Справа № 440/509/21
Суддя: О.В. Гіглава
Дата ухвалення: 2021-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/509/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Гіглави О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

25 січня 2021 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 15.01.2021 №5, виданого ГУ ДПС у Полтавській області про накладення на ФОП ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , штрафу в розмірі 17000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 15.01.2021 №5 контролюючий орган мотивував тим, що 05.11.2020 позивачем було реалізовано та проведено через РРО алкогольні напої (4 пляшки горілки) на суму 160,00 грн без наявності відповідної ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними та тютюновими виробами, так як строк отриманої ФОП ОСОБА_1 ліцензії закінчився 04.11.2020. Однак такі висновки не відповідають дійсності, оскільки ліцензія реєстраційний №1900418 на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями отримана позивачем на термін з 05.11.2019 до 05.11.2020, як власне зазначено у самій ліцензії, а тому така ліцензія діяла до 05.11.2020 включно. Таким чином, оскільки позивач не допускала порушення вимог податкового законодавства, до неї безпідставно спірним податковим повідомленням-рішенням застосовані штрафні санкції у розмірі 17000,00 грн.

Ухвалою суду від 01.02.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/509/21 за позовом ФОП ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення. Вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

23.02.2021 відповідач надав до суду відзив (а.с. 35-37), в якому просить відмовити в задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 , посилаючись на те, що під час перевірки останньої встановлено факт реалізації алкогольних напоїв без придбання відповідної ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, а саме, ліцензія реєстраційний №1900418 мала термін з 05.11.2019 по 05.11.2020, тобто останній день дії ліцензії (термін дії) спливає 04.11.2020. Наступна ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями реєстраційний №2002984 має термін дії з 06.11.2020 до 06.11.2021. Таким чином, термін дії ліцензії, а саме до 05.11.2020 не включається до терміну дії ліцензії, оскільки використання прийменника "до" не передбачає включення дати, яка стоїть після прийменника до вказаного проміжку часу. Отже, 05.11.2020 здійснювалась торгівля алкогольними напоями за відсутності відповідної ліцензії.

Згідно з частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи приписи вказаної норми, суд розглянув справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) у встановленому законом порядку зареєстрована як фізична особа - підприємець (а.с. 9).

24.02.2017 позивач взята на облік платників податків в Полтавській ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області та зареєстрована платником єдиного внеску (а.с. 9 зі звороту).

ФО-П ОСОБА_1 здійснює свою підприємницьку діяльність в магазині " ІНФОРМАЦІЯ_1 " за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом прив`язки стаціонарної тимчасової споруди, рішенням про надання дозволу на розміщення малої архітектурної форми, рішенням про надання дозволу на роздрібну торгівлю пивом, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, а також витягом про Державну реєстрацію прав (а.с. 28-35).

З метою здійснення підприємницької діяльності позивач отримала в контролюючому органі ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями реєстраційний №1900418 з терміном дії з 05.11.2019 до 05.11.2020 (а.с. 14).

У подальшому, 27.10.2020 позивач отримала в контролюючому органі ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями реєстраційний №2002984 з терміном дії з 06.11.2020 до 06.11.2021 (а.с. 15).

21.12.2020 за підписом в.о. начальника Головного управління ДПС у Полтавській області Н. Новоженіної винесено наказ №2504 "Про проведення фактичної перевірки", яким наказано провести з 22.12.2020 фактичну перевірку тривалістю 10 діб платника податків ФО-П ОСОБА_1 (р.н.о.к. НОМЕР_1 ) за місцем фактичного провадження діяльності: магазин " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 24.10.2019 по дату закінчення перевірки у порядку, встановленому Податковим кодексом України (а.с. 40).

На підставі вказаного наказу та направлень на перевірку від 21.12.2020 №922 та №923 (а.с. 40 зі звороту, 41) посадовими особами контролюючого органу 22.12.2020 здійснено фактичну перевірку ФО-П ОСОБА_1 за місцем її фактичного провадження діяльності (магазин " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ) щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обсяг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), результати якої оформлені актом від 22.12.2020 №0608/16/31/РРО/ НОМЕР_1 (а.с. 42).

За змістом акту перевірки від 22.12.2020 №0608/16/31/РРО/ НОМЕР_1 перевіряючими, зокрема, встановлено факт реалізації алкогольних напоїв без придбання відповідної ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, а саме, ліцензія реєстраційний №1900418 мала термін з 05.11.2019 по 05.11.2020, тобто останній день дії ліцензії (термін дії) спливає 04.11.2020. Наступна ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями реєстраційний №2002984 має термін дії з 06.11.2020 до 06.11.2021. Таким чином, 05.11.2020 здійснювалась торгівля алкогольними напоями за відсутності відповідної ліцензії. Факт торгівлі підтверджується фіскальним чеком з РРО фіскальний номер . О 17 год 05 хв, чек №20118, було реалізовано горілку "Хлібний дар" класична 0,5 л по ціні 16,50 на загальну суму 160,00 грн. Копія чеку згідно витягу з фіскальної пам`яті. Вказане є порушенням вимог статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" (а.с. 42 зі звороту).

На підставі висновків акту перевірки контролюючим органом 15.01.2021 прийнято податкове повідомлення рішення №5, яким до ФО-П ОСОБА_1 у відповідності до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та абзацу 6 частини 2 статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 17000,00 грн за порушення вимог частини 20 статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" (а.с. 46).

Не погоджуючись з правомірністю зазначеного податкового повідомлення-рішення, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог ФО-П ОСОБА_1 , суд виходить з наступного.

Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" від 19.12.1995 №481/95-ВР (далі - Закон №481/95-ВР) визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України.

Дія цього Закону не поширюється на роздрібну торгівлю винами столовими, крім випадків, передбачених цим Законом, а також на виробництво вин виноградних і плодово-ягідних, напоїв медових, наливок і настоянок, виготовлених громадянами в домашніх умовах для власного споживання.

Статтею 16 Закону №481/95-ВР встановлено, що контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України. Контроль за дотриманням вимог відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства до малих виробництв виноробної продукції здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів.

Частиною 20 статті 15 Закону №481/95-ВР передбачено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Частиною 1 статті 17 Закону №481/95-ВР визначено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Згідно з абзацом 6 частини 2 статті 17 Закону №481/95-ВР до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Стаття 1 Закону №481/95-ВР визначає, що ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

За змістом статті 15 Закону №481/95-ВР ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на один рік і підлягають обов`язковій реєстрації в податковому органі, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво).

Ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію.

У заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має намір одержати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального).

У заяві про видачу ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями або пальним додатково зазначаються адреса місця торгівлі, перелік реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, а також інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери посвідчень реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, та дата початку їх обліку в податкових органах.

У заяві на видачу ліцензії на роздрібну торгівлю тютюновими виробами зазначається адреса місця торгівлі.

Вимагати представлення інших документів, крім зазначених у цьому Законі, забороняється.

Ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів (щодо пального - не пізніше 20 календарних днів) з дня одержання зазначених у цьому Законі документів. У рішенні про відмову у видачі ліцензії повинна бути вказана підстава для відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.

Таким чином, Законом №481/95-ВР лише встановлюється, що ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб`єкта господарювання терміном на один рік. При цьому, Закон №481/95-ВР не визначає з якої дати суб`єкт господарювання набуває право на здійснення ліцензійної господарської діяльності та якою датою закінчується цей термін.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.2015 №609 затверджений Перелік органів ліцензування, до яких відносяться територіальні органи ДФС.

Зразки ліцензій на право здійснення експорту, імпорту, оптової та роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами затверджені наказом Міністерства зовнішніх економічних зв`язків і торгівлі від 14.05.1996 №260, який був чинним на момент видачі та дії ліцензії реєстраційний №1900418 з терміном дії з 05.11.2019 до 05.11.2020, а також на момент видачі ліцензії реєстраційний №2002984 з терміном дії з 06.11.2020 до 06.11.2021.

Крім того, наказом Державної фіскальної служби України від 24.10.2014 №213 затверджені Рекомендації щодо організації роботи головних управлінь ДФС України із приймання документів та видачі ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами.

За змістом наказу Міністерства зовнішніх економічних зв`язків і торгівлі від 14.05.1996 №260 до реквізитів, які повинна мати ліцензія, входять, зокрема, реєстраційний номер ліцензії, дата реєстрації; термін дії "з" - "до"; дата видачі ліцензії.

Таким чином, дата реєстрації; термін дії; дата видачі ліцензії є окремими даними, які зазначаються в ліцензії.

Матеріалами справи підтверджується, що з метою здійснення підприємницької діяльності позивач оформила в контролюючому органі відповідну ліцензію, а саме, ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями реєстраційний №1900418 з терміном дії з 05.11.2019 до 05.11.2020 (а.с. 14).

При цьому, термін дії в ліцензії позивача визначений не як надання права роздрібної торгівлі алкогольними напоями на один рік, оскільки у даному випадку виникає необхідність визначати дату або подію, з якої ліцензія діє, а визначені дати початку та закінчення дії ліцензії - з 05.11.2019 до 05.11.2020.

Враховуючи викладене, суд вважає неможливим застосування щодо визначення строку дії ліцензії положень статті 254 Цивільного кодексу України, яка встановлює, що строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

Статтями 251, 252 Цивільного кодексу України передбачено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Згідно частини 1 статті 255 Цивільного кодексу України якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку.

Натомість, відповідно до зразків ліцензій на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, затверджених наказом Міністерства зовнішніх економічних зв`язків і торгівлі від 14.05.1996 №260, яким відповідає й ліцензія позивача реєстраційний №1900418, у них зазначаються терміни їх дії, тобто встановлений певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Враховуючи, що в ліцензії позивача зазначений термін її дії з 05.11.2019 до 05.11.2020, суд вважає, що органом, якій видав ліцензію надано право суб`єкту господарювання здійснювати ліцензійну діяльність, а саме, роздрібну торгівлю алкогольними напоями починаючи з 05.11.2019 до 05.11.2020 включно. Судом враховано, що оскільки дата закінчення строку поєднана з прийменником "до", то така прийменникова конструкція в українській мові прямо вказує на зазначення кінцевої календарної дати чинності або виконання чого-небудь. У такому випадку ліцензійні дії суб`єкта господарювання в період визначений в ліцензії є правомірними, тобто такими, які дозволені відповідним суб`єктом владних повноважень.

Суд також враховує, що статтею 4 Податкового кодексу України визначені основні принципи податкового законодавства, одним з яких є презумпція правомірності рішень платника податку (підпункт 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України).

Зазначений принцип застосовується у тому числі в правовідносинах щодо оскарження рішень контролюючих органів (стаття 56 Податкового кодексу України).

Пунктом 56.21 статті 56 Податкового кодексу України визначено, що у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Також суд враховує, що позивач як платник податків діяла добросовісно. Зокрема, враховуючи, що дія ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями №1900418 встановлена до 05.11.2020, ФО-П ОСОБА_1 заздалегідь звернулась із відповідною заявою про видачу нової ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями.

Як свідчать матеріали справи, за результатами поданої заяви позивачу 27.10.2020 була видана нова ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями реєстраційний №2002984 з терміном дії з 06.11.2020 до 06.11.2021 (а.с. 15).

Згідно з частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З огляду на викладені обставини, суд доходить висновку, що відповідач під час розгляду справи не довів належними та допустимими доказами фактичне допущення ФО-П ОСОБА_1 порушення вимог частини 20 статті 15 Закону №481/95-ВР, та, як наслідок, не підтвердив правомірності винесення контролюючим органом відносно останньої спірного податкового повідомлення-рішення.

Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими врегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позову ФО-П ОСОБА_1 повністю шляхом визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Полтавській області від 15.01.2021 №5.

При прийнятті цього рішення судом враховувалися висновки Верховного Суду, викладені ним у постановах від 30.01.2019 у справі №815/4128/16 та від 18.04.2019 у справі №815/1871/16 при розгляді аналогічних справ.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн, що підтверджено квитанцією від 24.01.2021 /а.с. 6/.

За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Полтавській області на користь позивача документально підтверджені судові витрати у розмірі сплаченого судового збору.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина перша статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина 2 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

На підтвердження понесених позивачем витрат з правничої допомоги до матеріалів справи надано: договір №200101 про надання юридично-консультаційних послуг від 20.01.2021, укладений між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 (а.с. 16-18); рахунок на оплату від 20.01.2021 №200121 на суму 3000,00 грн (а.с. 19); квитанцію від 20.01.2021 №9221-1575-1904-7129 на суму 3000,00 грн (а.с. 20); акт надання послуг від 25.01.2021 №25/01/2021 на суму 3000,00 грн (а.с. 21).

Суд, при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу виходить з того, що стаття 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає розподіл витрат на правничу допомогу лише у випадку надання такої правничої допомоги учаснику справи адвокатом.

Разом з тим, матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 , яка надавала позивачу юридично-консультаційні послуги згідно договору від 20.01.2021 №200121 на суму 3000,00 грн, являється адвокатом, а саме, суду не надано ані копії свідоцтва на право заняття адвокатською діяльністю на ім`я Омельчук М.М., ані ордеру на представництво останньою інтересів позивача в суді.

Натомість, зміст представлених позивачем до матеріалів справи документів свідчить про те, що ОСОБА_2 є лише фізичною особою-підприємцем, яка надає послуги у сфері права.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для стягнення з ГУ ДПС у Полтавській області на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код 43142831) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 15 січня 2021 року №5.

Стягнути з Головного управління ДПС у Полтавській області (ідентифікаційний код 43142831) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень нуль копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Гіглава