Справа № 160/16958/20
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2021-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
при секретарі: Мартіросян Г.А.,
ВСТАНОВИВ:
1. 18.12.2020 року Акціонерне товариство Нікопольський завод феросплавів звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Офісу великих платників податків Державної податкової служби, в якому позивач просить суд:
2. Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу між суддями від 18.12.2020 року ця справа була розподілена судді Ількову В.В.
3. Ухвалою суду від 21.12.2020 року позовну заяву Акціонерного товариства Нікопольський завод феросплавів до Офісу великих платників податків Державної податкової служби про визнання протиправним та скасування ППР, було залишено без руху, з підстав передбачених ст.ст. 160,161 КАС України.
4. Позивачем, у строк визначений в ухвалі суду, усунуті недоліки позовної заяви.
6. Також, ухвалою суду від 18.01.2021 року було витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії таких документів:
- акт перевірки від 01.09.2020 року №50/28-10-50-07/00186520;
- письмові заперечення позивача на акт перевірки від 01.09.2020 року;
- детальний розрахунок застосованих до товариства штрафних санкцій, згідно рішення від 22.09.2020 року та інші докази щодо суті спору.
7. 09.03.2021 року від відповідача до канцелярії суду надійшов відзив на адміністративний позов разом із витребуваними судом доказами по справі.
11. Ухвалою суду від 17.03.2021 року клопотання Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про розгляд за правилами загального позовного провадження, залишено без задоволення. Клопотання Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про розгляд у судовому засіданні з повідомленням сторін адміністративної справи №160/1658/20, залишено без задоволення.
12. Продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
13. 16.03.2021 року позивачем до суду надана письмова відповідь на відзив відповідача на позовну заяву.
14. 30.03.2021 року відповідачем долучені додаткові докази по справі.
15. Приписами статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
16. Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
17. У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
18. Отже, рішення у цій справі приймається судом 01.04.2021 року, тобто у межах строку встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
19. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки, викладені у акті перевірки, є безпідставними, оскільки реальність виконання господарських операцій з ТОВ «Перша Дніпропетровська Будівельна Компанія» та ТОВ «НІКОМАКСІБУД» підтверджується оформленими належним чином первинними документами.
20. Окрім того, платник податку не зобов`язаний перевіряти ділову репутацію та податкову дисципліну контрагентів під час укладання договорів з ними.
21. Порушення певними постачальниками товару у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару вимог закону.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
23. Відповідач заперечує проти позову. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що в ході проведення документальної позапланової виїзної перевірки АТ НЗФ були виявлені обставини, за якими перевіряючим органом зроблено висновки про нереальність здійснення господарських операцій за перевірений період між позивачем та контрагентами-постачальниками, з яких вбачається, що при проведенні аналізу ланцюгів постачання, встановлено обрив ланцюгів.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
26. За результатами проведеної перевірки складено акт від 01.09.2020 року №50/28-10-50-07/00186520, яким встановлено порушення АТ НЗФ вимог:
- пп. «а» т. 198.1, п. 198.3, п.198.6 ст. 198, п. 200.4 ст. 200, п. 201.1, 201.10 ст.201 з урахуванням норм п.44.1 ст. 44, п. 44 підрозділу 2 розділу XX ПК України АТ «НЗФ» завищено податковий кредит всього у сумі 146963 грн., у т.ч. за червень 2020 року - 146963 грн., внаслідок неправомірного визначення податкового кредиту у податковій звітності з ПДВ АТ «НЗФ» завищено суму від`ємного значення різниці між сумою податкових зобов`язань та податкового кредиту на суму 146963 грн. у т.ч. за червень 2020 року - 146963 гривень.
28. В обґрунтування вказаних висновків, відповідач зазначає про непідтвердження та недоведеність факту реальності проведених господарських операцій товариства з його контрагентами.
29. Окрім цього, у акті вказується, що перевіркою встановлено неправомірне формування податкового кредиту з ПДВ за червень 2020 року, та відповідно завищення від`ємного значення ПДВ за червень 2020 року на суму ПДВ 146963 грн. внаслідок порушень, що наведені у п.3.6.1 та п. 3.8 Акту.
31. Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в ЄРПН податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст.201 ПК України.
32. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до ПК України.
36. Контролюючим органом, на підставі аналізу договору, укладеного із вказаним контрагентом, аналізу первинних документів, а також податкової інформації отриманої із інформаційних баз даних, особами, які проводили перевірку зроблено такі висновки:
«...В задекларованому ланцюгу придбання та постачання робіт не можливо встановити фактичного виконавця робіт на адресу АТ «НЗФ».
37. Умови укладеного договору, вищезазначені розрахунки трудомісткості робіт, які наведені у таблиці, факт виконання робіт іншим 4-м суб`єктам господарювання в цьому періоді, сукупно свідчать про неможливість виконання наведених робіт ТОВ "ПЕРША ДНІПРОПЕТРОВСЬКА БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ" на АТ НЗФ з урахуванням часу та фізичних можливостей та наявності трудових ресурсів.
38. Перевіркою встановлена невідповідність між наданими для перевірки документами та інформацією щодо податкової звітності виконавця робіт (наявні у АІС «Податковий блок»), що дає змогу стверджувати про неможливість реального виконання робіт ТОВ «ПЕРША ДНІПРОПЕТРОВСЬКА БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ», тобто про реально вчинену господарську операцію та, як наслідок, недостовірність даних відповідних первинних документів складених ТОВ «ПЕРША ДНІПРОПЕТРОВСЬКА БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ» за змістом пункту 44.1 Податкового кодексу України, що в свою чергу не дозволяє АТ НЗФ формувати дані податкового обліку.
39. На думку відповідача, АТ НЗФ здійснено безпідставне документальне оформлення нереальної господарської операції з отримання робіт від ТОВ «ПЕРША ДНІПРОПЕТРОВСЬКА БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ» та як наслідок порушено пп. «а» п. 198.1, пп. 198.2 та пп. 198.3 ст. 198, п. 200.4 ст. 200, п. 201.1, 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми податкового кредиту (рядки 10 та відповідно 17 Декларації за червень 2020року) на 113 383 гривень».
40. Щодо господарських взаємовідносин між позивачем та ТОВ «НІКОМАКСІБУД», відповідачем здійснені такі висновки.
42. На підставі аналізу договору, укладеного з вказаним контрагентом, аналізу первинних документів, а також податкової інформації отриманої із інформаційних баз даних, особами, які проводили перевірку зроблено контролюючим органом були здійснені такі висновки:
«Перевіркою встановлено, відсутність у ТОВ «НІКОМАКСІБУД» достатньої чисельності кваліфікованих працюючих, відсутність основних засобів, інших матеріальних ресурсів, що дає підстави для висновку про неможливість здійснення цим підприємством задекларованого основного виду діяльності. Це свідчить про відсутність у підприємства необхідних умов для здійснення господарської діяльності в частині виконання робіт.
43. Виходячи з вищенаведеного, встановлено нереальність здійснення господарських операцій з ТОВ «НІКОМАКСІБУД» та їх документальне оформлення для прикриття нереальних операцій.
44. Встановлена перевіркою невідповідність між наданими для перевірки документами та податковою звітністю, що міститься у АІС «Податковий блок» дає змогу стверджувати про відсутність реально вчиненої господарської операції та, як наслідок, про недостовірність даних відповідних первинних документів ТОВ «НІКОМАКСІБУД» за змістом пункту 44.1 Податкового кодексу України, що в свою чергу не дозволяє АТ «НЗФ» формувати дані податкового обліку.
45. Отже, товариством було здійснено безпідставне документальне оформлення нереальної господарської операції з отримання робіт від ТОВ «НІКОМАКСІБУД» та як наслідок порушено пп. «а» п. 198.1, пп. 198.2 та пп. 198.3 ст. 198. п. 200.4 ст. 200, п. 201.1, 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми податкового кредиту в червні 2020 року на 32 805 грн. (рядки 10 та відповідно 17Декларації).»
46. З урахуванням наведених вище даних, з посиланням на положення п. 44.1 ст. 44 ПК України статей 198, 200, 201 ПК України в контролюючим органом були зроблено такі висновки:
47. Отже перевіркою встановлено, порушення позивачем, АТ НЗФ вимог:
- пп. «а» т. 198.1, п. 198.3, п.198.6 ст. 198, п. 200.4 ст. 200, п. 201.1, 201.10 ст. 201 з урахуванням норм п.44.1 ст. 44, п. 44 підрозділу 2 розділу XX ПК України АТ «НЗФ» завищено податковий кредит всього у сумі 146963 грн., у т.ч. за червень 2020 року - 146963 грн., внаслідок неправомірного визначення податкового кредиту у податковій звітності з ПДВ АТ «НЗФ» завищено суму від`ємного значення різниці між сумою податкових зобов`язань та податкового кредиту на суму 146963 грн. у т.ч. за червень 2020 року - 146963 гривень.
48. Після ознайомлення із Актом перевірки, позивачем, АТ НЗФ були подані письмові заперечення на висновки Акту перевірки, в яких товариство просило висновки про порушення законодавства переглянути, податкове повідомлення-рішення не приймати.
51. Не погодившись з винесеними податкового повідомлення-рішення, у жовтні 2020 АТ НЗФ, скориставшись своїм правом на адміністративне оскарження, подало скаргу до Державної податкової служби України.
53. Правомірність винесеного Офісом ВПП ДПС податкового повідомлення-рішення є предметом розгляду цієї адміністративної справи.
54. Вирішуючи спір по суті та надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із такого.
V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
55. Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані ПК України.
56. Відповідно до пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами
57. Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
58. Відповідно до пп. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14 ПК України бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.
59. Пунктом 198.1 статті 198 ПК України встановлено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
60. Положеннями п. 198.2 ст. 198 ПК України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
61. Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
62. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
63. Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
64. Пунктом 200.1 ст. 200 ПК України визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
65. Пунктом 200.4 статті 200 ПК України передбачено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума, зокрема, підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.
66. Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
67. Закон № 996-ХІV визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, а його статтею 3 передбачено, що бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
68. Відповідно до частини 1 статті 9 Закону № 996-ХІV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.
69. Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена також в підпунктах 1.2 пункту 1, підпункті 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за № 168/704 (далі - Положення), зокрема, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.
70. Відповідно до частини 2 статті 9 Закону № 996-ХІV та пункту 2.4 Положення, первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
71. Згідно з пунктами 2.15 та 2.16 вищевказаного Положення, забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.
72. Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок. Крім того, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. Наявність належно оформлених первинних документів є обов`язковою ознакою господарської операції, однак не єдиною. По своїй правовій суті господарська операція є операція, яка змінює зміст активів платника податку, а первинні документи лише підтверджують факт її проведення.
73. Згідно зі статтею 1 Закону № 996-ХІV господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
74. Із зазначеного слідує, що наслідки господарської операції можуть враховуватися суб`єктом господарювання для цілей бухгалтерського та податкового обліку, у тому числі при формуванні витрат та податкового кредиту, тільки у випадку підтвердження здійснення цієї операції відповідними первинними документами, що мають відповідати вимогам Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність.
75. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, хоч і первинний документ наявний, у податковому та бухгалтерському обліку вони не можуть відображатися.
76. З аналізу наведених норм слідує, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.
77. Відповідно, якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.
78. Таким чином, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту.
79. З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції - дії або події, що спричинили реальні зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства, тобто майновому стані платника податків. Водночас, наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.
80. Відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.
81. Таким чином, основною первинною ознакою господарської операції є її реальність, а наявність первинних документів є вторинною, похідною ознакою. Належне документальне оформлення господарської операції відповідними первинними документами не свідчить про безумовну їх відповідність самому змісту операції. Правові наслідки створює саме господарська операція, а не первинні документи.
VІ. ОЦІНКА СУДУ
82. Надаючи оцінку правомірності винесення оскаржуваного товариством податкового повідомлення-рішення від 22.09.2020 року, судом, підлягає дослідженню факт реальності господарських операцій між позивачем та його контрагентами.
83. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, у періоді, що перевірявся податковим органом, позивач мав взаємовідносини із такими товариствами: ТОВ «Перша Дніпропетровська Будівельна компанія», ТОВ «НІКОМАКСІБУД» та ТОВ «Югсинтез».
84. Щодо взаємовідносинам між позивачем та ТОВ «Перша Дніпропетровська Будівельна Компанія», слід зазначити про таке.
85. Дослідивши докази по справі, було встановлено, що для забезпечення власних господарських потреб, в процесі здійснення звичайної господарської діяльності АТ НЗФ було укладено із ТОВ «Перша Дніпропетровська Будівельна Компанія» Договір підряду №1905077 від 03.09.2019 року.
86. Згідно з умовами цього договору підряду ТОВ "Перша Дніпропетровська Будівельна Компанія", як підрядник взяли на себе зобов`язання виконати такі роботи:
капітальний ремонт залізничної колії довжиною 1000 м.п.;
капітальний ремонт залізничної колії довжиною 1400 м.п;
капітальний ремонт стрілочного переводу Р-50 МІ/9 з підходами 25 м.
поточний ремонт залізничної колії довжиною 1000 м.п.;
поточний ремонт 10-ти стрілочних переводів з підходами на дерев`яних шпалах;
виготовлення металевих шпал з швелера №30 із наступною збіркою в
рельсошпальну решітку 500 м.
87. АТ «НЗФ» взяли на себе зобов`язання прийняти та оплатити вказані роботи відповідно до умов договору.
88. Згідно матеріалів справи, факт здійснення та реальність господарських операцій, які розглядалися контролюючим органом, під час перевірки підтверджується такими документами, а саме: рахунки фактури; акт приймання виконаних будівельних робіт (Форма КБ-2в); підсумкові відомості ресурсів до Акту КБ-2в; розрахунки загальновиробничих витрат до Акту КБ-2в; платіжні доручення.
89. З метою додаткового підтвердження фактичного виконання будівельних робіт на території, позивачем, АТ «НЗФ» до перевірки також було надано журнал реєстрації видачі тимчасових перепусток та надана інформація щодо стану розрахунків між підприємствами.
90. До перевірки також надані робочий графік виконання робіт, який передбачений п.1.2. Договору підряду №1905077 від 03.09.2019 року, згідно якого капітальні ремонти здійснювались у таких періодах: стрілочного переводу Р-50 М 1/9 з підходами 25м., вул. Електрометалургів, 310, м. Нікополь - у III декаді березня 2020 року; залізничної колії довжиною 1000 м.п. вул. Електрометалургів, 310, м. Нікополь - у лютому (II декада) - березні 2020 року.
91. На підтвердження сплати в ціні виконаних робіт ПДВ ТОВ «Перша Дніпропетровська Будівельна Компанія» було виписало та надало на адресу АТ НЗФ податкові накладні, а саме: №44 від 04.05.2020 року на суму ПДВ 38 991,75 грн., яка була зареєстрована в ЄРПН; № 48 від 01.06.2020 року на суму ПДВ 74 390,99 грн., яка була зареєстрована в ЄРПН.
92. АТ НЗФ провело оплату за виконані роботи в безготівковій формі, перерахувавши на рахунок ТОВ «Перша Дніпропетровська Будівельна Компанія» вартість виконаних робіт згідно з такими платіжними дорученнями:№244446 від 18.06.2020 року на суму 337227,70 грн., та №244468 від 18.06.2020 року на суму 437048,86 гривень.
93. Копії вищезазначених документів були долучені товариством до матеріалів справи.
94. Встановлено, що у бухгалтерському обліку АТ НЗФ операції по взаємовідносинах з ТОВ "ПЕРША ДНІПРОПЕТРОВСЬКА БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ" відображено таким чином:
Дт 1523 «Виготовлення споруд та передавальних пристроїв та поліпшення 03 власними силами та підрядними організаціями» та Кт 6314 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками за основні засоби» - 1 212 143,29 гривень;
Дт 6412 «Розрахунки за податками по ПДВ» та Кт 6314 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками за основні засоби» - 242 428,79 гривень;
Дт 6314 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками за основні засоби» та Кт 311 «Поточні розрахунки в національній валюті» - 774 276,26 гривень.
95. АТ НЗФ включило сплачений по взаємовідносинах з ТОВ "ПЕРША ДНІПРОПЕТРОВСЬКА БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ" ПДВ до складу податкового кредиту у розмірі 113 382,74 грн., в т.ч. за такі періоди:
за травень 2020 р.- 38 991,75 гривень;
за червень 2020 р.- 74 390,99 гривень.
96. Товариством до перевірки були надані наявні первинні документи, якими підтверджено фактичне здійснення та документальне оформлення отримання результатів робіт від ТОВ "ПЕРША ДНІПРОПЕТРОВСЬКА БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ".
97. Отже, дослідивши матеріали справи, встановлено, що вищеперелічені первинні бухгалтерські документи товариства відповідають вимогам ч.2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», тобто містять: назву документа (форми); дату та місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; особистий підпис та інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
98. Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, слід дійти висновків, що документи, які долучені товариством до матеріалів справи відповідають вимогам чинного законодавства, та відповідно підтверджують реальність господарських операцій із цим контрагентом, а також відображають зміст та обсяг господарських операцій.
99. Вищевказані документи також були надані контролюючому органу під час здійснення перевірки, про що також не заперечується відповідачем.
100. Щодо посилання контролюючого органу на те, що згідно проведеним аналізом даних податкової звітності відповідачем було встановлено відсутність достатньої кількості трудових ресурсів та персоналу, що свідчить про нереальність господарських операцій, здійснених між позивачем та його контрагентом.
101. Верховним Судом по справі №К/990/4256/17 від 27.02.2018 року було зроблено висновок, що відсутність у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договором цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.
102. Також, відсутність у контрагента позивача достатньої кількості трудових ресурсів для здійснення будь-якого виду діяльності не є підставою для визнання господарської операції нереальною. Чинним законодавством не передбачено необхідної кількості трудових ресурсів, складських та виробничих приміщень для виконання того чи іншого виду діяльності. При цьому підприємство може залучати необхідні трудові ресурси на підставі цивільно-правових договорів.
103. Отже, на момент здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом, останній був належним чином зареєстрований як юридична особа та платник податку, установчі документи недійсними в судовому порядку не визнавались. Податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку покупця від перебування його контрагента за юридичною адресою, дотримання ним податкової дисципліни та правильності ведення податкового або бухгалтерського обліку. Тобто, у разі підтвердження реального характеру здійснених поставок та виконання послуг, платник не може відповідати за порушення, допущені постачальником, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні цієї особи.
104. Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 09.01.2007 року у справі Інтерсплав проти України якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб`єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку. Таким чином, Європейський Суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагентом.
105. Платник податку на додану вартість (покупець товару) на час здійснення господарської операції з придбання товару не має обов`язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням усіма постачальниками товару у ланцюгу постачання вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, дотримання вимог податкового законодавства тощо і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит чи бюджетне відшкодування за можливу неправомірну діяльність будь-якого з контрагентів. Якщо контрагент не виконав свого зобов`язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на формування валових витрат та податкового кредиту у зв`язку з придбанням товарів та робіт у випадку, коли останній має необхідні документальні підтвердження розміру таких витрат і податкового кредиту, про що також зазначено в рішенні Верховного Суду України від 31.01.2011 року у справі № 21-47а10.
106. Посилання на припущення, аналітичні узагальнюючі висновки щодо діяльності контрагентів, є неприйнятними у якості доказів конкретних податкових правопорушень щодо підстав та порядку формування податкового кредиту, оскільки в основі формування податкового кредиту лежить факт здійснення конкретної господарської операції, який потребує доведення або спростування обставин саме здійснення цієї господарської операції. Будь-які припущення, аналітичні викладки, узагальнюючі висновки можуть мати місце виключно на підставі встановлення, дослідження та підтвердження обставин здійснення господарської операції (позиція Верховного Суду, викладена у Постанові від 12.04.2018 року справа №804/698/26).
107. Щодо обриву ланцюга, слід зазначити про таке.
108. Поняття «обрив ланцюга постачання» відсутнє у Податковому кодексі.
109. Чинним законодавством України не передбачено обов`язку платника податків, а також не надано йому права перевіряти достовірність даних, які вказуються контрагентом в його первинних документах, а також контролювати показники податкової звітності по податках та обов`язкових платежах контрагентів.
110. Вищий адміністративний суд України у своєму листі від 02.06.2011 року №742/11/13-11 зауважив, що «оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку. … При цьому відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом».
111. Такої правової позиції дотримується і Верховний Суд у своїх постановах від 16.01.2018 року у справі №820/4648/13-а від 29.03.2019 року у справі №808/3412/16.
112. Формування суб`єктом господарювання податкових зобов`язань не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами. Якщо контрагент не виконав свого зобов`язання по сплаті податку до бюджету або здійснив інші порушення законодавства, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи.
113. Отже, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку свого контрагента.
115. У акті перевірки відсутні посилання на докази того, що під час перевірки контролюючий орган встановив обставини, які б свідчили про умисел позивача щодо укладення договору підряду з ТОВ «Перша Дніпропетровська Будівельна компанія» без наміру створити наслідки, які передбачені договором, або з умислом незаконно отримати бюджетне відшкодування чи інші незаконні податкові вигоди.
116. Таким чином, судом встановлено, що між позивачем та ТОВ «ПЕРША ДНІПРОПЕТРОВСЬКА БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ» відбулися господарські операції із виконання робіт на підставі чинного договору підряду, які були необхідні для забезпечення потреб ведення основної господарської діяльності підприємства та підтверджена наданими до перевірки первинними документами.
117. АТ «НЗФ» фактично отримало результати робіт, сплатило їх вартість разом з ПДВ, та отримало право на податковий кредит з ПДВ у відповідному звітному періоді.
118. Твердження, наведені в Акті перевірки, про неможливість з боку ТОВ «ПЕРША ДНІПРОПЕТРОВСЬКА БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ» виконати роботи, недостатність трудових ресурсів, неможливість встановити фактичного виконавця робіт, базується лише на припущеннях, на відомостях з автоматизованих баз даних та дослідженні '"ланцюгу" господарських відносин контрагента з третіми особами.
119. Перевірка вказаного підприємства не проводилася.
120. Отже, такі твердження контролюючого органу є неналежними та не підтверджують висновку про порушення АТ НЗФ вимог статей 198, 200 та 201 ПК України при формуванні податкового кредиту з ПДВ у червні 2020 року.
121. Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, слід дійти висновків про те, що доводи відповідача про нереальність господарських операцій між позивачем та його контрагентам є недоведеними та не підтвердженими належними доказами по справі.
123. Згідно матеріалів справи, для забезпечення власних господарських потреб, в процесі здійснення звичайної господарської діяльності АТ «НЗФ» було укладено із ТОВ «НІКОМАКСІБУД» Договір підряду № 1906296 від 29.10.2019 року.
124. Згідно з умовами вказаного договору підряду ТОВ «НІКОМАКСІБУД» як підрядник взяло на себе зобов`язання виконати роботи з відновлення м`якої покрівлі АТ «НЗФ», а АТ «НЗФ», у свою чергу, взяло на себе зобов`язання прийняти та оплатити вказані роботи відповідно до умов договору.
125. Здійснення та реальність господарських операцій, які також розглядалися відповідачем під час перевірки, підтверджуються такими документами: рахунками фактури; актами приймання виконаних будівельних робіт (Форма КБ-2в); підсумковими відомостями ресурсів до Акту КБ-2в; розрахунками загальновиробничих витрат до Акту КБ-2в; платіжними дорученнями.
126. З метою додаткового підтвердження фактичного виконання будівельних робіт на території АТ НЗФ до перевірки також надавався журнал реєстрації видачі тимчасових перепусток, а також інформація щодо стану розрахунків між підприємствами.
127. Встановлено, що на підтвердження сплати в ціні виконаних робіт ПДВ ТОВ «НІКОМАКСІБУД» виписало та надало на адресу АТ НЗФ податкову накладну № 5 від 01.06.2020 року на суму ПДВ 32 805,27 грн., яка була зареєстрована в ЄРПН.
128. У подальшому, позивачем було проведено оплату за виконані роботи в безготівковій формі, перерахувавши на рахунок ТОВ «НІКОМАКСІБУД» вартість виконаних робіт, що також підтверджується такими платіжними дорученнями, а саме: від 30.06.2020 № 244705 на суму 92 789,18 грн. та від 30.06.2020 № 244706 на суму 79 255,53 грн., та шляхом взаємозаліку у розмірі 10 000,00 гривень.
129. Копії вищезазначених документів були долучені товариством до матеріалів справи.
130. У бухгалтерському обліку АТ НЗФ операції по взаємовідносинах з ТОВ «НІКОМАКСІБУД» відображено таким чином:
Дт 1523 «Виготовлення споруд та передавальних пристроїв та поліпшення 03 власними силами та підрядними організаціями» та Кт 6314 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками за основні засоби» 164 026,30 гривень;
Дт 6412 «Розрахунки за податками по ПДВ» та Кт 6314 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками за основні засоби» - 32 805,27 гривень;
Дт 6314 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками за основні засоби» та Кт 311 «Поточні розрахунки в національній валюті» - 172 044,71 гривень;
Дт 6314 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками за основні засоби» та Кт 6820 «Внутрішні розрахунки» - 10 000,00 гривень.
132. Отже, дослідивши матеріали справи, встановлено, що вищевказані первинні бухгалтерські документи товариства відповідають вимогам ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», тобто містять: назву документа (форми); дату та місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; особистий підпис та інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
133. Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, слід дійти висновків, що документи, які долучені товариством до матеріалів справи відповідають вимогам чинного законодавства, та відповідно підтверджують реальність господарських операцій із цим контрагентом, а також відображають зміст та обсяг господарських операцій.
134. Вищевказані документи також були надані контролюючому органу під час здійснення перевірки, про що також не заперечується відповідачем.
135. Щодо незначної кількісті персоналу, що на думку відповідача, не дозволяє реально проводити господарську діяльність.
136. Верховним Судом по справі №К/990/4256/17 від 27.02.2018 року було зроблено висновок, що відсутність у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договором цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.
137. Також, відсутність у контрагента позивача достатньої кількості трудових ресурсів для здійснення будь-якого виду діяльності не є підставою для визнання господарської операції нереальною. Чинним законодавством не передбачено необхідної кількості трудових ресурсів, складських та виробничих приміщень для виконання того чи іншого виду діяльності. При цьому підприємство може залучати необхідні трудові ресурси на підставі цивільно-правових договорів.
138. Щодо обриву ланцюга, слід зазначити про таке.
139. Чинним законодавством України не передбачено обов`язку платника податків, а також не надано йому права перевіряти достовірність даних, які вказуються контрагентом в його первинних документах, а також контролювати показники податкової звітності по податках та обов`язкових платежах контрагентів.
140. Вищий адміністративний суд України у своєму листі від 02.06.2011 року №742/11/13-11 зауважив, що «оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку. … При цьому відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом».
141. Такої правової позиції дотримується і Верховний Суд у своїх постановах від 16.01.2018 року у справі №820/4648/13-а від 29.03.2019 року у справі №808/3412/16.
142. Формування суб`єктом господарювання податкових зобов`язань не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами. Якщо контрагент не виконав свого зобов`язання по сплаті податку до бюджету або здійснив інші порушення законодавства, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи.
143. Отже, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку свого контрагента.
144. Встановлено, матеріали справи підтверджено, що позивачем до перевірки були надані наявні первинні документи, якими підтверджено фактичне здійснення та документальне оформлення отримання результатів робіт від ТОВ «НІКОМАКСІБУД». Надані до перевірки первинні документи також описані в самому Акті перевірки, є чинними та відповідають вимогам законодавства.
145. Таким чином, між позивачем та ТОВ «НІКОМАКСІБУД» відбулися господарські операції з виконання робіт на підставі чинного договору підряду, які відповідно були необхідні для забезпечення потреб ведення основної господарської діяльності підприємства.
146. Позивачем фактично отримало результати робіт, сплатило їх вартість разом з ПДВ, та отримало право на податковий кредит з ПДВ у відповідному звітному періоді.
147. Доводи контролюючого органу, наведені в акті перевірки, про неможливість з боку ТОВ «НІКОМАКСІБУД» виконати роботи, недостатність кваліфікованих трудових ресурсів та нереальність господарської операції базується лише на припущеннях, на відомостях з автоматизованих баз даних та дослідженні "ланцюгу" господарських відносин контрагента.
148. Перевірка ТОВ "НІКОМАКСІБУД" не проводилася.
149. Такі твердження контролюючого органу є неналежними та не підтверджують висновку відповідача про порушення АТ НЗФ вимог статей 198, 200 та 201 ПК України при формуванні податкового кредиту з ПДВ у червні 2020 року.
150. Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, слід дійти висновків про те, що доводи відповідача про нереальність господарських операцій між позивачем та його контрагентам є недоведеними та не підтвердженими належними доказами по справі.
152. Згідно матеріалів справи та пояснень товариства, встановлено, що останнім були виявлені розбіжності в задекларованій сумі податкового кредиту з ПДВ, які обумовлені допущеною технічною помилкою, а саме в додатку до декларації з ПДВ за червень 2020 року було допущено помилку в коді ЄДРПОУ контрагента, що відповідно призвело до виникнення розбіжностей в сумі підтвердженого податкового кредиту з ПДВ відповідного звітного періоду.
153. Встановлено, що у наступних звітних періодах вказана помилка товариством була виправлена.
154. Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, слід дійти висновків про те, що доводи відповідача про нереальність господарських операцій між позивачем та вказаним контрагентам є передчасними.
155. Щодо висновків відповідача стосовно відсутності факту реальності господарських операцій здійснених між позивачем та його контрагентами.
156. Чинним законодавством України не передбачено обов`язку платника податків, а також не надано йому права перевіряти достовірність даних, які вказуються контрагентом в його первинних документах, а також контролювати показники податкової звітності по податках та обов`язкових платежах контрагентів.
157. Формування суб`єктом господарювання податкових зобов`язань не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами. Якщо контрагент не виконав свого зобов`язання по сплаті податку до бюджету або здійснив інші порушення законодавства, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи.
158. Добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку свого контрагента.
159. З огляду на вищенаведене та фактичні обставини справи слід дійти до висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, при прийнятті оскаржуваних по цій справі податкових повідомлень-рішень діяв без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття правомірного та обґрунтованого рішення.
160. Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, ні в акті перевірки, ні під час розгляду справи не наведено об`єктивних доводів та не надано допустимих доказів щодо наявності в діях позивача ознак неправомірності чи порушень вимог законодавства.
161. Є недопустимим формування висновків про нереальність господарських операцій тільки з огляду на податкову інформацію.
162. Згідно положень ст.61 Конституції України встановлено індивідуальний характер відповідальності, що виявляється і у персональній відповідальності кожного платника податку за ведення податкового обліку.
163. Неприпустимість притягнення до відповідальності одного суб`єкта господарювання за неправомірні дії іншого підтверджується практикою Європейського Суду з прав людини. Так, в пункті 7.1 рішення у справі Булвес АД проти Болгарії Європейський Суд з прав людини дійшов такого висновку: ...Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов`язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності.
164. Вищенаведений висновок Європейський Суд з прав людини повторно підтвердив в рішенні у справі Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії, у пункті 23 якого зазначено, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обов`язків як платника ПДВ, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника, з тим щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції. Утім, як зазначив Суд, прямого впливу на оподаткування організації-заявника (Бізнес Сепорт Сентре) це не мало б.
165. Отже, Європейський Суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення законодавства його контрагентом.
166. Згідно зі ст.ст. 46-49 ПК України ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку, при цьому такий платник податків несе самостійну відповідальність за порушення ведення податкового обліку.
167. Також суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту розірвання, визнання недійсними чи неукладеними правочинів між позивачем та його контрагентами.
168. Відповідачем, в свою чергу, не було надано належних та допустимих доказів нікчемності укладених договорів, фіктивної господарської діяльності контрагентів позивача, безтоварності господарської операції.
169. Отже, детальний аналіз сукупності наданих до суду документів, які наявні в матеріалах справи ставить під сумнів висновок контролюючого органу, який знайшов своє відображення у акті перевірки від 01.09.2020 року №50/28-10-50-07/00186520.
170. Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, слід дійти висновків про те, що доводи відповідача про нереальність господарських операцій між позивачем та його контрагентами є недоведеними та не підтвердженими належними доказами по справі.
VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
173. Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
174. Закон України Про судоустрій і статус суддів встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
175. Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
179. Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
180. Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
181. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
184. Щодо розподілу судових витрат.
185. Відповідно до приписів статті 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2204,45 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
186. Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
187. Адміністративний позов Акціонерного товариства Нікопольський завод феросплавів до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування ППР задовольнити.
189. Стягнути з Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків за рахунок бюджетних асигнувань на користь Акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» судові витрати з оплати судового збору у розмірі 2204,45 гривень.
192. Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
193. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.
194. Повний текст рішення складено 01.04.2021 року.

Суддя В.В Ільков