Справа № 280/6805/20
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2021-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

31 березня 2021 року м. Дніпросправа № 280/6805/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2020 року у справі № 280/6805/20 (м. Запоріжжя, суддя першої інстанції Прасов О.О.)

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

28 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови у призначенні пенсії по інвалідності згідно ст.86 Закону України «Про прокуратуру»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити, здійснити нарахування та виплачувати з 01.06.2020 пенсію по інвалідності відповідно до ч.2, ч.9 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 60% від заробітку, зазначеного в довідці №18-384вих.-20 від 09.07.2020;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплатити різницю між пенсією, виплаченою згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та пенсією, на яку ОСОБА_1 має право згідно ч.2, ч.9 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» з дати призначення II групи інвалідності, тобто з 01.06.2020.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2020 року у справі № 280/6805/20 позовні вимоги задоволенні.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови у призначенні пенсії по інвалідності згідно з ст.86 Закону України «Про прокуратуру».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити, здійснити нарахування та виплачувати з 01.06.2020 ОСОБА_1 пенсію по інвалідності відповідно до ч.2, ч.9 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 60% від заробітку, зазначеного в Довідці Прокуратури Запорізької області №18-384вих.-20 від 09.07.2020 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплатити різницю між пенсією, виплаченою згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та пенсією, на яку ОСОБА_1 має право згідно з ч.2, ч.9 ст.86 Закону України «Про прокуратуру», з дати призначення II групи інвалідності, тобто з 01.06.2020.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального права. В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що суд першої інстанції дійшов невірного висновку, що особа має право на пенсійне забезпечення відповідно до ч. 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» незважаючи на те, чи працює в органах прокуратури на прокурорських посадах, чи ні. Даний висновок суперечить змісту ч. 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», де зазначено , що прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення відповідного стажу. 30.05.2018 позивача звільнено з органів прокуратури Запорізької області. Станом на 01.06.2020 (час встановлення позивачу II групи інвалідності) позивач не був прокурором, тому права на призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про прокуратуру» позивач не має. Відповідно до ч. 8 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури. Ветеранам війни, які мають необхідний стаж роботи для призначення пенсії за вислугу років, така пенсія призначається незалежно від того, чи працювали вони в органах прокуратури перед зверненням за призначенням пенсії. Доказів того, що позивач є ветераном війни не надано. Таким чином, обов`язковою умовою для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» є робота в органах прокуратури безпосередньо перед зверненням за призначенням пенсії. Іншого чинним законодавством не передбачено. Просить апеляційну скаргу задовольнити, оскаржуване рішення скасувати, та прийняти нове, відмовивши в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач в цілому погоджується з висновками суду першої інстанції, зазначає що відповідно до ч.9 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» прокурорам, визнаним особами з інвалідністю І або II групи, призначається пенсія по інвалідності в розмірах, передбачених частиною другою цієї статті, за наявності стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років. Згідно ч. 2 ст. 86 цього ж Закону пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. Закон України «Про прокуратуру» передбачає дві обов`язкові підстави для призначення пенсії по інвалідності: встановлення особі інвалідності І або II групи та наявність стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років. Інших умов для призначення цього виду пенсії (в тому числі і час звернення відносно наявності трудових стосунків із органами прокуратури або моменту їх припинення) Закон не передбачає. Частиною 8 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» врегульовано підстави призначення пенсії саме за вислугу років, а не порядок призначення пенсії по інвалідності. Підстави ж призначення пенсії по інвалідності передбачені саме ч. 9 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», яка і підлягає застосуванню при вирішення питання, що є предметом спору. Зазначає що в період роботи в органах прокуратури було встановлено ІІІ групу інвалідності, яку в подальшому змінено на ІІ групу внаслідок подальшого розвитку цього ж захворювання (основне захворювання в обох випадках - захворювання опорно-рухового апарату). Погіршення стану здоров`я призвело до неможливості повноцінного виконання своїх службових обов`язків, що і стало фактичною причиною звільнення з органів прокуратури за угодою сторін. Просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 та довідки Прокуратури Запорізької області від 10.07.2020 за №11-76вих-20 позивач працював на прокурорських посадах в органах прокуратури України з 14.09.1998 по 30.05.2018, загальний стаж роботи на прокурорських посадах складає 19 років 08 місяців 16 днів (а.с.15-18, 28).

Наказом Прокуратури Запорізької області від 24.04.2018 за №345к звільнено позивача із займаної посади та з органів прокуратури Запорізької області за угодою сторін (п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України). …» (а.с.19).

Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серії АВ №0672750, за результатами первинного огляду 13.04.2016, позивачу встановлено інвалідність III групи загального захворювання (а.с.20).

З 13.04.2016 позивачу призначено пенсію по інвалідності ІІІ групи загального захворювання згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується листом Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя від 23.09.2016 за №268/К-1 на адресу позивача (а.с.21).

Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серії АВ №0831010, за результатами вторинного огляду 03.05.2017, позивачу встановлено інвалідність III групи загального захворювання з висновком про умови та характер праці: «Протипоказана тяжка фізична праця, тривала хода» (а.с.22).

З 01.05.2017 позивачу подовжено встановлення інвалідності ІІІ групи загального захворювання безстроково, що підтверджується листом Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя від 31.07.2017 за №224/К-9 на адресу позивача (а.с.23).

Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серії 12 ААБ №657384, за результатами вторинного огляду 09.06.2020, позивачу встановлено інвалідність II групи загального захворювання (а.с.26).

13.07.2020 позивач звернуся до відповідача з вимогою здійснити переведення з пенсії по інвалідності, призначеної по Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію по інвалідності згідно ст.86 Закону України «Про прокуратуру», призначити та здійснити нарахування й виплату з 01.06.2020 пенсію по інвалідності відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в довідці №18-384вих.-20 від 09.07.2020 (а.с.24-25).

Довідкою Прокуратури Запорізької області від 09.07.2020 за №18-384вих-20 визначений розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій, видану позивачу (а.с.27).

Листом №6531-6503/К-02/8-0800/20 від 27.07.2020 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області з 01.06.2020 року проведено перерахунок пенсії у зв`язку із зміною групи інвалідності. В переведення з пенсії по інвалідності, призначеної по Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію по інвалідності згідно ст.86 Закону України «Про прокуратуру» відмовлено (а.с.30).

Правомірність відмови відповідача ОСОБА_1 у переведенні з пенсії по інвалідності, призначеної по Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію по інвалідності згідно ст.86 Закону України «Про прокуратуру» є предметом спору в цій справі.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач був звільнений з органів прокуратури 30.05.2018 за угодою сторін на підставі п.1 ч.1 ст.36 Кодексу законів про працю України, коли позивачу вже була 13.04.2017 встановлена інвалідність III групи загального захворювання з висновком про умови та характер праці: «Протипоказана тяжка фізична праця, тривала хода, тривалі відрядження». Вбачається фактичне звільнення позивача з прокурорської посади органів прокуратури за станом здоров`я. Згідно з ч.1 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» прокурори мають право на пенсійне забезпечення незалежно від віку за наявності конкретних умов. З приписів ч.1 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» за наявності конкретних обставин особа має право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України «Про прокуратуру» незважаючи на те, чи працює вона в органах прокуратури на прокурорських посадах, чи ні. Позивач є особою з інвалідністю ІІ групи, має наявний стаж роботи в органах прокуратури на прокурорських посадах не менше 10 років, а отже, у нього є право відповідно до ч.9 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» на призначення йому пенсії по інвалідності в розмірах, передбачених ч.2 ст.86 Закону України «Про прокуратуру». Оскільки позивач був звільнений з органів прокуратури 30.05.2018, коли вже була чинною Постанова Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 за №657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури» приймається до уваги Довідка Прокуратури Запорізької області №18-384вих.-20 від 09.07.2020 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії.

Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальних захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з вимогами ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно з частиною 1 статті 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Частиною 11 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» також передбачено, що прокурорам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їхнім вибором.

Відповідно до ч. 9 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України, а також особи, звільнені з прокурорських посад органів прокуратури за станом здоров`я, у зв`язку з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, в якому особа обіймає посаду, або у зв`язку із скороченням кількості прокурорів, у зв`язку з обранням їх на виборні посади в органах державної влади чи органах місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.8 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» прокурорам, визнаним особами з інвалідністю I або II групи, призначається пенсія по інвалідності в розмірах, передбачених частиною другою цієї статті, за наявності стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія дійшла висновку, що позивач на час звернення з заявою про перехід на інший вид пенсії, був визнаним особою з інвалідністю ІІ групи та з наявним стажем роботи більше 10 років в органах прокуратури, що відповідає вимогам ч.9 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідач незаконно відмовив позивачу в призначенні пенсії по інвалідності згідно Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсій на інший здійснюється з дня подачі заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсій на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач має право на перехід з одного виду пенсії на інший відповідно до Закону України «Про прокуратуру», оскільки набув права на обидва види пенсії.

Дії відповідача щодо відмови у переведенні особи на пенсію за її вибором істотно знижують рівень соціального забезпечення та фактично є відмовою держави від її зобов`язань, передбачених ст.46 Конституції України, а отже є незаконними та такими, що порушують принципи справедливості та рівності громадян перед Законом.

Колегія судів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо допустимості прийняття до уваги довідки Прокуратури Запорізької області №18-384вих.-20 від 09.07.2020 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення) відповідно до чинної на момент звільнення Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 за №657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури».

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

За таких обставин інші доводи апеляційної скарги не потребують правового аналізу, оскільки не мають вирішального значення.

Проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку що доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції, яким при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, а тому немає підстав для скасування оскарженого рішення.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2020 р. у справі № 280/6805/20 без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.М. Панченко

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко