Справа № 640/8910/20
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2021-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2021 року м. Київ № 640/8910/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Добрівської Н.А.,

за участю секретаря судового засідання - Шаповалової К.В.,

та представників сторін:

від позивача - КирикилиціА.П.,

від відповідача - Скрибки І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «КОМИС»
доГоловного управління ДПС у м. Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «КОМИС» (далі - позивач, ТОВ «КОМИС») з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі - відповідач, ГУ ДПС у м. Києві), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 09.01.2020 №0105, №0105 та №0105.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що висновки акта перевірки, на підставі яких винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення, не відповідають дійсним обставинам справи та нормам чинного законодавства, і тому позивач вважає прийняті рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Позивач вказує на те, що на запит ГУ ДПС у м. Києві про надання інформації № 155104/10/26-15-14-01-05 від 15.08.2019, він надав відповідь у листі №8 від 23.09.2019 у повному обсязі, а також надав копії первинних, бухгалтерських та інших документів, які підтверджують господарські відносини із TOB «МАРКСВЕЛ» тим самим підтвердив правильність формування податкового кредиту сум податку на додану вартість, які задекларовані TOB «КОМИС» за червень 2018 року згідно чинного законодавства. Також змістом Акта перевірки відповідача, повністю підтверджується наявність у позивача первинних, бухгалтерських та інших документів, які підтверджують господарські відносини із TOB «МАРКСВЕЛ». Усі суми податкового кредиту, на підставі складених первинних документів за результатами проведених господарських операцій позивача з контрагентом TOB «МАРКСВЕЛ» були задекларовані у Декларації з податку на додану вартість за червень 2018 року, у додатках до декларації згідно чинного законодавства України.

Також позивач зазначає, що перед початком господарських взаємовідносин з TOB «MAPKCBEЛ», він перевіряв свого майбутнього контрагента за допомогою інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, і на момент здійснення операції вказане Товариство було внесено до Реєстру, а, тому, було повноправним учасником господарських відносин. За результатом взаємовідносин з позивачем TOB «MAPKCBEЛ» були зареєстровані податкові накладні №192 від 01.06.2018, №104 від 06.06.2018, №71 від 11.06.2018, №206 від 18.06.2018 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Щодо посилань відповідача на наявність в Єдиному реєстрі судових рішень ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08.11.2018 по матеріалам досудового розслідування внесеного за №0000457 від 21.02.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 205, ч.1 ст. 358 КК України позивач наголошує, що вказане судове рішення у кримінальному провадженні, в якому міститься інформація відносно контрагента позивача - TOB «МАРКСВЕЛ» не містить у собі встановлених обставин, які б свідчили про невиконання контрагентом своїх договірних зобов`язань саме по господарських відносинах з позивачем або обставин, які б свідчили про фіктивність (нереальність) господарських операцій між вказаними суб`єктами господарської діяльності. При цьому, ні на момент проведення податкової перевірки та фіксації її наслідків вироки щодо посадових осіб TOB «МАРКСВЕЛ» не існували, так і станом на час звернення позивача до суду наявність таких не встановлено.

Як вказує позивач, контролюючим органом не надано жодних доказів на підтвердження того, що позивач, як платник податку, діяв без належної обачності й обережності і йому було відомо про можливі порушення, які допускав його контрагент, або що самостійною діловою метою здійснення господарських операцій з даним підприємством було одержання позивачем податкової вигоди.

З огляду на викладене, прийняті відповідачем на підставі викладених в акті перевірки безпідставних висновків податкові повідомлення-рішення, на переконання позивача, свідчать про протиправність останніх і про наявність підстав для їх скасування.

У відзиві на позовну заяву відповідач проти позову заперечив і просив відмовити у його задоволенні. Зокрема, відповідач зазначає, що в ході проведеного аналізу в ЄРПН встановлено, що на адресу TOB «MAPKCBEЛ» (код 42098305) зареєстровані податкові накладні з номенклатурою широковживаних товарів (послуг); цим Товариством подано податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (1-ДФ) за червень 2018 рік, відповідно до якого на підприємстві значиться 6 працівників ( у т.ч директор (бухгалтер)); не є можливим встановити відповідальних осіб за надані навантажувально-розвантажувальні роботи; до перевірки не надано довіреностей на прийняття та відправлення вищезазначених ТМЦ; будь-яких документів, щодо перевезення вищевказаних товарів, а саме: договори на перевезення товарів, товарно-транспортні накладні тощо, до перевірки не надано. Крім того відповідач зазначає, що працівниками ОУ СУ ГУ ДФС у м. Києві 13.04.2019 відібрано пояснення громадянина ОСОБА_1 який заперечив свою причетність до створення і господарської діяльності TOB «МАРКСВЕЛ», а у подальшому до ІС «Податковий блок» ОУ ГУ ДФС у м. Києві внесено облікову картку суб`єкта фіктивного підприємництва за № 1814/26-15-21-29 від 28.05.2019 з ознакою фіктивності.

Вищезазначене, на переконання відповідача, свідчить про неможливість здійснення господарської операції TOB «MAPKCBEJI»y зв`язку з відсутністю матеріально-технічної можливості надання послуг, кваліфікаційного персоналу та формування ним відповідного активу та доказує фіктивність послуги та нереальність здійснення операції. Отже, взаємовідносини між TOB «КОМИС» та TOB «МАРКСВЕЛ» спричиняють нереальність господарської операції та відповідно неправомірність (безпідставність) документального оформлення нереальної господарської операції при складанні первинних документів та їх відображенні в регістрах бухгалтерського обліку і фінансовій звітності.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.04.2020 відкрито провадження в адміністративній справі і призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) на підставі пункту 10 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України.

За результатами розгляду клопотання представника відповідача про виклик свідка, ухвалою суду від 09.06.2020 призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

У судовому засіданні 08.07.2020 судом задоволено клопотання представника відповідача щодо виклику для допиту в якості свідка ОСОБА_1 та ухвалено викликати у судове засідання свідка після заслуховування виступів представників сторін.

У зв`язку з неявкою в судове засідання особи, що викликалась до суду для допиту в якості свідка судом неодноразово оголошувалась перерва. При цьому, свідок повідомлявся за всіма наявними в матеріалах справи і встановленими на підставі даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань адресами, однак судові повістки не були вручені свідку з незалежних від суду обставин та повернулись не врученими з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою» та «за закінченням терміну зберігання».

З огляду на викладене та враховуючи, що місце перебування свідка ГУ ДПС у м. Києві, як особа, якою заявлено клопотання про допит свідка, не повідомила, а судом вичерпано всі передбачені процесуальним законодавством заходи для повідомлення ОСОБА_1 пр виклик його в судове засідання для допиту в якості свідка, а також неможливості застосування такого заходу як привід (за відсутності точної адреси свідка), суд дійшов висновку про можливість продовження розгляду справи на підставі наявних у справі доказів.

Під час розгляду справи у судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечив і просив відмовити у його задоволенні.

На підставі частини першої статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 17.03.2021 проголошено скорочене (вступна та резолютивна частини) судове рішення. Виготовлення рішення у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог частини третьої статті 243 названого Кодексу. Під час проголошення скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення сторонам роз`яснено зміст судового рішення, порядок і строк його оскарження, а також порядок отримання повного тексту рішення.

Заслухавши доводи представників сторін, а також надані у судовому засіданні покази свідка, ознайомившись із письмово викладеними доводами учасників справи, дослідивши подані документи і матеріали, судом встановлені такі обставини справи.

На підставі наказу ГУ ДПС у м. Києві від 14.11.2019 № 3250 відповідно до підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78, пункту 79.1 статті 79 Податкового кодексу України, у зв`язку з наданням пояснень та їх документальних підтверджень (вх. № 12042/10 від 23.09.2019) на письмовий запит контролюючого органу №155104/10/26-15-14-01-05 від 15.08.2019, відповідачем проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ТОВ «КОМИС» (код 23744849) при визначенні по взаємовідносинах з ТОВ «МАРКСВЕЛ»(код 42098305) за червень 2018 року показників декларації з податку на додану вартість та за 2018 рік показників фінансової звітності з їх відображенням у декларації з податку на прибуток підприємств.

За результатами проведеної перевірки контролюючим органом 25.11.2019 складений акт за № 50544/10/26-15-05-01-05.

Згідно з висновками, викладеними в акті перевірки контролюючим органом встановлено порушення:

- пунктів 44.1, 44.2 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, в результаті чого знижено суму податку на прибуток в період, що перевірявся на загальну суму 43923,0 грн та завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування на суму 1068,0 грн;

- пунктів 44.1 статті 44, пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого знижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся на загальну суму 40847,00 грн, в тому числі по періодах за: червень 2016 року - 40847,00 грн.

Висновки акта перевірки зроблені на підставі таких обставин.

Під час перевірки інспектором було встановлено, що господарські операції позивача з ТОВ «МАРКСВЕЛ» здійснювалися на підставі договору № 43 від 01.06.2018.

Контрагентом позивача (від імені директора ОСОБА_1 ) на виконання умов договору на адресу ТОВ «КОМИС» було підписано видаткові накладні.

При цьому контролюючим органом при перевірці контрагента позивача зокрема було встановлено, що ТОВ «МАРКСВЕЛ» (код 42098305) перебуває на обліку в ГУ ДПС у Дніпропетровській обл. (Амур-Нижньодніпровський); перебуває в процедурі припинення (направлені заперечення органу ДФС); вид діяльності: 46.90 - неспеціалізована оптова торгівля; засновник/керівник/головний бухгалтер (на момент здійснення операцій) - ОСОБА_1 (ід.код НОМЕР_1 ); кількість працюючих: податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (1-ДФ) за червень 2018 - чисельність працівників - 6 осіб; останню податкову декларацію з податку на додану вартість подано за квітень 2019 року (№ від 06.05.2019), яка підписана керівником підприємства ОСОБА_1 ; наявність основних засобів: фінансовий звіт суб`єкта малого підприємництва станом на 31.12.2018 - подано (№ від 08.02.2019). Інформація про власні чи орендовані основні засоби - становлять 10000,0 грн. Інформація про оборотні активи (у т.ч. запаси) відсутня; остання звітність з ПДВ подана за квітень 2019 року.

Як зазначається в акті перевірки, в ході проведеного аналізу в ЄРПН встановлено, що на адресу TOB «MAPKCBEЛ» зареєстровані податкові накладні з номенклатурою широковживаних товарів (послуг): шліфування торців, рихтування, обтиск, дробеструйная обробка і фарбування пружин, грузи Гриппа, поплавки бальсовий, макуха кукурудзяна, спінінги штекерні, лящь, сом, плотва, судак, толстолобики, вимикачі, чіпи, підшипники, консультаційні послуги, тощо.

Також інспектором в акті перевірки вказується на те, що в ході проведення перевірки не є можливим встановити відповідальних осіб за надані навантажувально-розвантажувальні роботи, а саме: ПІБ працівника, його кваліфікацію тощо. Також до перевірки не надано довіреностей на прийняття та відправлення вищезазначених ТМЦ, а саме: коденсатори, конденсаторні збірки, мікросхеми, роз`єми, перемикачі, транзистор та ін. Крім того, будь-яких документів, щодо перевезення вищевказаних товарів, а саме: договори на перевезення товарів, товарно-транспортні накладні тощо, до перевірки не надано.

В акті перевірки наголошується, що працівниками ОУ СУ ГУ ДФС у м. Києві 13.04.2019 відібрано пояснення громадянина ОСОБА_1 , 1995 р. н., згідно яких ОСОБА_1 заперечив свою обізнаність з приводу того, що є засновником, головним бухгалтером і директором TOB «МАРКСВЕЛ» а також про місцезнаходження цього підприємства, його діяльність і контрагентів вищевказаного підприємства. Договорів не підписував і нікого не уповноважував.

Після отримання таких пояснень від ОСОБА_1 до ІС «Податковий блок» ОУ ГУ ДФС у м. Києві внесено облікову картку суб`єкта фіктивного підприємництва за № 1814/26-15-21-29 від 28.05.2019 з ознакою фіктивності: зареєстровано (перереєстровано) у органах держреєстрації ф.о.з подальшою передачею (оформленям) у володіння чи управління підставним (неіснуючим), померлим, безвісти зниклим особам або таким особам, що не мали наміру провадити фінансово- господарську діяльність або реалізовувати повноваження.

Крім наведеного в акті перевірки вказується про те, що до Єдиного реєстру судових рішень внесено ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08.11.2018 по матеріалам досудового розслідування внесеного за 0000457 від 21.02.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205, ч. 1 ст. 358 КК України. За змістом наведеної ухвали: до суду надійшло клопотання старшого слідчого з ОВС СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області про тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальному провадженні № 0000457 від 21.02.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 205, ч. 1 ст. 358 КК України. В обґрунтування заявленого клопотання прокурор посилався на те, що невстановлена група осіб, діючи умисно, упродовж 2014-2018 років, створили та зареєстрували на підставних осіб без мети здійснення реальної господарської діяльності, в т.ч. TOB «Марксвел» (код 42098305), що ставить під сумнів фактичне проведення господарських операцій зазначеними суб`єктами господарювання, достовірність їх відображення у податковому обліку та обґрунтовує необхідність проведення слідчих та процесуальних дій, спрямованих на належне фіксування доказів у кримінальному провадженні, виявлення та вилучення документів та інших носіїв інформації, в яких зафіксовані відомості про фінансово господарську діяльність вказаних суб`єктів підприємницької діяльності.

Вищезазначене, на переконання контролюючого органу, свідчить про неможливість здійснення господарської операції TOB «MAPKCBEЛ» y зв`язку з відсутністю матеріально-технічної можливості надання послуг, кваліфікаційного персоналу та формування ним відповідного активу та доказує фіктивність послуги та нереальність здійснення операції.

За висновками контролюючого органу, взаємовідносини між TOB «КОМИС» та TOB «МАРКСВЕЛ» спричиняють нереальність господарської операції та відповідно неправомірність (безпідставність) документального оформлення нереальної господарської операції при складанні первинних документів та їх відображенні в регістрах бухгалтерського обліку і фінансовій звітності.

Фактично, TOB «МАРКСВЕЛ» здійснено безпідставне документальне оформлення нереальної господарської операції з постачання товарів та послуг на користь TOB «КОМИС» і складено первинні бухгалтерські документи всупереч норм частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п. 2.1 і 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704. Оскільки відсутній факт формування згідно з абзацом другим статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» відповідного активу, як ресурсу контрольованого у результаті минулих подій внаслідок реального придбання у інших суб`єктів господарювання або власного виробництва. Тобто, відсутня господарська операція як певна дія або подія у визначенні абзацу п`ятого статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в основі якої має бути дійсний рух певного активу.

Укладені договори, рахунки-фактури, видаткові накладні, акти виконаних робіт між TOB «КОМИС» та TOB «МАРКСВЕЛ» по ланцюгу постачання товарів, робіт/послуг, не опосередковувались реальним виконанням операцій, яка становить його предмет. Фактично, вище вказаними СГД, здійснено безпідставне документальне оформлення нереальної господарської операції з реалізації товарів, робіт (послуг) по ланцюгу постачання до TOB «КОМИС».

Податкові накладні, які стали підставою для формування податкового кредиту TOB «КОМИС», виписані від імені осіб, які заперечують свою участь у створенні та діяльності підприємства, зокрема у підписанні будь-яких первинних документів, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним.

Не погоджуючись з висновками акта перевірки, позивач надав заперечення №20121901 від 20.12.2019 до контролюючого органу. Однак, ГУ ДПС у м. Києві у своїй відповіді №608/10/26-15-05-01-05 від 02.02.2020 про результати розгляду заперечення, висновки по акта перевірки залишило без змін.

На підставі висновків акта перевірки, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 09.01.2020:

- від №0105 форма «П», яким згідно з пунктом 54.3 статті 54, пунктом 58.1 статті 58 Податкового кодексу України та пункту 44.1 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України за порушення пункту 44.1 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 1068,0 грн;

- №0105 форма «Р», в якому зазначено, що згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та відповідно до пункту 31 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України за порушення пунктів 44.1, 44.2 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: податок на прибуток приватних підприємств на суму 54903,75 грн;

- №0105 форма «Р», яким за порушення пункту 44.1, статті 44, пункту 198.1, пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України застосовано штрафні (фінансові) санкції (нараховано пеню) на підставі пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктом 58.1 статті 58 Податкового кодексу України та пунктом 57.3 статті 57, пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 51058,75 грн.

Позивач подав скаргу №29012001 від 29.01.2020 та доповнення до скарги №12022001 від 12.02.2020 на вказані вище податкові повідомлення-рішення до Державної податкової служби України, яка своїм рішенням про результати розгляду скарги №9906/6/99-00-08-05-01-06 від 18.03.2020 залишила податкові повідомлення-рішення без змін, а скаргу - без задоволення.

Вважаючи, що податкові повідомлення-рішення прийняті з порушенням норм податкового законодавства, позивач звернувся з відповідним позовом до суду про визнання їх протиправними та скасування в судовому порядку.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд входить з такого.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі по тексту в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема: з придбання або виготовлення товарів та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

- придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

- ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно з вимогами пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна, відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Пунктом 198.6 ст.198 Податкового кодексу України зазначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи викладені норми Податкового кодексу України, для формування податкового кредиту має бути наявність у платника податку - покупця належно оформленої податкової накладної, фактична сплата грошових коштів контрагенту, в сумі визначеній в податковій накладній, а також фактичне виконання господарської операції, за наслідками якої у платника податку на додану вартість виникає право на податковий кредит.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з пунктом 44.2 статті 44 Податкового кодексу України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

У пункті 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України визначено, що об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

- зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

- збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Аналіз положень пунктів 44.1, 44.2 статті 44, пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України свідчить, що платник податку на прибуток підприємств з метою визначення об`єкта оподаткування - прибутку визначає фінансовий результат до оподаткування (прибутку або збитку) шляхом коригування (збільшення або зменшення), використовуючи дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування. При цьому показники обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, визначаються на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат доходів, витрат та фінансового результату у фінансовій звітності підприємства визначаються відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

Відповідно до пункту 5 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за № 27/4248 (зі змінами) (далі - Положення №318), витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань.

У пунктах 6, 7 розділу «Визнання витрат» зазначеного Положення №318 визначено, що витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені. Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Аналіз вказаних норм законів свідчить, що показники обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, визначаються на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством, що передбачено у пункті 44.2 статті 44 Податкового кодексу України.

За змістом абзацу 11 частини першої статті 1, частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов`язкові реквізити, перелік яких визначено у цій нормі.

Таким чином, у податковому обліку понесені витрати на придбання товарів/послуг мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення.

До первинних документів бухгалтерського обліку, що підтверджують показники, відображені платником податків у податковій звітності, належать усі документи в їх сукупності, складені щодо господарської операції, які за змістом відповідають вимогам закону та які відображають реальні господарські операції.

Водночас нереальність господарських операцій з придбання платником податку товарів/послуг має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, обумовлених лише посиланням на недостатність у контрагента покупця послуг трудових ресурсів.

Як свідчать матеріали справи, 01.06.2018 між TOB «КОМИС» (Покупець) та TOB «МАРКСВЕЛ» (Постачальник) був укладений Договір поставки № 43, за умовами якого Постачальник - TOB «МАРКСВЕЛ» зобов`язується поставити комплектуючі вироби, електронні компоненти, обладнання, і т.п. (далі - Товар) відповідно до замовлення, а Покупець, зобов`язується прийняти Товар та своєчасно оплатити його вартість у строки і на умовах, визначених цим Договором та/або будь-якими додатковими угодами до нього. Згідно договору, номенклатура, асортимент, комплектація, кількість та вартість Товару вказуються у рахунках, а також у видаткових накладних на кожну окрему партію Товару, які є невід`ємними частинами Договору.

TOB «КОМИС» на адресу TOB «МАРКСВЕЛ», були виписані заявки на поставку товару:

- від 01.06.2018 - роз`єми, підроз`єми, конденсатори, тощо. Кількість товару 571 шт., Термін поставки: 01.06.2018. Адреса поставки: АДРЕСА_1;

- від 04.06.2018 - склотекстоліти, резистори, транзистори, мікросхеми, конденсатори, діоди, осердя феритові, тощо. Кількість товару 2938 шт., Термін поставки: 06.06.2018. Адреса поставки: АДРЕСА_1;

- від 07.06.2018 - конденсатори, роз`єми, перемикачі, транзистори, тощо. Кількість товару 655 шт., Термін поставки: 11.06.2018. Адреса поставки: АДРЕСА_1.

- від 14.06.2018 - діоди, транзистори, резистори, конденсатори, мікросхеми, тощо. Кількість товару 2938 шт., Термін поставки: 18.06.2018. Адреса поставки: АДРЕСА_1 .

Згідно видаткових накладних позивач придбав у TOB «МАРКСВЕЛ» товар окремими партіями, що підтверджується такими документами: видаткова накладна № 71 від 11.06.2018 на загальну вартість з ПДВ - 40152,60 грн, видаткова накладна № 104 від 06.06.2018 на загальну вартість з ПДВ - 94356,90 грн, видаткова накладна № 192 від 01.06.2018 на загальну вартість з ПДВ - 70933,32 грн, видаткова накладна 206 від 18.06.2018 на загальну вартість з ПДВ - 39640,86 грн, відповідно. Номенклатура, асортимент, комплектація, кількість та вартість Товару зазначені у видаткових накладних.

Підтвердженням оплати за поставлений товар є: банківські виписки за 17.07.2018 та 23.07.2018, платіжне доручення № 114 від 17.07.2018 за отриманим рахунком на оплату № 71 від 11.06.2018 на суму 40152,60 грн з ПДВ, платіжне доручення № 118 від 23.07.2018 за отриманим рахунком на оплату № 104 від 06.06.2018 на суму 94356,90 грн з ПДВ, платіжне доручення № 113 від 17.07.2018 за отриманим рахунком на оплату № 192 від 01.06.2018 на суму 70933,32 грн з ПДВ та платіжне доручення № 115 від 17.07.2018 за отриманим рахунком на оплату № 206 від 18.06.2018 на суму 39 640,86 грн з ПДВ.

На виконання умов, визначених у пункті 3.6 Договору, товар був поставлений постачальником TOB «МАРКСВЕЛ» на адресу позивача.

Наведені обставини та надання вказаних документів позивачем під час перевірки відповідачем не заперечується.

В той же час, відповідач, посилаючись на наявність пояснень ОСОБА_1 працівникам ОУ СУ ГУ ДФС у м. Києві 13.04.2019 та на наявність кримінального провадження, зареєстрованого за № 0000457 від 21.02.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205, ч. 1 ст. 358 КК України.

Щодо наявних в матеріалах справи пояснень ОСОБА_1 , суд акцентує увагу на тому, що під час надання пояснень вказана особа про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 Кримінального кодексу України, зокрема, за завідомо неправдиве показання не попереджався.

До того ж слід зазначити, що посилання відповідача на пояснення ОСОБА_1 , що надані працівникам ОУ СУ ГУ ДФС у м. Києві, не заслуговують на увагу, оскільки, по-перше, щодо вказаної особи відсутній вирок, а по-друге, відомості, отримані в ході оперативно-розшукових заходів чи досудового слідства, не є доказами при доведенні фактів допущення порушень вимог податкового законодавства платником податків.

При цьому, мета юридичної особи має бути доведена через мету відповідного керівника - фізичної особи, яка на момент укладання угоди виконувала представницькі функції за статутом (положенням) або за довіреністю. Слід зазначити, що наявність мети зазначеної в диспозиції статті 228 Цивільного кодексу України у фізичної особи тягне кримінальну відповідальність за відповідними статтями Кримінального кодексу України за скоєний злочин, замах на злочин або готування до злочину. Такі обставини можуть бути доведені лише обвинувальним вироком. Матеріали справи таких відомостей не містять.

Стосовно посилань контролюючого органу на наявність кримінального провадження за 0000457 від 21.02.2018, суд звертає увагу на те, що згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська 24.04.2019 у справі № 202/2265/19 за результатами розгляду кримінального провадження № 0000457 від 21.02.2018 постановлено ухвалу за клопотанням обвинуваченого ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст.28, ч.1ст.205 КК України на підставі ст.49 КК України.

У зв`язку з наведеним, посилання інспектора в акті перевірки на наявність такого кримінального провадження як на доказ нереальності спірної господарської операції між позивачем і ТОВ «МАРКСВЕЛ» визнаються судом безпідставними.

Відповідно до принципу офіційності податковий орган повинен доводити в суді фіктивність господарської операції як підстави для нарахування платникові податків податкових зобов`язань та правомірності прийняття свого рішення.

Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Норми податкового законодавства не визначають місцезнаходження платника податку (контрагента) та його звітування до контролюючих органів як критерій правового статусу платника податків (позивача).

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду, зокрема, у постановах від 26.06.2018 (справа № 803/649/15-а), від 31.07.2018 (справа № 820/3119/17), від 31.07.2018 (справа № 0870/4938/12), від 31.07.2018 (справа № 817/1339/17), від 30.08.2019 (справа №804/17176/14).

Разом з тим, слід відзначити, що нереальність господарських операцій з придбання платником податку товару (робіт, послуг) має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, зокрема, обумовлюватись відсутністю необхідних трудових ресурсів, основних фондів, складських приміщень, транспортних засобів, виробничих потужностей тощо, адже контрагентів позивача не позбавлено права залучати матеріально-технічні ресурси для здійснення господарської діяльності.

В свою чергу, визначальним критерієм для підтвердження права платника на податковий кредит є встановлення факту руху активів або зміни зобов`язань платника, наявність ділової мети, а також відсутність факту узгодженості дій платника з недобросовісним контрагентом з метою незаконного отримання податкових вигод, або його обізнаності з такими діями контрагента. При цьому оцінюючи дії платника податків необхідно виходити з принципів «індивідуальної відповідальності» платника, а також «належної обачності», встановлені рішеннями Європейського суду з прав людини у справі «Булвес АТ проти Болгарії» від 22.01.2009, а також у справі «Інтерсплав проти України» від 09.01.2007.

Зокрема, в рішенні від 09.01.2007 у справі «Інтерсплав проти України» вказано, що коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною кампанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань.

Таким чином, виходячи з принципу індивідуального застосування відповідальності за порушення правил оподаткування, негативні наслідки, зокрема, у вигляді позбавлення права на податковий кредит, можуть бути застосовані саме до того платника податків, який їх припустився, а не до іншої особи.

Контролюючим органом, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платника, тобто з презумпції економічної виправданості дій платника, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, та достовірність відомостей у бухгалтерській та податковій звітності платника.

Отже, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що документи бухгалтерської та податкової звітності є достатніми, для підтвердження реальності господарських відносин між позивачем та ТОВ «МАРКСВЕЛ».

У зв`язку з наведеним суд дійшов висновку про безпідставність висновків контролюючого органу, а відтак і про протиправність прийняття відповідачем на підставі таких висновків оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 09.01.2020 №0105, №0105 та №0105 та про наявність підстав для їх скасування.

У відповідності до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведена правомірність та обґрунтованість прийнятих ним оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Натомість, позивачем надано достатньо доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

У відповідності до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статями 2, 5-11, 73-77, 79, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

статтями 2, 5-11, 73-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМИС» задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 09.01.2020 №0105, №0105 та №0105.

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМИС» (, адреса: 01014, м. Київ, вул. Бастіонна, 14-А, кв.23) понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) гривні 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у місті Києві (код ЄДРПОУ - 43141267, адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19).

Рішення набирає законної сили у порядку, встановленому в статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з моменту складення повного тексту, в порядку, визначеному статтями 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Суддя Н.А. Добрівська