Справа № 640/12689/19
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2021-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2021 року м. Київ № 640/12689/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В. розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
провизнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі по тексту - відповідач, ГУ ПФУ в м. Києві) в якому просив:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в м. Києві по відмові йому у призначенні та виплаті пенсії за вислугу років, згідно ст. 86 Закону України «Про прокуратуру»;

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в м. Києві, оформлене листом від 10.06.2019 №124352/03 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, згідно ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» за заявою від 17.05.2019 №2891;

- зобов`язати ГУ ПФУ в м. Києві зарахувати позивачу до вислуги років, що дає право для призначення пенсії за вислугу років, згідно ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» 24 роки 2 місяці 1 день:

- період з 19.08.1993 по 29.07.1997 (загалом 3 роки 11 місяців 11 днів) - навчання в Університету внутрішніх справ;

- період з 30.07.1997 по 07.04.2003 (загалом 5 років 8 місяців 8 днів) - робота на посадах слідчого в УМВС України в Житомирській області;

- періоди з 08.04.2003 по 03.08.2004, з 16.02.2006 по 09.12.2008, з 22.12.2008 по 27.02.2015, з 02.03.2015 по 17.05.2019 (загалом 14 років 6 місяців 12 днів) - робота на прокурорсько-слідчих посадах;

- зобов`язати ГУ ПФУ в м. Києві призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років, згідно ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» з дати звернення - 17.05.2019;

- стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 768, 40 грн.

Ухвалою суду від 15 липня 2019 року відкрито спрощене провадження в адміністративній справі без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та запропоновано відповідачу надати відзив протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що його навчання в Університеті внутрішніх справи має бути зараховане в повному обсязі в якості трудового стажу, оскільки прирівнюється до проходження військової служби.

На думку позивача робота на посадах слідчого - 5 років 8 місяців 8 днів також підлягає зарахуванню до вислуги років, що дає право для призначення пенсії за вислугу років, згідно ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», оскільки таке підтверджено довідкою УМВС у Житомирській області, витягом УМВС України в Житомирській області з послужного списку про проходження служби в органах внутрішніх справ.

Відповідач 11.10.2019 надав копії матеріалів пенсійної справи позивача та відзив на адміністративний позов.

ГУ ПФУ в м. Києві просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі та звертає увагу, що відповідно до ст. 15 Закону України «Про прокуратуру» до вислуги років, що дає право для призначення пенсії за вислугу років, згідно ст. 86 вказаного Закону зараховується половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах або юридичних факультетів таких закладів денної форми навчання, що становить у випадку позивача - 1 рік 10 місяців 28 днів.

Крім того, відповідач вважає, що стаж позивача на посадах прокурора на момент звернення з заявою про призначення пенсії становить 10 років 18 днів, а відтак не є достатнім для призначення пенсії за вислугу років, згідно ст. 86 Закону України «Про прокуратуру».

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

17.05.2019 ОСОБА_1 подав до ГУ ПФУ в м. Києві заяву про призначення пенсії за вислугою років на підставі Закону України «Про прокуратуру», яка була зареєстрована за №2891 та наступні документи: диплом (свідоцтво, атестат) про навчання, довідку про заробітну плату, довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, документи про місце проживання (реєстрації) особи, паспорт, трудову книжку.

10.06.2019 відповідач склав лист №124352/03, яким відмовив у призначення пенсії за вислугою років на підставі Закону України «Про прокуратуру» з підстав недостатності стажу.

12.06.2019 ГУ ПФУ в м. Києві винесло Рішення №38, яким відмовив в призначення пенсії за вислугою років на підставі Закону України «Про прокуратуру» за заявою ОСОБА_1 №2891 від 17.05.2019.

Не погоджуючись з вказаним, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання ГУ ПФУ в м. Києві зарахувати позивачу до вислуги років, що дає право для призначення пенсії за вислугу років, згідно ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» період навчання в Університету внутрішніх справ з 19.08.1993 по 29.07.1997 (загалом 3 роки 11 місяців 11 днів) суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 6 ч. 6 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII (далі - Закон №1697-VII) до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Оскільки, позивач проходив навчання в навчальному закладі системи МВС в період з 19.08.1993 по 29.07.1997, то до спірних правовідносин необхідно застосовувати норми законодавства, які діяли на зазначений період часу, а саме Закон України від 20.12.1990 №565-ХІІ «Про міліцію» (далі - Закон №565-ХІІ) в редакціях, що діяли в період з 1993 року по 1997 рік.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 18 Закону №565-XII особи, прийняті на службу до міліції, в тому числі слухачі й курсанти шкіл міліції, які перебувають на військовому обліку, на час служби знімаються з нього і перебувають у кадрах Міністерства внутрішніх справ України.

Навчання у школах Міністерства внутрішніх справ України після здобуття середньої освіти прирівнюється до проходження військової служби.

Відповідно до ст. 2 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-ХІІ) до військової служби відноситься: - строкова військова служба; - військова служба за контрактом осіб рядового, сержантського і старшинського складу; - військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки; - військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; - військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 24 Закону №2232-XII початком проходження військової служби вважається день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних.

Статтею 25 Закону №2232-XII передбачено, що громадяни України, які в установленому порядку зараховані до вищих військових навчальних закладів або військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів для здобуття певних освітніх та освітньо-кваліфікаційних рівнів і не мають звань офіцерського складу, вважаються курсантами, а ті, що мають такі звання, - слухачами.

Відповідно до ст. 34 Закону Української РСР «Про освіту» від 23.05.1991 №1060-XII (в редакціях 1993-19997 років) в Українській РСР вищими навчальними закладами є: технікум (училище), коледж, інститут, консерваторія, академія, університет та інші. Вищі навчальні заклади можуть створювати різні типи навчальних комплексів, об`єднань.

Статтею 36 вищевказаного Закону передбачено, що випускникам вищих навчальних закладів присвоюється кваліфікація спеціаліста з вищою освітою певного професійного спрямування або спеціальності, яка відповідно до обсягу державної освіти визначається такими рівнями: - молодший спеціаліст - забезпечують технікуми, училища, інші навчальні заклади еквівалентного рівня; - бакалавр - забезпечують коледжі, інститути, консерваторії, інші навчальні заклади еквівалентного рівня; - спеціаліст - забезпечують інститути, інші навчальні заклади еквівалентного рівня; - магістр - забезпечують інститути, академії, університети, інші навчальні заклади, що мають відповідний сертифікат.

Матеріалами справи підтверджено, що 27.06.1997 позивач отримав Диплом спеціаліста КГ №001626 Університету внутрішніх справ за спеціальністю правознавства, яким присвоєно кваліфікацію спеціаліста - юриста.

Крім того, згідно частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (в редакції чинній на час спірних правовідносин) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною 6 статті 2 вищевказаного закону визначено види військової служби, в саме; строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 15.12.1997 року № 1410 Про створення єдиної системи військової освіти, затверджено концепцію військової освіти в Україні та заходи щодо її реалізації та перелік вищих навчальних закладів, що входять до єдиної системи військової освіти.

Судом встановлено, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 15.12.1997 року № 1410 Харківський інститут внутрішніх справ МВС України входить до переліку вищих навчальних закладів МВС України, що входять до єдиної системи військової освіти.

Виходячи з наведеного, суд зазначає, що час навчання позивача у Харківському інституті внутрішніх справ МВС України, який відноситься до вищих навчальних закладів, що входять до єдиної системи військової освіти слід вважати, відповідно до приписів частини 6 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовою службою.

Верховний Суд України у постанові від 12 вересня 2017 року (справа №2а 7238/12/2670) сформулював таке праворозуміння: законодавство колишнього СРСР, так і законодавство України прирівнювало до проходження дійсної (строкової) військової служби період навчання у військово-навчальних закладах, а не у навчальних закладах МВС СРСР (школах міліції). Отже, до стажу роботи, що дає право на доплату та надбавку особі, яка виходить на пенсію відповідно до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, не підлягає зарахуванню час навчання курсантом у вищому навчальному закладі МВС (Вищій слідчій школі МВС СРСР) як строкова військова служба.

Вищезазначену правову позицію суд не враховує з огляду на те, що Верховний Суд України розглядав інший, чим в даній справі, предмет та підстави позову, а саме право на доплату та надбавку особі, яка виходить на пенсію відповідно до статті 50-1 Закону №1789 з урахуванням вислуги років за час навчання у Вищій слідчій школі Міністерства внутрішніх справ СРСР з 9 вересня 1985 року по 28 липня 1989 року. З огляду на це, Верховним Судом України не аналізувалась постанова Кабінету Міністрів України від 15.12.1997 року № 1410 Про створення єдиної системи військової освіти, та не надавались відповідні правові висновки.

Згідно з п. "а" ч. 3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, зараховується військова служба незалежно від місця її проходження. Будь-яких обмежень щодо зарахування часу проходження військової служби до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, передбачену законодавством для прокурорів і слідчих, зазначена норма закону не містить.

Таким чином, період навчання позивача в Харківському інституті внутрішніх справ МВС України підлягають зарахуванню позивачеві в стаж за вислугу років.

З огляду на вказані обставини, суд приходить до висновку, що період навчання позивача в Університеті внутрішніх справ з 19.08.1993 по 29.07.1997 відноситься до такого виду військової служби, як (навчання) курсантів вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки, як це передбачено у ст. 2 Закону №2232-XII, а тому вказаний період у повному обсязі, відповідно до пункту 7 ч. 6 ст. 86 Закону №1697-VІІ підлягає зарахуванню до вислуги років, що дає право на пенсію.

Вказана правова позиція також викладена в постанові Донецького апеляційного адміністративного суду від 19.09.2018 у справі №431/3796/17, постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.02.2020 №826/6089/18.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання ГУ ПФУ в м. Києві зарахувати до вислуги років, що дає право для призначення пенсії за вислугу років, згідно ст. 86 Закону №1697-VІІ період з 30.07.1997 по 07.04.2003 (загалом 5 років 8 місяців 8 днів) - робота на посадах слідчого в УМВС України в Житомирській області та періоди з 08.04.2003 по 03.08.2004, з 16.02.2006 по 09.12.2008, з 22.12.2008 по 27.02.2015, з 02.03.2015 по 17.05.2019 (загалом 14 років 6 місяців 12 днів) - робота на прокурорсько-слідчих посадах суд зазначає наступне.

Згідно трудової книжки ОСОБА_1 він з 19.08.1993 по 07.04.2003 служив в органах внутрішніх справ: 9 років 7 місяців 18 днів, що також підтверджено Довідкою Управління кадрового забезпечення УМВС України в Житомирській області від 17.05.2019 №2710/12/01-2019.

Матеріалами справи підтверджено, зокрема Послужним списком ОСОБА_1 (особистий НОМЕР_2), що:

- Наказом ХУВС №720 о/с від 14.08.1993 позивачу присвоєно звання - рядовий міліції;

- Наказом УВС №281 о/с від 22.12.1995 позивачу присвоєно звання - молодший сержант міліції;

- Наказом МВС України №242 о/с від 27.06.1997 позивачу присвоєно звання - лейтенант міліції;

- Наказом УМВС №102 о/с від 02.09.1999 позивачу присвоєно звання - старший лейтенант міліції;

- Наказом УМВС №102 о/с від 05.09.2002 позивачу присвоєно звання - капітан міліції.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Закону №1697-VII прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років (1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року) - 24 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років;).

Згідно ч. 6 ст. 86 Закону №1697-VII до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на посадах прокурорів (в тому числі адміністративних) органів прокуратури, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів;

слідчими, суддями;

на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою;

у науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання;

на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Тренінговому центрі прокурорів України;

на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури;

військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання;

відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

Матеріалами справи, а саме трудовою книжкою підтверджено, що ОСОБА_1 08.04.2003 по 03.08.2004 працював у Генеральній прокуратурі України на посадах прокурора, з 16.02.2006 по 09.12.2008 та з 22.12.2008 по 27.02.2015 працював у Прокуратурі Київської області на посадах прокурора, слідчого, заступника начальника; з 02.03.2015 по 17.05.2019 працював в Генеральній прокуратурі України на посадах старшого слідчого, старшого прокурора, прокурора (загалом 14 років 6 місяців 12 днів).

Відтак, суд враховуючи приписи ст. 15 та ч. 6 ст. 86 Закону №1697-VII вважає необхідним задовольнити позовну вимогу щодо зобов`язання ГУ ПФУ в м. Києві зарахувати до вислуги років, що дає право для призначення пенсії за вислугу років, згідно норм вказаного Закону періоди роботи з 08.04.2003 по 03.08.2004, з 16.02.2006 по 09.12.2008, з 22.12.2008 по 27.02.2015, з 02.03.2015 по 17.05.2019 (загалом 14 років 6 місяців 12 днів).

Відповідно до абз. 2 п. 1 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 року до рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ належать особи, які перебувають у кадрах Міністерства внутрішніх справ і яким присвоєно спеціальні звання, встановлені законодавством.

Стаття 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1798-ХІІ встановлює, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, у трудовій книжці позивача містяться записи, що підтверджують службу в органах внутрішніх справ з 30.07.1997 по 07.04.2003.

Відповідно до п. 2 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів Української РСР, особам, які перебувають на службі в органах внутрішніх справ, присвоюються такі спеціальні звання:

- рядовий склад: рядовий міліції, рядовий внутрішньої служби;

- молодший начальницький склад: молодший сержант міліції, сержант міліції, старший сержант міліції, старшина міліції, молодший сержант внутрішньої служби, сержант внутрішньої служби, старший сержант внутрішньої служби, старшина внутрішньої служби, прапорщик внутрішньої служби, старший прапорщик внутрішньої служби;

- середній начальницький склад: молодший лейтенант міліції, лейтенант міліції, старший лейтенант міліції, капітан міліції, молодший лейтенант внутрішньої служби, лейтенант внутрішньої служби, старший лейтенант внутрішньої служби, капітан внутрішньої служби;

- старший начальницький склад: майор міліції, підполковник міліції, полковник міліції, майор внутрішньої служби, підполковник внутрішньої служби, полковник внутрішньої служби;

- вищий начальницький склад: генерал-майор міліції, генерал-лейтенант міліції, генерал-майор внутрішньої служби, генерал-лейтенант внутрішньої служби, генерал-полковник внутрішньої служби.

Судом встановлено, що в послужному списку містяться записи про те, що позивачу в зазначені періоди проходження служби присвоювались спеціальні звання від рядового міліції до капітана міліції.

Проаналізувавши вказані норми та послужний список позивача, суд прийшов до висновку, що спеціальні звання, які були присвоєні ОСОБА_1 з 22.12.1995 по 05.09.2002 відповідають посадам молодшого та середнього начальницького складу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що зазначені періоди служби підлягають врахуванню до стажу роботи позивача, а також до його стажу за вислугою років.

Крім того, виходячи з вимог, заявлених позивачем - визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в м. Києві, оформлене листом від 10.06.2019 №124352/03 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, згідно ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» за заявою від 17.05.2019 №2891 та наявності Рішення №38 від 12.06.2019 ГУ ПФУ в м. Києві, яким відмовлено в призначення пенсії за вислугою років на підставі Закону України «Про прокуратуру» за заявою ОСОБА_1 №2891 від 17.05.2019, з метою належного захисту прав позивача, на підставі ч. 2 ст. 9 КАС України, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними вказане рішення відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, а понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ПФУ у м. Києві.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8 , 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) щодо відмови ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) у призначенні та виплаті пенсії за вислугу років, згідно ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», оформленої листом від 10.06.2019 №124352/03 за заявою від 17.05.2019 №2891;

3. Визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) №38 від 12.06.2019, яким відмовлено в призначення пенсії за вислугою років на підставі Закону України «Про прокуратуру» за заявою №2891 від 17.05.2019;

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) зарахувати до стажу роботи, що дає право ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на пенсію за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» увесь період навчання в Університету внутрішніх справ з 19.08.1993 по 29.07.1997 (загалом 3 роки 11 місяців 11 днів) включно як військову службу;

5. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) зарахувати до стажу роботи, що дає право ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на пенсію за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» увесь період роботи на посадах слідчого в УМВС України в Житомирській області з 30.07.1997 по 07.04.2003 (загалом 5 років 8 місяців 8 днів) включно;

6. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) зарахувати до стажу роботи, що дає право ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на пенсію за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» увесь період роботи в органах прокуратури з 08.04.2003 по 03.08.2004, з 16.02.2006 по 09.12.2008, з 22.12.2008 по 27.02.2015, з 02.03.2015 по 17.05.2019 (загалом 14 років 6 місяців 12 днів) включно, як роботу на прокурорських посадах;

7. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) призначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) з 17.05.2019 пенсію за вислугою років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру»;

8. Присудити з бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 768, 40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок)

Рішення суду, відповідно до ч. 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону № 2147-VIII, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Амельохін