Справа № 520/14711/2020
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2021-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2021 р.Справа № 520/14711/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Рєзнікової С.С. , Мельнікової Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська ливарна компанія" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2020, головуючий суддя І інстанції: Спірідонов М.О., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 23.12.20 року по справі № 520/14711/2020

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська ливарна компанія"

до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області

про визнання дій протиправними та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська ливарна компанія", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління ДПС в Харківській області, щодо винесення Вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 14.09.2020 р. № Ю-119294-58.

- скасувати винесену Головним управлінням ДПС в Харківській області вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 14.09.2020 № Ю-119294-58.

В обґрунтування позову зазначено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 14.09.2020 №Ю-119294-58 є протиправною та такою, що винесена з порушенням норм чинного законодавства України, а тому підлягає скасуванню.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2020 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2020 скасувати та ухвалити рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтуванні апеляційнної скарги позивач зазначає, що сума заборгованості, яка виникла у ТОВ "Українська ливарна компанія" перед відповідачем постійно зменшувалась. Сума заборгованості є виличиною динамічною, оскільки на момент подання позову, у процесі розгляду справи по суті та на дату подання апеляційної скарги вона має різні значення. Станом на 28.01.2021 борг за вимогою від 14.09.2020 № Ю-119294-58 складає 887992,73 грн. З урахуванням наведеного, позивач зазначає, що спірна податкова вимога на суму 1038775,58 грн. є такою, що не відповідачє вимогам законодавства, а сума вимоги підлягає зменшенню, а сама вимога відкликанню.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що станом на 31.08.2020 у позивача - ТОВ "Українська ливарна компанія" наявна заборгованість зі сплати єдиного внеску, загальна сума якої становила 1038775,58 грн., у зв`язку з чим відповідачем на адресу позивача сформовано та направлено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-119294-58 зі сплати єдиного внеску в сумі 1038775,58 грн.

Також, судом першої інстанції встановлено, що несплаченими залишались нараховані в 2019 році штраф та пеня за несвоєчасну сплату єдиного внеску.

Визначена в оскаржуваній вимозі сума боргу включає:

- 57062,89 грн. нарахованих платником по звіту від 21.10.2019 № ;

- 142355,60 грн. нарахованих по звіту від 19.11.2019 № ;

- 140 239,77 грн. нарахованих по звіту від 18.12.2019 № ;

- 126 496,05 грн. нарахованих по звіту від 20.01.2020 № ;

- 97 265,44 грн. нарахованих по звіту від 19.02.2020 № ;

- 115 382,30 грн. нарахованих по звіту від 19.03.2020 № ;

- 103550,88 грн. нарахованих по звіту від 14.04.2020 № ;

- 57936,02 грн. нарахованих по звіту від 20.05.202 №

- 37371,39 грн. нарахованих по звіту від 22.06.2020 № ;

- 31 516,05 грн. нарахованих по звіту від 20.07.2020 № ;

- 23 627,10 грн. нарахованих по звіту від 20.08.2020 № ;

- 80 106,85 грн. штрафна санкція та 25 865,24 грн. пеня, нараховані контролюючим органом на підставі рішення від 27.06.2019 № .

Не погодившись з зазначеною вимогою від 14.09.2020 № Ю-119294-58 , 24.09.2020 позивач звернувся до Державної податкової служби України зі скаргою про її скасування.

Рішенням Державної податкової служби України від 13.10.2020 № 30062/6/99-00-06-03-01-06 про результати розгляду скарги позивача - ТОВ "Українська ливарна компанія", оскаржувану вимогу залишено без змін, а скаргу від 24.09.2020 без задоволення.

Позивач, не погоджуючись з податковою вимогою про стягнення податкового боргу, оскаржив її до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI (далі - Закон) платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до абзацу 1 частини 8, частини 12 статті 9 Закону № 2464-VI платники єдиного внеску, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця. Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

За змістом частини 6 статті 25 Закону за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Тобто, контролюючим органом недоїмка позивача - ТОВ "Українська ливарна компанія", погашалась за рахунок сум, що надходили від платника єдиного внеску у порядку календарної черговості виникнення боргу.

За приписами п. 1 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 (далі - Порядок № 449) до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

Пунктом 4 статті 25 Закону № 2464-VI закріплено, що орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Пунктом 3 розділу VI Порядку № 449 передбачено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається) протягом 10 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску. Вимога про сплату боргу (недоїмки), окрім загальних реквізитів, повинна містити відомості про розмір боргу, у тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

Згідно з абз. 4 п. 4 розділу VI Порядку № 449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи).

Оскільки у позивача на кінець серпня 2020 року були наявні недоїмки зі сплати єдиного внеску, контролюючий орган на підставі поданих платником звітів та облікових даних з інформаційної системи сформував та надіслав платнику вимогу про сплату боргу (недоїмки) із зазначенням сум, що підлягають сплаті до бюджету.

Доказів сплати позивачем зазначеної суми боргу до суду першої та апеляційної інстанцій не надано.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дії відповідача щодо винесення оскаржуваної вимоги є законними та такими, що вчинені в межах чинного законодавства України, а вимога про сплату боргу (недоїмки) від 14.09.2020 № Ю-119294-58 є законною та такою, що не підлягає скасуванню.

Крім того, за приписами п. 4 розділу VI Інструкції № 449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до Інструкції. У вказаному додатку, у графі підписант вказано "Керівник (його заступник або уповноважена особа)".

Оскаржувана вимога підписана уповноваженою особою - Зайцевим Ю.О., що підтверджується пунктом 1.2 наказу ГУ ДПС від 28.10.2019 № 1650 "Про внесення змін до наказу Головного управління ДПС у Харківській області від 19.09.2019 № 643", в якому закріплено надання повноважень на виконання такою особою певних функцій, передбачених законодавством з питань сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування посадовим особам ГУ ДПС, зокрема, на підписання вимог про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (частина четверта статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування").

Щодо доводів апелянта стосовного того, що вимога не містить чітких даних про період виникнення боргу та розшифровки структури заборгованості, колегія суддів відхиляє, оскільки Розрахунок суми недоїмки та період виникнення заборгованості у вимогах про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску не зазначаються, т.я. затверджена у додатку 6 до Інструкції № 449 форма такого документу не містить вказаних реквізитів.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено положення нормативних актів, що регулюють спірні правовідносини та дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процессуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська ливарна компанія" залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2020 по справі № 520/14711/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)А.О. Бегунц
Судді(підпис) (підпис) С.С. Рєзнікова Л.В. Мельнікова
Повний текст постанови складено 02.04.2021 року