Справа № 520/12266/2020
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2021-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2021 р.Справа № 520/12266/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: Мельнікової Л.В. , Рєзнікової С.С. ,
за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.12.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Біленський О.О., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 18.12.20 року по справі № 520/12266/2020
за позовом ОСОБА_1
до Військової частини НОМЕР_1 , Командира військової частини НОМЕР_1 Старшого лейтенанта ОСОБА_2
про визнання протиправними та скасування наказів,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , Командира військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_2 , в якому просив суд: визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 «Про результати службового розслідування» від 07.04.2020 за №56 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності і накладення дисциплінарного стягнення «сувора догана»; визнати протиправним та скасувати наказ №29-РС від 03.05.2020 Командира 37 окремого мотопіхотного батальйону 56 окремої мотопіхотної бригади оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » старшого лейтенанта ОСОБА_2 , згідно з яким прапорщика ОСОБА_1 увільнено від займаних посад та призупинено військову службу, дію контракту про проходження військової служби у Збройних Силах України з 15 березня 2020 року; визнати протиправним та скасувати наказ №173 від 05.05.2020 командира військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_2 , згідно з яким прапорщика ОСОБА_1 , командира відділення зенітного артилерійського взводу військової частини НОМЕР_1 , який самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 «15» березня 2020 року, увільненого від займаної посади та якому призупинено військову службу по контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 03.05.2020 №29-РС, призупинити строк військової служби, вислугу років для призначення пенсії та вислугу у військовому званні, виплату грошового та здійснення продовольчого, речового забезпечення, виключити зі всіх видів забезпечення з 15 березня 2020 року.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що позивач є військовослужбовцем та проходить військову службу за контрактом. Наразі несення військової служби проходить у військовій частині Міністерства оборони України НОМЕР_1 . Під час проходження військової служби, відповідно до відпускного квитка №78 від 22.02.2020, прапорщику ОСОБА_1 надана основна щорічна відпустка терміном на 20 діб (з відбуттям до м. Десна Чернігівської області), тобто в період з 23.02.2020 по 14.03.2020 включно. У вказаному квитку зазначено, що прапорщик ОСОБА_1 зобов`язаний прибути до місця служби у в/ч НОМЕР_1 до 08:00 години 15.03.2020. Під час перебування у відпустці та фактичного знаходження у м. Десна (в/ч НОМЕР_2 ), позивач почав відчувати розлад стану свого здоров`я, через що 13.03.2020 (під час перебування у відпустці) звернувся до медичної частини військової частини НОМЕР_2 задля проходження лікування. Довідками начальника медичної частини військової частини НОМЕР_2 від 13.03.2020 та 17.03.2020 підтверджується, що ОСОБА_1 потребує звільнення від виконання службових обов`язків з кінцевим терміном по 21.03.2020, оскільки має діагноз гострого катарального отиту. Факт перебування на амбулаторному лікуванні також підтверджується листом військової частини НОМЕР_2 від 27.07.2020 за №91189. За час перебування під наглядом лікарів позивач неодноразово зв`язувався зі своїм безпосереднім керівництвом військової частини НОМЕР_1 , а саме: командиром зенітного артилерійського взводу військової частини НОМЕР_1 старшим сержантом ОСОБА_3 та сержантом ОСОБА_4 , задля підтвердження обставин. Після проходження курсу лікування позивач не мав можливості з`явитись до військової частини НОМЕР_1 задля подальшого проходження військової служби через запровадження карантинних заходів, оскільки відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2, і з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 року з 12 березня по 3 квітня 2020 року на усій території України встановлено карантин та заборонено роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, а також заборонено регулярні та нерегулярні перевезення пасажирів автомобільним транспортом у приміському, міжміському внутрішньообласному і міжобласному сполученні. Про такі обставини позивач доповідав своєму безпосередньому керівництву та фактично знаходився у військовій частині в м. Десна Чернігівської області. Проте, після прибуття позивачем до військової частини НОМЕР_1 для подальшого проходження військової служби йому повідомлено про порушене 15.03.2020 стосовно нього службове розслідування. Відповідно до витягу із наказу № 29-РС від 03.05.2020 Командира 37 окремого мотопіхотного батальйону 56 окремої мотопіхотної бригади оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » старшого лейтенанта ОСОБА_2 - прапорщика ОСОБА_1 увільнено від займаних посад та призупинено військову службу, дію контракту про проходження військової служби у Збройних Силах України з 15 березня 2020 року. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_2 №173 від 05.05.2020 - прапорщика ОСОБА_1 , командира відділення зенітного артилерійського взводу військової частини НОМЕР_1 , який самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 «15» березня 2020 року, увільненого від займаної посади та якому призупинено військову службу по контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 03.05.2020 №29-РС, призупинено строк військової служби, вислугу років для призначення пенсії та вислугу у військовому званні, виплату грошового та здійснення продовольчого, речового забезпечення, виключено зі всіх видів забезпечення з 15 березня 2020 року. Позивач вважає дії щодо видачі вищенаведених наказів незаконними та такими, що порушують права та законні інтереси позивача. З огляду на викладене, позивач вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не з`ясування всіх обставин у справі, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд скасувати рішення та прийняти нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Зокрема, апелянт посилався на те, що судом першої інстанції не враховано всі обставини справи, оскільки позивач під час проведення службового розслідування перебував на амбулаторному лікуванні у ВЧ НОМЕР_2 Міністерства оборони України, а відповідно до пункту 1.6 Інструкції №82 службове розслідування не повинно проводитися в період перебування військовослужбовця, стосовно якого проводиться розслідування, у відпустці або на лікуванні. З огляду на наведене вважає, що оскільки службові розслідування відносно позивача проведені з порушенням вимог Інструкції №82, тому прийняті за результатами службових розслідувань накази є протиправними та підлягають скасуванню.

Також, вказує, що Інструкція №82 як на підставу заборони проводити службові розслідування вказує саме на факт перебування особи на лікуванні, а не факт наявності у військовій частині документів про її перебування на лікуванні. При цьому, у матеріалах службового розслідування містяться пояснення безпосереднього командира позивача, згідно з якими він був обізнаний про перебування позивача на лікуванні.

Крім того, зазначає, що у рішенні суду першої інстанції наводиться посилання на ст. 262 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, згідно з якою після повернення до військової частини і доповіді безпосередньому командирові (начальникові) військовослужбовці направляються до медичного пункту військової частини, де здають медичні документи. Вважає, що матеріалами справи підтверджено, що відповідні документи були надані позивачем у момент його прибуття до розташування у військову частину НОМЕР_1 , при цьому ані відповідачами, ані судом не наведено жодних посилань на норми чинного законодавства України щодо строків надання військовослужбовцем документів про його перебування на лікуванні.

Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач є військовослужбовцем та проходить військову службу за контрактом у військовій частині Міністерства оборони України НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.02.2020 року № 101 та відпускного квитка №78 від 22.02.2020 року прапорщик ОСОБА_1 вибув у основну щорічну відпустку терміном на 20 діб, а саме з 23.02.2020 по 14.03.2020 року, з відбуттям до м. Десна Чернігівської області. У вказаному квитку зазначено, що прапорщик ОСОБА_1 зобов`язаний прибути до місця служби у військову частину НОМЕР_1 до 08:00 години 15.03.2020 року.

15.03.2020 року на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 надійшов рапорт від тимчасово виконуючого обов`язки командира зенітно-артилерійського взводу військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_5 про те, що командир зенітно-артилерійського взводу військової частини НОМЕР_1 прапорщик ОСОБА_1 станом на 08 годину 10 хвилин 15.03.2020 року не повернувся з відпустки.

На підставі рапорту старшого солдата ОСОБА_5 командир військової частини наклав резолюцію щодо призначення службового розслідування по даному факту.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 15.03.2020 року №82 призначено службове розслідування та доручено його проведення молодшому сержанту ОСОБА_6 .

Зі змісту акту службового розслідування вбачається, що згідно пояснення старшого сержанта ОСОБА_3 прапорщик ОСОБА_1 знаходиться у відпустці з 23.02.2020 року строком на 20 діб. По закінченню відпустки даний військовослужбовець повідомив що «знаходиться в шпиталі смт.Десна, але підтверджуючі документи не надає». Згідно пояснення сержанта ОСОБА_7 старший прапорщик ОСОБА_1 перебуваючи в щорічній основній відпустці з 23.02 2020 року строком на 20 діб потрапив до шпиталю смт Десна за станом здоров`я, підтверджуючих документів не надає.

За наслідками службового розслідування встановлено порушення вимог нормативно-правових акті, інших актів законодавства, а саме: не повернувшись своєчасно з відпустки до розташування військової частини НОМЕР_1 , прапорщиком ОСОБА_1 порушено вимоги статей 3, 4, 11, 12, 13, 16, 26, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України; ст. 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, вбачаються ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 407 Кримінального Кодексу України. Відповідно до п."в" статті 48, статті 54 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України запропоновано притягнути до дисциплінарної відповідальності і накласти дисциплінарне стягнення "сувора догана".

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 «Про результати службового розслідування» від 07.04.2020 за №56, за неповернення з відпустки до розташування військової частини НОМЕР_1 командиром відділення зенітно-артилерійського взводу військової частини НОМЕР_1 прапорщиком ОСОБА_1 , порушення вимоги статей 3, 4, 11, 12, 13, 16, 26, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України; ст. 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, вбачаються ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 407 Кримінального Кодексу України; відповідно до п."в" статті 48, статті 54 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України притягнуто до дисциплінарної відповідальності і накладено дисциплінарне стягнення "сувора догана".

З пояснень представника відповідача вбачається, що під час проведення службового розслідування на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 жодних документів підтверджуючих перебування прапорщика ОСОБА_1 у шпиталі не надходило, позивачем та його представником не надано до суду жодного доказу, на спростування вказаного твердження.

З наявних матеріалів справи вбачається, що до військової частини НОМЕР_1 за вх. №512 від 03.05.2020 року надійшло повідомлення військового коменданта військової комендатури м. Волноваха майора ОСОБА_8 про внесення до ЄРДР інформації про кримінальне правопорушення, відносно військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 від 02 травня 2020 року №938.

На підставі вказаного повідомлення був виданий Наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 03.05.2020 року №29-РС (по особовому складу), в якому зазначено, що відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» прапорщика ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні командира 56 окремої мотопіхотної бригади увільнити від займаної посади призупинити військову службу, дію контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України з 15 березня 2020 року.

Також, судом встановлено, що на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 03.05.2020 року №29-РС виданий наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 05.05.2020 року №173 (по стройовій частині), де п.3 прапорщика ОСОБА_1 , командира відділення зенітного артилерійського взводу військової частини НОМЕР_1 , який самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 « 15» березня 2020 року, увільненого від займаної посади та якому призупинено військову службу, дію контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 03.05.2020 року №29-РС, призупинити строк військової служби, вислуги років для призначення пенсії та вислуги у військовому званні, виплату грошового та здійснення продовольчого, речового забезпечення, виключити зі всіх видів забезпечення з «15» березня 2020 року. Облікові документи направити до Великобурлуцького районного військового комісаріату Харківської області.

Не погоджуючись з вказаними наказами, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані накази прийнято відповідачем на підставі, у порядку та у спосіб, що визначені законом, а тому є правомірними.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-XII).

Згідно з частиною першою статті 2 цього Закону військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі - Статут внутрішньої служби).

Згідно з положеннями статті 261 Статуту внутрішньої служби, начальник військового закладу охорони здоров`я зобов`язаний у той самий день повідомити командира військової частини, з якої вони прибули, а про військовослужбовців, які прибули з інфекційними захворюваннями, - також найближчий санітарно-епідеміологічний заклад охорони здоров`я. Військовослужбовці, які захворіли в період відпустки або відрядження, на стаціонарне лікування направляються начальниками відповідних органів управління Служби правопорядку в гарнізонах або військовими комісарами.

Відповідно до статті 262 Статуту внутрішньої служби, начальник військового закладу охорони здоров`я зобов`язаний за п`ять днів до виписки військовослужбовців повідомити про це командира військової частини, з якої вони прибули. У день виписки із військового закладу охорони здоров`я військовослужбовцям видаються відповідні документи і вони самостійно (якщо не прибув супроводжуючий із військової частини) направляються до військової частини, з якої прибули. Після повернення до військової частини і доповіді безпосередньому командирові (начальникові) військовослужбовці направляються до медичного пункту військової частини, де здають медичні документи; інші документи здаються сержантові із матеріального забезпечення (старшині) роти".

Відповідно до п. 84 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Згідно п. 45 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Відповідно до п. 48 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г)позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім,осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Під час судового розгляду справи сторонами не заперечувались факт того, що позивач повинен був повернутись з відпустки до розташування військової частини НОМЕР_1 саме 15.03.2020 року об 8:00 год. та фактичне повернення позивача 05 травня 2020 року до розташування військової частини НОМЕР_1 .

Як вбачається зі змісту відповіді на адвокатський запит Військової частини НОМЕР_2 від 27.07.2020 року за вих.№1189, ОСОБА_1 з 13.03.2020 по 21.03.2020 року перебував на амбулаторному лікуванні в військовій частині НОМЕР_2 з гострим правобічним катаральним отитом. Також доведено до відома, що Військової служби правопорядку на території військової частини НОМЕР_2 не має, вона знаходиться на території 169 Навчального центру селища Десна. Надано адвокату позивача завірену копію журналу реєстрації амбулаторних хворих військової частини НОМЕР_2 , як відомість щодо перебування ОСОБА_1 на амбулаторному лікуванні з 13.03.2020 - 21.03.2020 року.

У вказаній відповіді зазначено, що ОСОБА_1 не перебував у розпорядженні військової частини НОМЕР_2 у вказаний період, так як не перебував на стаціонарному лікуванні, а лише проходив амбулаторне лікування.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки позивач не перебував на стаціонарному лікуванні, жодної перешкоди для своєчасного повернення з відпустки у нього не було, матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про неможливість повернення 15.03.2020 року позивача з відпустки до розташування військової частини НОМЕР_1 .

Крім цього, вказаними доказами спростовується твердження позивача, що останній фактично знаходився у військовій частині в м. Десна Чернігівської області. Матеріали справи не містять інформації де фактично перебував позивач у вказаний період та до 05.05.2020 року (часу прибуття позивача до Військової частини НОМЕР_1 ).

Доводи апелянта про те, що відповідно до пункту 1.6 Інструкції №82 службове розслідування не повинно проводитися в період перебування військовослужбовця, стосовно якого проводиться розслідування, у відпустці або на лікуванні, колегія суддів відхиляє, оскільки на час проведення службового розслідування строк відпуски позивача скінчився, а доказів перебування позивача на стаціонарному лікуванні матеріали справи не містять. При цьому матеріали справи не містять жодного доказу направлення позивача на стаціонарне лікування начальником відповідного органу управління Служби правопорядку в гарнізонах або військовим комісаром.

Стосовно доводів апелянта про те, що після проходження курсу лікування позивач не мав можливості з`явитись до військової частині Міністерства оборони України НОМЕР_1 задля подальшого проходження військової служби через запровадження карантинних заходів, оскільки відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2, і з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 року з 12 березня по 3 квітня 2020 року на усій території України встановлено карантин та заборонено роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, а також заборонено регулярні та нерегулярні перевезення пасажирів автомобільним транспортом у приміському, міжміському внутрішньообласному і міжобласному сполученні, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно статті 191 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 відпустку може бути продовжено в разі затримки на шляху до місця проведення відпустки або неможливості виїзду з місця проведення відпустки внаслідок непередбачених перешкод у сполученні або через хворобу військовослужбовця, який прямує у відпустку або повертається з неї, на підставі документів, засвідчених посадовими особами, зазначеними в абзаці другому пункту 147 цього Положення, - на фактичний строк затримки, що підтверджується відповідними документами.

Право продовження військовослужбовцю відпустки належить начальнику органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або військовому комісару за місцем проведення відпустки. Про строки і причини затримки начальник органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або військовий комісар негайно повідомляє командира (начальника) військової частини, з якої прибув військовослужбовець, і робить відповідну позначку у відпускному квитку.

До військової частини, військової служби правопорядку у ЗСУ, військового комісару за місцем проведення відпустки ОСОБА_1 з повідомленнями, рапортами, клопотаннями з приводу неможливості своєчасного повернення з відпустки у зв`язку з карантинними обмеженнями транспортних перевезень не звертався, доказів таких звернень до військової частини та до суду позивач не надав.

Окрім цього, з пояснень представника відповідача вбачається, що військовослужбовцям, котрі не мали змоги своєчасно повернутися з відпусток (відряджень) та повідомили про це своїх безпосередніх командирів, за усним розпорядженням командира військової частини виділявся службовий транспорт з метою забезпечення своєчасної явки до розташування військової частини. Отже командуванням військової частини були вжиті всі можливі заходи щодо повернення військовослужбовців з відпусток.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що актом службового розслідування правомірно встановлено факт, що не повернувшись своєчасно з відпустки до розташування військової частини НОМЕР_1 , прапорщиком ОСОБА_1 порушено вимоги статей 3, 4, 11, 12, 13, 16, 26, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України; ст. 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України; вбачаються ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.407 Кримінального Кодексу України.

Зокрема, прапорщиком ОСОБА_1 порушено вимоги:

- ст.3 Статуту внутрішньої служби - військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком осіб (за винятком випадків, визначених законом), пов`язаній із захистом України. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються законами України, положеннями про проходження військової служби відповідними категоріями військовослужбовців, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

- ст.4 Статуту внутрішньої служби - повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

- ст. 11 Статуту внутрішньої служби - необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

- ст. 12 Статуту внутрішньої служби - про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.

- ст.13 Статуту внутрішньої служби - військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок.

- ст.16 Статуту внутрішньої служби - кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

- ст.26 Статуту внутрішньої служби - військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно- правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

- ст.49 Статуту внутрішньої служби - військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

- ст.1 Дисциплінарного статуту - військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

- ст.2 Дисциплінарного статуту - військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

- ст.3 Дисциплінарного статуту - військова дисципліна досягається шляхом: виховання високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців на національно-історичних традиціях українського народу та традиціях Збройних Сил України, патріотизму, свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі; особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України; формування правової культури військовослужбовців; умілого поєднання повсякденної вимогливості командирів і начальників (далі - командири) до підлеглих без приниження їх особистої гідності, з дотриманням прав і свобод, постійної турботи про них та правильного застосування засобів переконання, примусу й громадського впливу колективу; зразкового виконання командирами військового обов`язку, їх справедливого ставлення до підлеглих; підтримання у військових з`єднаннях, частинах (підрозділах), закладах та установах необхідних матеріально-побутових умов, статутного порядку; своєчасного і повного постачання військовослужбовців встановленими видами забезпечення; чіткої організації і повного залучення особового складу до бойового навчання.

- ст. 4 Дисциплінарного статуту - військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Відповідно, застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани є правомірним та вчиненим на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі.

Таким чином, підстави для визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 «Про результати службового розслідування» від 07.04.2020 за №56 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності і накладення дисциплінарного стягнення «сувора догана» - відсутні, отже суд першої інстанції правомірно відмовив в задоволенні вказаної позовної вимоги.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу №29-РС від 03.05.2020 командира 37 окремого мотопіхотного батальйону 56 окремої мотопіхотної бригади оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » старшого лейтенанта ОСОБА_2 та визнання протиправним та скасування наказу №173 від 05.05.2020 командира військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_2 , колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.

Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.

Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань.

Судом встановлено, що саме на підставі повідомлення військового коменданта військової комендатури м. Волноваха майора ОСОБА_8 про внесення внесення до ЄРДР інформації про кримінальне правопорушення, відносно військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 від 02 травня 2020 року №938, що надійшло до військової частини НОМЕР_1 за вх. №512 від 03.05.2020 року був виданий Наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 03.05.2020 року №29-РС (по особовому складу), в якому зазначено, що відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» прапорщика ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні командира 56 окремої мотопіхотної бригади увільнити від займаної посади, призупинити військову службу, дію контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України з 15 березня 2020 року.

Згідно п. 2.3.2 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України № 124 від 07.04.2017 року, накази по особовому складу видаються з питань щодо: призначення військовослужбовців на посади відповідно до Номенклатури посад для призначення військовослужбовців; звільнення від займаних посад, зарахування військовослужбовців у розпорядження відповідних командирів відповідно до Номенклатури посад для призначення, переміщення, звільнення, присвоєння рангів, зарахування на стажування та включення до кадрового резерву, установлення розмірів посадових окладів державних службовців.

Наказом Міністерства оборони України № 333 від 26.05.2014, а саме розділом 11, пунктом 11.1 визначено Накази по особовому складу є основними документами, які визначають службове становище офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу. Вони видаються посадовими особами, яким Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153 (зі змінами), і наказами Міністерства оборони надано право присвоєння військових звань, призначення на посади, укладення і продовження строку контракту, звільнення з військової служби.

Отже, наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 03.05.2020 року №29-РС (по особовому складу), виданий згідно вимог чинного законодавства та у відповідності до нормативних та керівних документів.

Також судом встановлено, що на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 03.05.2020 року №29-РС виданий наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 05.05.2020 року №173 (по стройовій частині), де п.3 прапорщика ОСОБА_1 , командира відділення зенітного артилерійського взводу військової частини НОМЕР_1 , який самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 «15» березня 2020 року, увільненого від займаної посади та якому призупинено військову службу, дію контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 03.05.2020 року №29-РС, призупинити строк військової служби, вислуги років для призначення пенсії та вислуги у військовому званні, виплату грошового та здійснення продовольчого, речового забезпечення, виключити зі всіх видів забезпечення з « 15» березня 2020 року. Облікові документи направити до Великобурлуцького районного військового комісаріату Харківської області.

Згідно п. 2.3.3 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України № 124 від 07.04.2017 року, зазначено, що накази по стройовій частині видаються з питань щодо: зарахування військовослужбовців до списків особового складу, на види забезпечення та виключення з них; зміни персональних облікових даних особового складу; перебування на лікуванні та повернення на службу з лікувального закладу; звільнення від виконання службових обов`язків за станом здоров`я і виходу на службу після хвороби; прийняття та здавання військовослужбовцем справ і посади; призначення, переміщення та звільнення працівників Збройних Сил України (крім державних службовців).

Наказ командира військової частини по стройовій частині видається на підставі наказу по особовому складу в якому зазначено номер наказу яким призупинено військову службу, демографічні відомості.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 05.05.2020 року №173 (по стройовій частині) виданий відповідно до вимог чинного законодавства та при наявності відповідних підстав.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мірі досліджено обставини справи на підставі яких суд прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем доведено, що у спірних правовідносинах він діяв правомірно, у межах та у спосіб, передбачений чинним законодавством, оскаржувані накази прийнято відповідачем на підставі, у порядку та у спосіб, що визначені законом, а тому є правомірними.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.12.2020 року по справі № 520/12266/2020 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.О. Бегунц
Судді(підпис) (підпис) Л.В. Мельнікова С.С. Рєзнікова
Повний текст постанови складено 02.04.2021 року