Справа № 380/4116/20
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2021-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

31 березня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/4116/20 пров. № А/857/2162/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Судової-Хомюк Н.М., Іщук Л.П.,

з участю секретаря судових засідань Лутчин А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові клопотання представника ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі за його апеляційною скаргою на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2020 року у справі № 380/4116/20,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Восьмого апеляційного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Львівської області, Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення та поновлення на службі.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2020 року у справі № 380/4116/20 у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено.

ОСОБА_1 оскаржив вказане судове рішення у апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

У ході апеляційного розгляду представник ОСОБА_1 заявив клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням Конституційного Суду України у справі № 3/116(20) за поданням 50 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури». У обґрунтування свого клопотання посилається на те, що у вказаній справі Конституційним Судом України здійснюється перевірка конституційності вказаного Закону, який було застосовано до позивача у межах правовідносин, що є спірними у цій адміністративній справі.

Перевіривши доводи заявника клопотання та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення з огляду на таке.

Згідно зі статтею 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до частини 2 статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

За правилами статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Як передбачено пунктом 3 частини 1 статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Відтак, правовою підставою для зупинення провадження в адміністративній справі до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку, зокрема, конституційного провадження, є наявність об`єктивної неможливості її розгляду до ухвалення відповідного рішення Конституційним Судом України.

Як свідчать матеріали справи, предметом судового розгляду у справі, що розглядається, є наказ прокурора Львівської області № 626 к від 30 квітня 2020 року про звільнення ОСОБА_1 із посади начальника першого відділу процесуального керівництва управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, Прокуратури Львівської області та наявність відповідних підстав для його поновлення на роботі і стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

При цьому до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи законодавства, що були чинними та діяли на час їх виникнення.

Відтак, розгляд та вирішення таких позовних вимог є можливим незалежно від прийняття рішення Конституційним Судом України у справі № 3/116(20), а отже у цьому випадку відсутні правові підстави, що прямо передбачені пунктом 3 частини 1 статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України, для зупинення провадження у цій адміністративній справі до вирішення Конституційним Судом України вказаної справи.

Таким чином, на думку апеляційного суду, прийняття рішення Конституційним Судом України у справі № 3/116(20) за поданням 50 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19 вересня 2019 року № 113-ІХ (із змінами) на спірні правовідносини не вплине.

Аналогічний правовий підхід було застосовано Верховним Судом в ухвалі від 12 серпня 2019 року при розгляду справи № 808/8400/15, який в силу приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються апеляційним судом.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України» було зазначено, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції.

З урахуванням наведеного апеляційний суд дійшов переконання, достатні правові підстави для задоволення клопотання представника позивача про зупинення апеляційного провадження в цій справі відсутні.

Керуючись статтями 236, 241, 242, 243, 321, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі за його апеляційною скаргою на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2020 року у справі № 380/4116/20 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т. В. Онишкевич
судді Л. П. Іщук
Н. М. Судова-Хомюк

Ухвала у повному обсязі складена 01 квітня 2021 року.

Дата