОСОБА_1 до Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій підлягає поверненню.

Керуючись статтями 169, 241-243 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій - повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви разом із заявою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у строки встановлені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Е.О. Юрков