Справа № 460/240/21
Суддя: Д.Є. Махаринець
Дата ухвалення: 2021-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

01 квітня 2021 року м. Рівне №460/240/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Махаринця Д.Є. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловне управління ДПС у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення №35270-50 від 22.02.2018, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, відповідачем за яким є Головне управління ДПС у Рівненській області у якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення: №35267-50 від 22.02.2018, №35270-50 від 22.02.2018, №0-1701 від 13.03.2019, №0-1701 від 13.03.2019, №0-1701 від 13.03.2019, №0-1701 від 14.04.2020, №0-1701 від 14.04.2020, №0-1701 від 14.04.2020.

В обґрунтування позову зазначав, що зареєстрований, як фізична особа-підприємець з 20.11.1998, видами його діяльності є виробництво інших дерев`яних будівельних конструкцій і столярних виробів, діяльність посередників у торгівлі деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами, лісопильне та стругальне виробництво, виробництво продуктів борошномельно-круп`яної промисловості, тощо. У власності позивача перебувають будівлі промисловості: столярний цех, пилорама та млин з прибудовою по АДРЕСА_1 , які використовуються ним у господарській діяльності, що відповідно до п.п. "є" п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України є підставою для виключення такого нерухомого майна з об`єктів оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

З таких підстав просив суд позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 25.09.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи визначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач подав відзив на позов, в якому просив у задоволенні позовної заяви відмовити повністю. Зазначив, що позивач не скористався визначеним ст. 266.7.3 ПКУ правом звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу для проведення звірки даних щодо об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, розміру їх загальної площі, права на користування пільгою зі сплати податку, розміру ставки податку, нарахованої суми податку. Відповідач не погоджується з доводами позивача щодо розповсюдження на нього пільги встановленої п.п. "є" п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПКУ, оскільки буквальний аналіз цієї норми свідчить про те, що нерухомість має бути класифікована як "будівлі промисловості промислових підприємств". При цьому законодавець використав прислівник "зокрема", який уживається для підкреслення, виділення чого-небудь з поміж однотипного, та який відноситься в даному випадку до виду будівель промисловості (виробничі корпуси, цехи, складські приміщення), а не до суб`єкта власності. Також відповідач вказує, що застосування п. "є" п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПКУ можливе у разі дотримання двох обов`язкових умов, наявність будівель промисловості та їх перебування у власності промислових підприємств.

Ухвалою суду від 13.01.2021 роз`єднано позовні вимоги у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головне управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, виділивши: позовні вимоги про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення №35267-50 від 22.02.2018, позовні вимоги про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення №35270-50 від 22.02.2018, позовні вимоги про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення №0-1701 від 13.03.2019, позовні вимоги про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення №0-1701 від 13.03.2019, позовні вимоги про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення №0-1701 від 13.03.2019, позовні вимоги про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення №0-1701 від 14.04.2020, позовні вимоги про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення №0-1701 від 14.04.2020, позовні вимоги про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення №0-1701 від 14.04.2020 в самостійні провадження.

Отже, в даній адміністративній справі розглядаються вимоги щодо визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення №35270-50 від 22.02.2018.

З`ясувавши доводи та аргументи сторін, наведені в заявах по суті справи, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, дослідивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог повністю, з урахуванням такого.

ОСОБА_1 зареєстрований, як фізична особа-підприємець з 20.11.1998, запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 04.03.2005 № 0000516. Перебуває на обліку в податковому органі з 19.01.1994. Видами діяльності позивача є: 16.23 Виробництво інших дерев`яних будівельних конструкцій і столярних виробів; 46.13 Діяльність посередників у торгівлі деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами; 16.10 Лісопильне та стругальне виробництво; 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (крім тютюнових виробів); 02.30 Збирання дикорослих недеревних продуктів; 47.89 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами; 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; 14.13 Виробництво іншого верхнього одягу; 10.61 Виробництво продуктів борошномельно-круп`яної промисловості.

ОСОБА_1 є власником наступних об`єктів нерухомого майна:

- будівлі столярного цеху, загальною площею 203,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку виникло на підставі Свідоцтва про право власності, виданого 08.11.2001 Виконкомом Балашівської сільської ради згідно рішення виконкому Балашівської сільської ради від 26.10.2001 №57, зареєстрованого Комунальним підприємством "Березнівське районне бюро технічної інвентаризації" 30.03.2006 (витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 30.03.2006 №10250206);

- будівлі пилорами, загальною площею 126,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку виникло на підставі Свідоцтва про право власності, виданого 27.01.2003 Виконкомом Балашівської сільської ради згідно рішення виконкому Балашівської сільської ради від 24.07.2001 №33, зареєстрованого Комунальним підприємством "Березнівське районне бюро технічної інвентаризації" 30.03.2006 (витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 30.03.2006 №10250311);

- млина з прибудовою, загальною площею 315,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на який виникло на підставі Свідоцтва про право власності, виданого 05.12.2008 Виконавчим комітетом Балашівської сільської ради згідно рішення виконавчого комітету Балашівської сільської ради від 27.11.2008 №92, зареєстрованого Комунальним підприємством "Березнівське районне бюро технічної інвентаризації" 05.12.2008 (витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.12.2008 №21158807).

22.02.2018 ГУ ДФС у Рівненській області прийнято податкове повідомлення-рішення форма "Ф" №35270-50, яким зобов`язано ОСОБА_1 сплатити податкові зобов`язання в розмірі 2024,00 грн за 2017 рік за платежем: Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізособами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості 18010300.

Незгода позивача з вказаним податковим повідомленням-рішенням зумовила його звернення до суду з позовом, при вирішенні якого суд виходить з такого.

Згідно підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування, згідно з положеннями підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України, є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Положеннями підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України встановлюються податкові пільги із податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Так підпунктом "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України (в редакції, що діяла на момент прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення) встановлено, що не є об`єктом оподаткування будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.

Відповідно до пункту 30.1 статті 30 ПК України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат (пункт 30.2 статті 30 ПК України).

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 17.02.2020 у справі №820/3556/17 зазначив, що підставою для звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податків за правилами підпункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України є особливість, що характеризує об`єкт оподаткування.

Застосовуючи об`єктно-функціональний підхід до визначення податкової пільги у підпункті "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України законодавець ключовим критерієм обрав функціональне призначення будівлі, а не належність конкретному суб`єкту-платнику.

Обмежувальне тлумачення за рахунок введення додаткової ознаки надання пільги по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, - звільнення від оподаткування за критерієм "будівлі промисловості", лише об`єктів нежитлової нерухомості промислових підприємств (юридичних осіб), по суб`єктному складу, не може бути застосовано, оскільки положеннями підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України визначено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Прислівник "зокрема" вживається для підкреслення, виділення чого-небудь з-поміж однотипного, однак таке вживання не означає присвоєння ознаки окремо виділених видових складових (виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств) загальній (родовій) категорії - будівлі промисловості, оскільки не поглинає чи узагальнює, а виокремлює.

Поряд з цим конструкція згаданих правових норм дозволяє суду застосувати і такий вид тлумачення норм права за обсягом їх правового змісту, як поширювальне тлумачення, в частині об`єкта оподаткування - предмета "будівлі промисловості", оскільки норми не містять вичерпного переліку таких об`єктів та оскільки відсутні положення, які є винятком із загального правила.

При цьому застосовування системного способу тлумачення, який вимагається при застосуванні поширювального тлумачення дозволяє дійти до наступних висновків.

Сама по собі специфіка об`єкта оподаткування - наявність спеціального статусу будівлі, а саме статусу будівлі промисловості не може бути достатньою підставою для звільнення від оподаткування.

Обираючи за вихідне поняття "промисловість", у зв`язку з яким застосовується аналізована податкова пільга, законодавець пов`язує звільнення від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не тільки і не стільки із його статусом (придатністю його застосування у виробничому промисловому циклі господарської діяльності без конкретизації видів промислового виробництва та організаційних форм у яких воно здійснюється), а й з використанням будівлі з метою провадження виробничої діяльності, тобто з використанням такої за цільовим призначенням для виготовлення промислової продукції.

Оскільки "будівлі промислові", які є у складі об`єктів нежитлової нерухомості виступають загальним критерієм визначення об`єкта оподаткування (підпункт "ґ" підпункту 14.1.129-1 пункту 14.1 статті 14 ПК України), то встановлення пільги шляхом звільнення від оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, "будівель промисловості", зокрема виробничих корпусів, цехів, складських приміщень промислових підприємств (підпункт "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України) не свідчить про недостатню чіткість податкового законодавства, оскільки увівши певний загальний критерій "будівлі промислові", законодавець визначив спеціальний об`єкт (об`єкти) який звільнено від оподаткування, і зі змісту норми зрозуміло, яких об`єктів стосується така пільга.

При цьому, оскільки саме законодавець приймає рішення про встановлення пільг, то він може в подальшому змінити норму, яка встановлює преференцію, не змінюючи загального критерію, про який йшлося вище.

Отже, підстав для застосування компенсаторних правозастосовних нормативних механізмів - презумпції правомірності рішень платника податку (у даному випадку відповідно підпункт 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 та пункт 56.21 статті 56 ПК України) не виникає, оскільки немає колізії нормативно-правового регулювання.

Таке застосування вказаної правової норми відповідає принципам рівності усіх платників перед законом, недопущення будь-яких проявів податкової дискримінації (підпункт 4.1.2 пункту 4.1 статті 4 ПК України), єдиного підходу до встановлення податків і зборів (підпункт 4.1.11 пункту 4.1 статті 4 ПК України) і нейтральності оподаткування (підпункт 4.1.8 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України).

Наданням пільги щодо сплати податку, звільненням від сплати податків, держава має на меті встановлення певного рівня соціального або економічного захисту відповідної категорії платників податків.

Встановлення законодавцем певних податкових пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, як в даному випадку підпункт "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, за своєю сутністю спрямоване на збалансування суспільних відносин у сфері справляння податків та мало на меті створити умови для стимулювання та зменшення податкового навантаження на тих платників податків фізичних та юридичних осіб, які є власниками певних об`єктів нерухомості, що використовуються за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва.

Такий підхід у розумінні норми, про яку йдеться, випливає з того, що функціональне призначення об`єкта, який звільняється від оподаткування, яким є предмет - будівля промисловості (вид нежитлової нерухомості), є фактично визначальною родовою ознакою, оскільки не є об`єктом оподаткування саме будівлі промисловості, тобто будівлі які використовуються для виготовлення промислової продукції будь-якого виду.

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 17.02.2020 у справі №820/3556/17 сформував правовий висновок, відповідно до якого визначив, що застосування підпункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України можливе у разі якщо власниками об`єктів промисловості є фізичні та інші юридичні особи, в тому числі нерезиденти, та за умови (з врахуванням виду їх діяльності) використання таких об`єктів за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду).

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17 серпня 2000 року № 507 (надалі також - ДК 018-2000), будівлі промисловості (криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо) віднесено до підрозділу "Будівлі нежитлові" група 125 "Будівлі промислові та склади" клас 1251 "Будівлі промисловості".

До будівель промисловості відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 належать до класу 1251 "Будівлі промисловості", який в свою чергу включає підкласи: 1251.1 - "Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості", 1251.2 - "Будівлі підприємств чорної металургії", 1251.3 - "Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості", 1251.4 - "Будівлі підприємств легкої промисловості, 1251.5 - "Будівлі підприємств харчової промисловості", 1251.6 - "Будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості", 1251.7 - "Будівлі підприємств лісової деревообробної та целюлозно-паперової промисловості", 1251.8 - "Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості", 1251.9 - "Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне".

Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Тобто, належні позивачу будівля столярного цеху та будівля пилорами, віднесені до класу 1251.7, а млин з прибудовою, віднесений до класу 1251.5, слід вважати будівлями промисловості, на які може бути поширена податкова пільга, передбачена підпунктом "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, за умови використання такої нерухомості за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва.

У розділі 4 Національного класифікатора України ДК 009:2010, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 29.11.2010 № 530, виробництво - це економічна діяльність, результатом якої є продукція. Це поняття використовують для позначення всіх видів економічної діяльності. Термін "виробництво" призначено не тільки стосовно сільського господарства, добувної або переробної промисловості. Його використовують також стосовно сфери послуг. Для позначення виробництва можуть використовувати і точніші терміни: надання послуг, оброблення, перероблення тощо залежно від сфери діяльності. Обсяг виробництва вимірюють за допомогою різних методів у натуральному чи вартісному вираженні.

Процес промислового виробництва - це процес перероблення (механічного, хімічного, ручного тощо), який використовують для виготовлення нової продукції (споживчих товарів, напівфабрикатів чи засобів виробництва), оброблення товарів, які були у використанні, надання промислових послуг і який класифікують у секціях B "Добувна промисловість та розроблення кар`єрів", C "Переробна промисловість", D "Постачання електроенергії, газу, пари та кондиційованого повітря", E "Водопостачання; каналізація, поводження з відходами" та F "Будівництво".

Види економічної діяльності 16.23 Виробництво інших дерев`яних будівельних конструкцій і столярних виробів, 16.10 Лісопильне та стругальне виробництво, 10.61 Виробництво продуктів борошномельно-круп`яної промисловості належать до секції C "Переробна промисловість".

Судом встановлено, що позивач на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 02.08.2004 із ОСОБА_2 , придбав млин марки Р-6 АВМ 7, заводський номер НОМЕР_1 , виготовлений Могилів-Подільським машинобудівним заводом 1996 року, що був переданий згідно видаткової накладної №РН-0000001 від 02.08.2004. Також у власності ОСОБА_1 є лісопильний пристрій стрічковий (пилорама), придбаний у ПП ОСОБА_3 згідно накладної №23 від 10.10.2010.

Наявні у позивача промислові будівлі столярного цеху, пилорами, млина з прибудовою, використовуються ним для промислового виробництва, зокрема, розпилювання деревини, виготовлення готової сировини із деревини, перемелювання зерна на борошно, тощо.

Факти виробництва позивачем продукції на власному обладнанні, що розташоване у належних йому промислових будівлях у 2017 році, підтверджується також: договором переробки давальницької сировини, укладеним 01.01.2017 між ФОП ОСОБА_4 (Замовник) та ФОП ОСОБА_1 (Виконавець), за умовами якого Замовник зобов`язується поставити Виконавцю лісоматеріали (давальницьку сировину, а Виконавець зобов`язується виготовити пиломатеріали, із розрахунку 150,00 грн. за 1 куб. м. розпиловки пиловника на необрізний пиломатеріал хвойних порід; накладними №1 від 10.01.2017, №7 від 03.02.2017, №12 від 27.02.2017, №16 від 17.03.2017, №21 від 11.04.2017, №26 від 04.05.2017, №31 від 22.05.2017, №36 від 12.06.2017, №42 від 03.07.2017, №49 від 07.08.2017, №54 від 04.09.2017, №58 від 22.09.2017, №66 від 20.11.2017; накладними про надання послуг з помолу борошна для фізосіб №2 від 16.01.2017 на суму 2000,00 грн, №22 від 14.04.2017 на суму 1000,00 грн, №37 від 16.06.2017 на суму 7380,00 грн, №64 від 27.10.2017 на суму 5680,00 грн.

За таких обставин, будівлі столярного цеху, пилорами та млина з прибудовою, які використовувалися позивачем у його безпосередній виробничій діяльності для цілей забезпечення належного промислового виробництва необхідно відносити до будівель промисловості в розумінні п.п "є" п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, що дає підстави для висновку, що вказані будівлі, які на праві власності належали позивачу у 2017 році підпадали під визначення "будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств".

Суд зазначає, що п. 20.1 статті 20 ПК України визначені права контролюючих органів. Проте, чинним законодавством не встановлено прав контролюючого органу встановлювати або змінювати класифікацію будівлі, інженерних споруд, майнових комплексів підприємств, установ та організацій.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що податковим органом неправомірно віднесено належні позивачу будівлі столярного цеху, пилорами та млина з прибудовою до об`єктів оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, без врахування того, що зазначені об`єкти є виробничими будівлями і безпосередньо використовуються платником у виробничій (промисловій) діяльності.

Враховуючи викладене, судом встановлено, що посадові особи Головного управління ДФС у Рівненській області дійшли помилкових та неправомірних висновків щодо нарахування податку на нерухоме майно за 2017 рік.

Пунктами 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 №1200 "Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України" утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу, установлено, що Державна податкова служба та Державна митна служба є правонаступниками майна, прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності.

Відповідно до пунктів 1 - 4 постанови Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 №537 "Про утворення територіальних органів Державної податкової служби" утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 1. Реорганізовано деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 2. Установлено, що територіальні органи Державної фіскальної служби, які реорганізуються, продовжують здійснювати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної податкової служби та центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України. Визначено територіальні органи Державної податкової служби правонаступниками майна, прав та обов`язків територіальних органів Державної фіскальної служби, що реорганізуються згідно з пунктом 2 цієї постанови, у відповідних сферах діяльності. Додатком 1 до вказаної постанови передбачено утворення Головного управління ДПС у Рівненській області, а згідно із додатком 2 до цієї ж постанови Головне управління ДФС у Рівненській області визначено як територіальний орган ДФС, який реорганізується шляхом приєднання до територіального органу ДПС - Головного управління ДПС у Рівненській області.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №682-р "Питання Державної податкової служби" погоджено пропозицію Міністерства фінансів щодо можливості забезпечення здійснення Державною податковою службою покладених на неї постановою Кабінету Міністрів України від 6 березня 2019 р. №227 "Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України" (Офіційний вісник України, 2019 р., №26, ст.900) функцій і повноважень Державної фіскальної служби, що припиняється, з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Наказом Державної податкової служби України від 12.07.2019 №14 "Про затвердження положень про територіальні органи ДПС" затверджено Положення про Головне управління ДПС у Рівненській області, пунктом 1 якого передбачено, що ГУ ДПС є правонаступником усіх прав та обов`язків ГУ ДФС у Рівненській області.

Згідно із наказом ГУ ДПС у Рівненській області від 29.08.2019 №8 "Про початок діяльності Головного управління ДПС у Рівненській області" розпочато виконання ГУ ДПС у Рівненській області функцій і повноважень ГУ ДФС у Рівненській області, що припиняється, з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску та законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на ГУ ДПС в області наказом ДПС від 12.07.2019 №14 "Про затвердження положень про територіальні органи ДПС".

12.08.2019 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про перебування Головного управління ДФС у Рівненській області в стані припинення.

Відтак, оскільки з 29.08.2019 розпочато виконання ГУ ДПС у Рівненській області функцій і повноважень ГУ ДФС у Рівненській області, що припиняється, з реалізації державної податкової політики, ГУ ДПС у Рівненській області за функціональними правами та обов`язками є правонаступником ГУ ДФС у Рівненській області, та належним відповідачем за даним позовом.

За приписами ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно зі ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд звертає увагу, що відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.".

Проте, в межах розгляду даної адміністративної справи відповідач, покладені на нього приписами статті 77 КАС України обов`язки щодо доказування правомірності свого рішення не виконав та не надав суду належних та достатніх доказів на обґрунтування законності вчинених дій при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Тому, беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська,12, м. Рівне, 33023, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення №35270-50 від 22.02.2018 задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форма "Ф" Головного управління ДФС у Рівненській області №35270-50 від 22.02.2018.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 01 квітня 2021 року

Суддя Д.Є. Махаринець