Справа № 804/3601/16
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2021-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 березня 2021 року Справа № 804/3601/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронно-детективне агентство «Спарта» до Державної податкової інспекції в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення,-
В обгрунтування позову вказано, що позивач вважає, що висновки контролюючого контролюючого органу викладені в акті перевірки є необгунтованими, оскільки реальний характер здійснюваної господарської діяльності позивача та правомірність відображення її результатів в податковому та бухгалтерському обліку підтверджено належним чином сформованою первинною документацією, а тому податкове повідомлення-рішення прийняте на підставі акту перевірки є протиправним та підлягає скасуванню.
Відповідач до суду відзив та додаткових пояснень не надав.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.07.2016 по справі №804/3601/16 адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронно-детективне агентство «ЛЄОН ФОРС» до Державної податкової інспекції в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення було задоволено в повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.10.2016 апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 липня 2016 р. у справі № 804/3601/16 залишено без задоволення. Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 липня 2016 р. у справі № 804/3601/16 залишено без змін.
Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17.12.2020 касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області було задоволено частково. Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.07.2016 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.10.2016 скасувати. Справу №804/3601/16 направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
18.01.2021 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з Верховного Суду надійшла адміністративна справа № 804/3601/16.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.01.2021 адміністративну справу № 804/3601/16 розподілено судді Захарчук-Борисенко Н.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.01.2021 було прийнято адміністративну справу №804/3601/16 за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 09.02.2021.
09.02.2021 у зв`язку з неявкою сторін розгляд справи було відкладено до 25.02.2021.
25.02.2021 у зв`язку з неявкою сторін розгляд справи було відкладено до 11.03.2021.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.03.2021 було замінено позивача по справі на його правонаступника, а саме на Товариство з обмеженою відповідальністю «Охоронно-Детективне агентство «Спарта».
У судове засідання 11.03.2021 представники сторін з`явились. 11.03.2021 до суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи в письмовому провадженні.
У зв`язку з вищевикладеним, судом вирішено продовжити розгляд справи в письмовому провадженні.
У ході судового розгляду справи судом були встановлені наступні обставини у даній справі.
За результатами перевірки, відповідачем складено акт від 12.05.2016 року №1453/01-62-14-01/35608549, яким зафіксовано виявлені перевіркою порушення, а саме: порушення пп. 14.1.201 п.14.1 ст. 14,п.185.1 ст.185, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1, п.201.4, п.201.6, п 201.7 ст.201 Податкового кодексу України у зв`язку з чим ТОВ «Охоронно-детективне агентство «ЛЄОН ФОРС» занижено податок на додану вартість всього на 1 953 358 грн.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, проаналізувавши норми чинного законодавства України, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору у сукупності з наданими доказами, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.
Згідно до пояснень представника позивача, протягом перевіряємого періоду, Товариством сформовано суму податкового кредиту зокрема по взаємовідносинам з ПП «Астарта Трейд-М», ТОВ «Центр безпека-1», ТОВ «СБ «Парус», ПП «СБ «Вікінг» з приводу придбання послуг охорони об`єктів.
Внаслідок наявної податкової інформації щодо сумнівності вказаних контрагентів, а саме: відсутність за місцезнаходженням, наявність інформації щодо маніпулювання податковою звітністю, відсутність матеріально-технічної можливості виконати надані послуги, податковий орган прийшов до висновку про відсутність фактичної господарської діяльності між позивачем та вказаними контрагентами, внаслідок чого під час перевірки відповідач дійшов висновку про протиправне заниження позивачем податку на додану вартість за березень 2013 року - 156 221,00 грн.; квітень 2013 року - 151 037,00 грн.; травень 2013 року - 151 417,00 грн.; червень 2013 року - 152 255,00грн.; липень 2013 року - 152 753,00грн; серпень 2013 року - 151 846,00 грн.; вересень 2013 року - 147 979,00 грн.; жовтень 2013 року - 151 132,00 грн.; листопад 2013 року - 142 991,00 грн.; грудень 2013 року - 149 477,00 грн.; січень 2014 року - 153 524,00 грн.; лютий 2014 року - 145 364,00 грн.; березень 2014 року - 147 371,00 грн.
Так, між позивачем та ПП «АСТАРТА ТРЕЙД-М» укладено низку договорів про надання послуг по охороні об`єктів від 01.10.2012 року та 01.11.2012 року. Відповідно до яких Виконавець зобов`язується надати, а замовник прийняти та оплатити визначені умовами угоди послуги (охорона об`єктів, що знаходяться на обслуговуванні Замовника). Згідно до наданих актів виконаних робіт, позивачем придбано послуг на загальну суму 1 869 570 грн.,у т.ч. ПДВ на суму 311 595 грн. Суми сплаченого податку включено до складу податкового кредиту за лютий 2014 року та березень 2014 року.
Між позивачем та ТОВ «Центр Безпека-1» укладено ряд договорів про надання послуг по охороні об`єктів від 01.10.2013 року. Відповідно до яких Виконавець зобов`язується надати, а замовник прийняти та оплатити визначені умовами угоди послуги (охорона об`єктів, що знаходяться на обслуговуванні Замовника). Згідно до наданих актів виконаних робіт, позивачем придбано послуг на загальну суму 3 582 744 грн.,у т.ч. ПДВ на суму 597 124 грн. Суми сплаченого податку включено до складу податкового кредиту за жовтень 2013 року, листопад 2013 року, грудень 2013 року, січень 2014 року.
Між позивачем та ТОВ «СБ «Парус» укладено низку договорів про надання послуг по охороні об`єктів від 01.05.2013 року. Відповідно до яких Виконавець зобов`язується надати, а замовник прийняти та оплатити визначені умовами угоди послуги (охорона об`єктів, що знаходяться на обслуговуванні Замовника). Згідно до наданих актів виконаних робіт, позивачем придбано послуг на загальну суму 4 511 412 грн.,у т.ч. ПДВ на суму 751 902 грн. Суми сплаченого податку включено до складу податкового кредиту за травень 2013 року, червень 2013 року, липень 2013 року, серпень 2013 року, вересень 2013 року.
Між позивачем та ТОВ «СБ «Парус» укладено ряд договорів про надання послуг по охороні об`єктів від 01.02.2014 року. Відповідно до яких Виконавець зобов`язується надати, а замовник прийняти та оплатити визначені умовами угоди послуги (охорона об`єктів, що знаходяться на обслуговуванні Замовника). Згідно до наданих актів виконаних робіт, позивачем придбано послуг на загальну суму 1 911 174 грн.,у т.ч. ПДВ на суму 318 529 грн. Суми сплаченого податку включено до складу податкового кредиту за лютий 2014 року.
На підтвердження реального характеру здійснення укладених угод, позивачем надано копії угод про надання послуг, акти виконаних робіт, податкові накладні, що обґрунтовують право позивача на формування податкового кредиту, платіжні документи, копії оборотно-сальдових відомостей, що підтверджують повну оплату придбаних послуг та рух активів на рахунках платника податків, а також копії угод з третіми особами, яким позивач надавав послуги з охорони об`єктів, що підтверджують використання придбаних робіт у власній господарській діяльності.
На підставі наявної податкової інформації щодо сумнівності контрагентів позивача, контролюючим органом встановлено відсутність фінансово-господарської діяльності, неможливість фактичного здійснення ПП «Астарта Трейд-М», ТОВ «Центр безпека-1», ТОВ «СБ «Парус», ПП «СБ «Вікінг» господарських операцій, відсутність майна та інших матеріальних ресурсів, економічно необхідних для здійснення операцій купівлі-продажу, здійснення операцій з товаром, який не придбавався, відсутність управлінського та технічного персоналу, основних фондів, складських приміщень, транспортних засобів.
Також встановлено, що за податковою адресою контрагентів позивача особи, що відповідають за ведення фінансово-господарської діяльності відсутні, фактичне місцезнаходження підприємства за період з моменту реєстрації та в ході проведення перевірки встановити немає можливості, що, в свою чергу, обумовлює відсутність первинних та бухгалтерських документів: договорів, накладних, товарно-транспортних накладних, податкових накладних, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних, банківських виписок та будь-яких інших первинних бухгалтерських документів, регістрів бухгалтерського обліку, що засвідчують здійснення господарської діяльності.
Так, відповідач зазначає, що ТОВ «ОДА «Спарта» за період що підлягав перевірці сформовано податковий кредит від підприємств ПП «Астарта Трейд-М», ТОВ «Центр безпека-1», ТОВ «СБ «Парус», ПП «СБ «Вікінг», якими надано податкову звітність шляхом маніпулювання, а саме: у зазначених підприємств взагалі відсутній податковий кредит згідно наданих розрахунків коригування, а задекларувавши податкові зобов`язання здійснюються повернення передплат неіснуючим контрагентам.
З цього податковий орган дійшов висновку, що ПП «Астарта Трейд-М», ТОВ «Центр безпека-1», ТОВ «СБ «Парус», ПП «СБ «Вікінг» взагалі не придбавали товар у перевіряємому періоді, в свою чергу й не могли здійснювати реалізацію товару, робіт, послуг в адресу ТОВ ТОВ «ОДА «Спарта», тобто операції з надання послуг ПП «Астарта Трейд-М», ТОВ «Центр безпека-1», ТОВ «СБ «Парус», ПП «СБ «Вікінг» - ТОВ «ОДА «Спарта» не спричиняють реального настання правових наслідків.
Дослідивши обставини по справі, суд вважає необґрунтованим такий висновок податкового органу з наступних підстав.
Згідно із п. 198.1. ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) в необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного фінансового лізингу.
Відповідно до п. 198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:
придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Відповідно до п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Таким чином, наведеними нормами матеріального права визначено підстави для формування платником податкового кредиту і до таких підстав віднесено: наявність господарської операції наслідком якої є поставка товару (робіт, послуг), сплата (нарахування) ПДВ, у звязку з придбанням товарів (робіт, послуг), факт сплати податку на додану вартість має підтверджуватися відповідними податковими накладними, використання придбаних товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Аналіз правових норм свідчить про те, що податкова накладна як звітний податковий документ, що є підставою для включення покупцем у податковому обліку до податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених (нарахованих) у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), що підлягають використанню в його господарській діяльності, має таке юридичне значення при обов`язковій умові нарахування податку та виписування податкової накладної особою, яка зареєстрована як платник податку на додану вартість у порядку, встановленому Податковим кодексом України.
Частиною 2 статті 71 КАС України обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається саме на відповідача (якщо він заперечує проти адміністративного позову).
Доказів того, що станом на момент проведення господарських операцій позивачем з ПП «Астарта Трейд-М», ТОВ «Центр безпека-1», ТОВ «СБ «Парус», ПП «СБ «Вікінг» вказані підприємства не знаходились в Єдиному реєстрі як юридичні особи та не були платниками ПДВ, відповідачем суду не надано.
Факт реальності здійснення вищевказаних господарських операцій позивачем та ПП «Астарта Трейд-М», ТОВ «Центр безпека-1», ТОВ «СБ «Парус», ПП «СБ «Вікінг» підтверджується первинними документами, які містяться в матеріалах справи і які були досліджені судом.
При цьому, доказів порушень відображення вищевказаних господарських операцій в бухгалтерському та податковому обліку позивача акт перевірки не містить, що свідчить про правомірність відображення господарських операцій з придбання товарів у бухгалтерському та податковому обліку позивача і спричинення реальних змін майнового стану платника податків.
Крім того, відповідачем не надано суду доказів і того, що податкові накладні, які виписані вищевказаними контрагентами позивача і які за приписами Податкового кодексу України є підставою для формування податкового кредиту платника податків, не відповідають положенням чинного законодавства.
Використання позивачем придбаних у ПП «Астарта Трейд-М», ТОВ «Центр безпека-1», ТОВ «СБ «Парус», ПП «СБ «Вікінг» послуг у власній господарській діяльності податковим органом не заперечується.
Отже, наявність первинних документів є достатньою підставою для відображення вказаних операцій в бухгалтерському обліку, на якому базується податковий облік, що свідчить про неправомірність позиції відповідача щодо незаконності віднесення Товариством сум податку на додану вартість по операції з вказаними контрагентами до складу податкового кредиту, і, в свою чергу, зумовлює безпідставність висновку про відсутність фактичного здійснення господарських операцій.
Відповідно до ч.1 ст.138 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.
Предмет доказування у справах, пов`язаних із формуванням сум податкового кредиту становлять обставини, що підтверджують або спростовують обґрунтованість визначення податкового кредиту підприємства.
Таким чином, у спірних правовідносинах, з огляду на позицію податкового органу щодо нереальності укладених правочинів, має бути доведеним факт (реальність) здійснення господарських операцій між позивачем та ПП «Астарта Трейд-М», ТОВ «Центр безпека-1», ТОВ «СБ «Парус», ПП «СБ «Вікінг»
Позивач у письмових поясненнях від 12.03.2021 щодо питання про наявності у контрагентів -постачальників ПП «АСТАРТА ТРЕЙД-М», ТОВ ЦЕНТР БЕЗПЕКА-1», ТОВ «СБ «ПАРУС», ПП «СБ «ВІКІНГ» достатнього обсягу трудових ресурсів вказав про те, що наявними та наданими позивачем до перевірки та до матеріалів справи первинних документів, а саме: договорів про надання охоронних послуг, актів наданих послуг, податкових накладних, платіжними документами, журналами-ордерами по бухгалтерському рахунку №631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками вбачається реальність господарських операцій із зазначеними контрагентами.
Таким чином, суд приходить до висновку, що твердженні відповідача про відсутність у контрагентів позивача необхідної для ведення господарської діяльності кількості працівників, технічних, транспортних, виробничих ресурсів, не підтвердженого наданими доказами та не спростовує реальності операцій виконання робіт (надання послуг) позивачу. В межах податкової перевірки позивача, а так само при здійсненні податкового контролю контрагентів позивача не досліджено можливість залучення трудових, технічних транспортних та інших ресурсів для здійснення операцій з надання послуг.
Проте, як вбачається з акту перевірки, який став підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, податковим органом взагалі не досліджувались господарські операції між позивачем та зазначеними контрагентами, за наслідками якої позивачем віднесено до складу податкового кредиту спірну суму ПДВ. Висновки про завищення позивачем податкового кредиту зроблені не з огляду на вищенаведені норми матеріального права, а з огляду на фінансово-господарську діяльність контрагентів позивача, яка, на думку податкової служби, свідчить про відсутність реального характеру здійснення господарської діяльності.
Щодо даних баз автоматизованої системи співставлення податкових зобов`язань та податкового кредиту, то вказані дані не можуть нести для суду доказового значення стосовно показників податкової звітності, оскільки, по-перше, зазначена база створена для службового користування податковими органами, а, по-друге, її дані формуються не лише на підставі податкової звітності, але й на підставі висновків актів перевірок, тож показники податкової звітності і дані системи співставлення можуть не відповідати один одному.
Крім того, навіть за наявності факту не відображення контрагентом платника податку податкових зобов`язань, зазначена обставина не позбавляє такого платника податку права на формування податкового кредиту за операціями з таким контрагентом.
Так, невиконання контрагентом своїх обов`язків перед бюджетом не може бути підставою для неможливості формування податкового кредиту на підставі господарських операцій інших суб`єктів господарювання, оскільки відповідно до ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а тому до відповідальності може бути притягнутий лише порушник, яким у даному випадку позивач не є.
Також, слід зазначити, що акт перевірки фактично не містить посилань на відсутність документів бухгалтерського обліку та порушення саме позивачем будь-яких норм чинного податкового законодавства України.
Отже, якщо контрагент позивача по ланцюгу постачання не виконав своїх зобов`язань щодо сплати податку на додану вартість до бюджету, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цього підприємства і така відповідальність не може бути покладена на позивача.
Крім того, суд зазначає, що податковий орган не надав жодних доказів на підтвердження того, що позивач, як платник податку, діяв без належної обачності й обережності і йому було відомо про можливі порушення, які допускав його контрагент, або що самостійною діловою метою здійснення господарських операцій з даними підприємствами було одержання позивачем податкової вигоди.
Таким чином, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність та законність своїх висновків, викладених в акті перевірки позивача.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідачів.
В той же час, ч. 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов`язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог позивача щодо протиправності винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, а тому дані позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі на підставі ст. 245 КАС України, виходячи з вимог вищенаведеного чинного законодавства України та обставин, встановлених в ході розгляду справи.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронно-детективне агентство «Спарта» до Державної податкової інспекції в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко