Справа № 120/152/21-а
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

01 квітня 2021 р. Справа № 120/152/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Бошкової Ю.М., розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100, ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - ГУ ПФУ у Вінницькій області, відповідач).

За змістом позовних вимог позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ у Вінницькій області, яка полягає у невиконанні заяви ОСОБА_1 про переведення її з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" та постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 року № 418, в розмірі 50 % від розміру останньої призначеної ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2 ) пенсії за вислугу років;

- зобов`язати відповідача перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника з 26.04.2020 року в розмірі 50 % від розміру останньої призначеної пенсії за вислугу років ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 15.05.2020 року вона звернулась до відповідача із заявою про переведення з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника. Проте, жодного рішення за результатом звернення ГУ ПФУ у Вінницькій області не прийнято. В липні 2020 року за зверненням ОСОБА_1 надано лист, з якого вбачається, що переведення на пенсію по втраті годувальника відповідачем не здійснено. У подальшому, як зазначає позивачка, 01.10.2020 року вона повторно звернулась до пенсійного органу та просила: виконати заяву про перехід з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника в розмірі 50% розміру пенсії, яка була призначена ОСОБА_2 ; здійснити виплату різниці у розмірі пенсій фактично отриманої позивачкою та пенсії по втраті годувальника. Однак, відповідач у листі від 06.10.2020 року зазначив, що перехід на пенсію по втраті годувальника недоцільний, оскільки, тоді її розмір пенсії становитиме 1901,72, що є меншим ніж розмір пенсії за віком 2625,76 гр., яку на даний час отримує ОСОБА_1 .

Позивачка з такою бездіяльністю відповідача щодо не переведення її на пенсію у зв`язку втратою годувальника не погоджується, вважає її протиправною та такою, що порушує її законні права та інтереси.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 16.01.2021 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків останньої.

01.02.2021 року на виконання вимог ухвали суду представником позивачки подано заяву про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 03.02.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Зокрема, встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву.

22.02.2021 року представницею відповідача подано відзив, у якому зазначається, що частиною 1 статті 37 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками. Отже, на думку сторони відповідача, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається члену сім`ї померлого годувальника, для якого допомога померлого годувальника була постійним і основним джерелом засобів до існування, і який сам одержував пенсію та бажає перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. При цьому, отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника безпосередньо залежить від виду та розміру пенсійного забезпечення, що отримувала померла особа. Відтак, представниця відповідача зазначає, що у випадку призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, пенсія буде розрахована на загальних підставах відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

З огляду на вищевикладене, ГУ ПФУ у Вінницькій області просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Окрім того, 22.02.2021 року до суду подано клопотання про закриття провадження у справі.

Ухвалою від 24.02.2021 року у задоволенні клопотання ГУ ПФУ у Вінницькій області про закриття провадження відмовлено.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Вінницькій області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

13.07.2020 року позивачка звернулась до ГУ ПФУ у Вінницькій області із зверненням, відповідно до якого просила перевести її з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника ОСОБА_2 (чоловік позивачки), який отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення як працівник льотного складу авіації.

Листом від 17.07.2020 року №2857-2916/Г-02/8-0200/20 відповідач відмовив у переведенні позивачки на пенсію у зв`язку з втратою годувальника та зазначив, що перехід на таку пенсію недоцільний, оскільки її розмір становив би 1901,72 грн., що є меншим ніж розмір пенсії за віком 2625,76 грн., яку отримує ОСОБА_1 .

Окрім того, вказано, що з 01.07.2020 року відповідно до Закону України від 14.11.2019 року №294-ІХ Про Державний бюджет України на 2020 рік у зв`язку із зміною прожиткового мінімуму (1712,00 грн.) розрахунок пенсії позивачки наступний:

2235,64 грн. - основний розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 27 Закону №1058 (5064,63 грн. х 0,44083);

410,88 грн. - доплата за 24 роки понаднормового стажу, обчислена виходячи з мінімального розміру пенсії (1712,00 грн. х 24%);

275,63 грн. - надбавка за особливі заслуги перед Україною померлого годувальника.

Розмір пенсії з надбавками з 01.07.2020 становить 2919,15 грн.

02.10.2020 року позивачка повторно звернулась до відповідача із заявою щодо усунення порушень відносно невиконання заяви, у якій просила перевести її з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника в розмірі 50% розміру пенсії, яка була призначена за вислугу років ОСОБА_2 та складала 16380,00 грн. з 26.04.2020 року та здійснити виплату різниці у розмірі пенсій, фактично отриманої нею за даний період (пенсії за віком) та пенсії по втраті годувальника, починаючи з 26.04.2020 року.

У листі від 06.10.2020 року №4187-4390/Г-02/8-0200/20 ГУ ПФУ у Вінницькій області повідомило, що відповідно до статті 37 Закону №1058 пенсія по втраті годувальника обраховується в розмірі 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї. Окрім того, відповідач повторно вказав, що перехід на пенсію у зв`язку з втратою годувальника недоцільний, оскільки її розмір становив би 1901,72 грн., що є меншим ніж розмір пенсії за віком 2625,76 грн. яку отримує ОСОБА_1 . Відповідач також звернув увагу, що ОСОБА_2 отримував пенсію за вислугу-років (льотний та льотно - випробний склад), а пенсія у зв`язку із втратою годувальника буде розрахована на загальних підставах відповідно до Закону №1058, адже іншого чинним законодавством не передбачено.

Позивачка вважає бездіяльність відповідача щодо не переведення її на пенсію по втраті годувальника протиправною, а тому за захистом своїх права та інтересів звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд виходить з такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 46 Конституції України передбачено, що громадянам гарантовано право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон № 1058-IV) відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону № 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Статтею 36 Закону №1058-IV визначені умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Зокрема, частиною 1 вказаної статті передбачено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 36 Закону №1058-IV непрацездатними членами сім`ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Згідно з частиною 3 статті 36 Закону №1058-IV до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:

1) були на повному утриманні померлого годувальника;

2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що непрацездатні члени сім`ї, які перебували на утриманні годувальника, у разі смерті останнього, мають право на призначення або перехід з іншого виду пенсії на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 (далі - Порядок №22-1).

Відповідно до пункту 2.8. Порядку №22-1 поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

При поновленні виплати пенсії та переведенні з одного виду пенсії на інший до наявних документів особа може додати:

1) документи про страховий стаж за період роботи до 01 січня 2004 року, який не врахований у пенсійній справі, у тому числі після призначення пенсії. За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, відділ персоніфікованого обліку подає довідку із бази даних реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення, а у разі необхідності за формою згідно з додатком 3 до Положення;

2) довідку про заробітну плату відповідно до абзаців другого і третього підпункту 3 пункту 2.1 цього розділу;

3) документи про обставини, що впливають на розмір пенсії (наприклад, зміна кількості членів сім`ї, які перебували на утриманні пенсіонера чи померлого годувальника, виникнення (втрата) права на надбавку на непрацездатних членів сім`ї і надбавку на догляд за ними, визнання заявника одиноким і таким, що потребує сторонньої допомоги, визнання заявника особою з інвалідністю або учасником війни тощо).

Відповідно до частини 1 статті 37 Закону №1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

З аналізу процитованої норми вбачається, що базовою величиною розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника є розмір пенсії за віком померлого годувальника.

З матеріалів справи, судом встановлено ОСОБА_1 з 22.05.1971 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 . Окрім того, позивачка досягла пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-IV та отримує пенсію за віком. Відтак, ОСОБА_1 є непрацездатним членом сім`ї померлого годувальника ОСОБА_2 .

Водночас, надаючи правову оцінку позовній вимозі позивачки щодо визнання протиправною бездіяльність ГУ ПФУ у Вінницькій області, яка полягає у невиконання заяви ОСОБА_1 про переведення її з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" та постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 року № 418, в розмірі 50 % від розміру останньої призначеної ОСОБА_2 пенсії за вислугу років, суд зазначає таке.

Обґрунтовуючи право на переведення з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, позивачка зазначає про те, що розмір її пенсії по втраті годувальника повинен становити 50 % від розміру останньої призначеної ОСОБА_2 пенсії за вислугу років та посилається на ч. 1 ст. 74 Закону України Про пенсійне забезпечення, відповідно до якої сім`ям пенсіонерів пенсії в разі втрати годувальника обчислюються з того ж заробітку, з якого обчислювалась пенсія годувальника.

Однак, на переконання суду, такі доводи є безпідставним та необґрунтованим, з огляду на те, що Законом України від 03.10.2017 року № 2148-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій були внесені зміни, зокрема і до пункту 16 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1788-XII, після внесених яких вказаний пункт викладений у наступній редакції: "До приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону від 05.11.1991 року № 1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії".

Положення аналогічного змісту містяться в преамбулі Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 року № 1788-XII якою передбачено, що положення Закону України Про пенсійне забезпечення застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії, згідно із Законом № 3108-IV від 17.11.2005 року в редакції Закону № 2148-VIII від 03.10.2017 року.

Відтак, положення Закону України Про пенсійне забезпечення підлягають застосуванні лише у частині норм, що регулюють визначення права на пенсію за вислугу років.

У свою чергу, норма статті 74 вищезазначеного Закону, на яку посилається представниця позивачки не підлягає застосуванню, адже стосується обчислення розміру пенсії по втраті годувальника. Відтак, застосування такої норми суперечить положенням преамбули та пункту 16 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Більш того, частина 1 статті 74 Закону України Про пенсійне забезпечення визначає, що пенсії в разі втрати годувальника обчислюються з того ж заробітку, з якого обчислювалась пенсія годувальника. Тобто із заробітку, а не з пенсії, яку отримував ОСОБА_3 , як трактує сторона позивачки.

Отже, до спірних правовідносин підлягають застосуванню виключно положення частини 1 статті 37 Закону №1058-IV, яким чітко встановлено, що базовою величиною для обчислення пенсії у зв`язку з втратою годувальника є пенсія за віком.

При цьому, як зазначає пенсійний орган у разі переходу позивачки на пенсію по втраті годувальника її розмір становитиме 1901,72 грн., що є меншим ніж розмір пенсії за віком 2625,76 грн., яку вона отримує.

Так, за приписами пункту 4 Розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Приписи наведеної правової норми необхідно застосовувати й у даному випадку, оскільки позивачка вже отримує пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, а тому призначення іншого виду пенсії, передбаченому цим же Законом, в іншому розмірі, за своєю суттю, є тотожним перерахунку пенсійної виплати й, до того ж, внаслідок цього її розмір зміниться у бік зменшення, що, у розумінні вказаних вище законодавчих приписів є неприпустимим і виключає можливість прийняття суб`єктом владних повноважень рішень або вчинення ним дій, які б звужували зміст, обсяг існуючих соціальних гарантій.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 21.02.2020 року № 523/13152/16-а; від 08.07.2019 року у справі № 676/6529/15-а.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про обґрунтованість висновку відповідача про те, що ОСОБА_1 не підлягає переведенню з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника в розмірі 50 % від розміру останньої призначеної ОСОБА_2 пенсії за вислугу років.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В силу приписів частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, суд приходить до переконання, що заявлений позов не підлягає задоволенню.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог судові витрати відповідно до статті 139 КАС України розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст.73-77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 263, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачка: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100, ).

Рішення в повному обсязі сформовано: 01.04.2021 року.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна