Справа № 205/9517/19
Суддя: Остапенко Н. Г.
Дата ухвалення: 2020-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

16.12.2020 Єдиний унікальний номер 205/9517/19
Номер провадження 2а/205/40/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Шевцової М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до головного спеціаліста-інспектора з паркування інспекції з питань контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Пилипенка Василя Васильовича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

01 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до головного спеціаліста-інспектора з паркування інспекції з питань контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Пилипенка Василя Васильовича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

Позов обґрунтовано тим, що 10 жовтня 2019 року головний спеціаліст-інспектор з паркування відділу контролю за стоянкою і зупинкою інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Пилипенко В.В. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення серія ІД №00014157 відносно ОСОБА_1 через те, що 08 серпня 2019 року о 15 годині 34 хвилини була здійснена зупинка транспортного засобу KIA CERATO р.н. НОМЕР_1 в зоні дії дорожнього знаку 3.34 Зупинку заборонено, чим порушено вимоги пп.3.34 п.3 розділу 33 Правил дорожнього руху, чим скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Вказаною постановою на позивача накладено штраф у розмірі 255 грн.

Позивач не вважає себе винною у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки зупинка автомобіля була вимушеною через технічну несправність автомобіля, було ввімкнено аварійну сигналізацію. Також ОСОБА_2 зауважує, що технічний засіб, за допомогою якого здійснювалась фотозйомка правопорушення може не відповідати вимогам сертифікації.

На підставі викладеного просить визнати незаконною, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серія ІД №00014157 від 01 жовтня 2019 року, провадження по справі закрити.

Ухвалою судді від 05 листопада 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача інспекцію з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради.

03 березня 2020 року на адресу суду надійшли пояснення представника третьої особи інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Бут Д.Ю., в яких він заперечував проти задоволення позову, оскільки постанова є правомірною, а доводи позивача щодо здійснення ним саме вимушеної зупинки є безпідставними. Також надав документ на підтвердження можливості здійснення фотофіксації правопорушення планшетним персональним комп`ютером «LOGIC INSTRUMENT FIELDBOOK K80V2».

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала. У письмовій заяві провила закінчити розгляд справи за її відсутністю.

Відповідач головний спеціаліст-інспектор з паркування інспекції з питань контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Пилипенко В.В. у судове засідання не з`явився. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив.

Представник третьої особи: інспекції з питань контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явився. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши доводи та аргументи учасників справи, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, дослідивши наявні у справі докази, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою серії ІД № 00014157 від 01 жовтня 2019 року ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень за те, що остання 08 серпня 2019 року о 15 годині 34 хвилини, керуючи транспортним засобом KIA CERATO р.н. НОМЕР_1 здійснила зупинку за адресою: м. Дніпро, вул. Глинки, 11 в зоні дії дорожнього знаку 3.34 Зупинку заборонено, чим порушила вимоги пп.3.34 п.3 розділу 33 Правил дорожнього руху (далі - ПДР) (а.с.5).

ОСОБА_1 , заперечуючи вчинення нею даного адміністративного правопорушення та вказуючи на протиправність дій відповідача, звернулася до суду з даним позовом за захистом свого порушеного права.

Таким чином, між сторонами виникли спірні правовідносини, з приводу оскарження рішення суб`єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з пп. 3.34 п.3 розділу 33 ПДР у зоні дії дорожнього знаку «Зупинку заборонено» забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 здійснила зупинку транспортного засобу KIA CERATO р.н. НОМЕР_1 за адресою: м. Дніпро, вул. Глинки, 11, що нею не заперечується.

Проте, позивач наголошує, що зупинка була вимушеною через технічну несправність автомобіля.

Відповідно до п. 15.14 ПДР уразі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9-9.11 цих Правил.

Вимогами п. 9.9 ПДР передбачено, що аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена, зокрема, у разі вимушеної зупинки на дорозі.

Вимушена зупинка - це припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

Позивач стверджує, що 08 серпня 2019 року транспортний засіб раптово зупинився з незалежних від неї причин, та нею відповідно до п.15.14 ПДР було вжито всі можливі заходи, щоб прибрати транспортний засіб з проїзної частини дороги та відповідно до вимог п.9.9 ПДР увімкнено аварійну сигналізацію.

У судовому засідання свідком ОСОБА_3 підтверджено той факт, що 08 серпня 2019 року близько 15 години 30 хвилин транспортний засіб, який знаходився під керуванням позивача зупинився від незалежних від водія причин, у зв`язку зі боєм у роботі газової установки автомобіля.

Заперечуючи проти вказаних обставин, представник третьої особи зауважив, що згідно з п. 15.14 ПДР у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій за неможливості прибрати транспортний засіб повинен разом з увімкненням аварійної світлової сигналізації установити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар на відстані, що забезпечує безпеку дорожнього руху.

Однак, вимога п. 9.10 ПДР щодо встановлення знаку аварійної зупинки або миготливого червоного ліхтаря на відстані, що забезпечує безпеку дорожнього руху, але не ближче 20 м до транспортного засобу в населених пунктах і 40 м поза ними повинна виконуватися у разі:

а) скоєння дорожньо-транспортної пригоди;

б) вимушеної зупинки в місцях з обмеженою оглядовістю дороги хоча б в одному напрямку менше 100 м.

Таким чином, вказана вимога ПДР не має відношення до розгляду даної справи.

Також у поясненнях зазначено, що в разі здійснення вимушеної зупинки необхідно довести наявність підстав для неї.

Оскільки, показаннями свідка встановлено, що транспортний засіб зупинився через те, що раптово зупинився через незалежні від водія причин, суд вважає доведеним факт вимушеної зупинки автомобіля.

Окрім того, свідком підтверджено, що позивач намагалася якомога швидше прибрати транспортний засіб з зони дії забороняючого знаку та ввімкнула аварійну світлову сигналізацію.

Фото, якими зафіксовано правопорушення (а.с.26), не можуть спростувати факт увімкнення аварійної світлової сигналізації, так як вони відображають обставини в конкретний короткочасний момент, на відміну від відеофіксації.

Правопорушення зафіксовано за допомогою фотозйомки технічним засобом «LOGIC INSTRUMENT FIELDBOOK K80V2».

Інспекцією з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради на підтвердження того, що планшетним персональним комп`ютером «LOGIC INSTRUMENT FIELDBOOK K80V2» можливо здійснювати фіксацію порушень в режимі фотозйомки, надано експертний висновок Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації № 04/03/02-2068 від 31 липня 2019 року (а.с.33), дія якого поширюється на конкретні зразки об`єкта експертизи, заводські номери яких зазначено у висновку. Однак, в оскаржуваній постанові та поясненнях інспекції не зазначено заводський номер технічного засобу фіксації правопорушення, у зв`язку з чим неможливо встановити, що зазначений висновок стосується технічного засобу, за допомогою якого здійснено фотофіксацію правопорушення ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас стаття 280 КУпАП покладає обов`язок на орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними, допустимими, достовірними й достатніми доказами, які отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як у цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З фото, якими зафіксовано правопорушення (а.с.26), не вбачається, що автомобіль позивача зупинено у зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», оскільки вказаний знак на цих фото відсутній. Окрім того, час, вказаний на зазначених фото фіксує положення транспортного засобу на дорозі лише протягом 46 секунд, що не може свідчити про факт зупинки такого автомобіля. Таким чином, вказані фото не підтверджуються факт порушення позивачем пп.3.34 п. 3 розділу 33 ПДР.

Зважаючи те, що при винесені оскаржуваної постанови не було з`ясовано та враховано всі обставини справи, суд доходить висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення серії ІД № 00014157 від 01.10.2019 року відносно ОСОБА_1 підлягає скасуванню, а провадження по справі про адміністративне правопорушення слід закрити.

Окрім того, враховуючи, що ст. 286 КАС України містить вичерпний перелік прав, які має місцевий загальний суд як адміністративний за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, суд відмовляє в задоволенні позову в частині визнання постанови незаконною.

Відповідно до ст. 139 КАС України з Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради слід стягнути на користь держави судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 19 Конституції України, Правилами дорожнього руху, ст.ст. 9, 122, 251, 280 КУпАП, ст.ст. 2, 77, 139, 205, 229, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до головного спеціаліста-інспектора з паркування інспекції з питань контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Пилипенка Василя Васильовича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ІД № 00014157 від 01.10.2019 року відносно ОСОБА_1 , провадження у справі закрити.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Н.Г. Остапенко