Справа № 358/1068/20
Суддя: Кіхтенко С. О.
Дата ухвалення: 2021-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

гСправа № 358/1068/20 Провадження № 2-а/358/5/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2021 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Кіхтенка С.О.

за участю:

секретаря судового засідання Ведмеденко І.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до положень ч. 4 ст. 229 КАС України, справу за позовом ОСОБА_1 до відділення поліції №2 Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відділення поліції №2 Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області (Богуславського ВП Миронівського ВП ГУ Національної поліції в Київській області) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення на нього (позивача) адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) гривень по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ18 № 36699 від 12.09.2020 року, як незаконно постановлену без доказів його вини.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що оскаржувана постанова є протиправною, оскільки винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства України, а саме без всебічного та об`єктивного з`ясування поліцейським обставин справи, при відсутності достатніх доказів його винуватості в адміністративному правопорушенні.

Зокрема, позивач зазначає, що 12 вересня 2020 року о 00 годині 05 хвилин він керуючи автомобілем марки «ВАЗ-2105», державний номерний знак НОМЕР_1 рухався по вул.Миколаївська в м. Богуслав Київської області, та був зупинений поліцейським Богуславського відділення поліції Миронівського відділу ГУ Національної поліції в Київській області Кусксою Є.П. Зупинивши його поліцейський повідомив, що він керуючи автомобілем марки ««ВАЗ-2105», державний номерний знак НОМЕР_1 , порушив вимоги п.31.4.3 г) Правил дорожнього руху України, а саме що він керує вказаним автомобілем в котрого на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світло пропускання, та відповідно вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст.121 КУпАП. На що позивач висловив категоричні заперечення, оскільки правила дорожнього руху не порушував. Далі поліцейський попросив його пред`явити документи, після перевірки яких дозволив продовжувати рух. При цьому в його присутності поліцейським було складено постанову про накладення на нього адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 1 ст.121 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 (триста сорок) гривень.

Вказану постанову інспектора поліції він вважає незаконною з наступних підстав.

Всупереч вимогам закону, в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності не наведено докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, не зазначено мотиви відхилення інших доказів, на які послався порушник. Під час розгляду справи були грубо порушені його права, передбачені ст.268 КУпАП. Інспектором не надано доказів яким чином він встановив, що нанесене тонування зменшує прозорість чи світлопропускання розсіювачів світлових приладів. Адміністративне правопорушення він не вчиняв. Інспектором було порушено процедуру притягнення до адміністративної відповідальності. Інспектор визначив ступінь тонування заднього розсіювача приладу світла на транспортному засобі без застосування спеціальних вимірювальних приладів, а також не здійснив перевірку ступеню тонування у стаціонарному посту ДПП. Крім того, в постанові не зазначено чи було здійснено відеофіксацію, якщо так то яким засобом здійснювалась відеофіксація даної події. Вище вказане вказує на те, що інспектор при винесенні постанови не керувався жодними допустимими доказами, його звинувачення гуртуються на припущеннях.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо нього просить закрити, за відсутністю в його діях складу такого правопорушення.

Позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути без його участі, а також зазначив, що позов підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача - поліцейський відділення поліції №2 Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області Кускса Є.П. в судове засідання не з`явився, однак надіслав до суду письмові пояснення, з яких вбачається що, він не може надати пояснення щодо факту складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності щодо ОСОБА_1 , оскільки вже не пам`ятає обставин справи, в зв`язку з тривалим проміжком часу.

Крім того, представник відповідача не надав суду належної якості постанови, як доказ правомірності прийнятого ним рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Суд, дослідивши письмові докази надані сторонами по справі, вважає за необхідне позов задовольнити виходячи з наступних підстав.

Із копії постанови у справі про адміністративне правопорушення серія БАБ18 № 36699 від 12 вересня 2020 року вбачається, що постанова була складена поліцейський відділення поліції №2 Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області Куксою Є.П., щодо ОСОБА_1 за ст. 121 ч.1 КУпАП за порушення останнім правил дорожнього руху України.

Посадовою особою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ст. 121 ч. 1 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 340 (триста сорок) гривень.

В постанові у справі про адміністративне правопорушення серія БАБ18 № 36699 від 12 вересня 2020 року посадовою особою зазначено, що ОСОБА_1 12 вересня 2020 року о 00 годині 05 хвилин по вул. Миколаївська в м. Богуслав Київської області, керуючи автомобілем марки «ВАЗ-2105», державний номерний знак НОМЕР_1 , порушив вимоги п.31.4.3 г) Правил дорожнього руху України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Натомість, в мотивувальній частині постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БАБ18 № 36699 від 12 вересня 2020 року відсутні посилання на докази, якими обґрунтовується рішення посадової особи про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) гривень, в тому числі відсутні письмові пояснення водія транспортного засобу ОСОБА_1 , показання свідків про обставини вчинення правопорушення.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Як убачається зі змісту оскаржуваних постанов про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 під час виявлення правопорушення поліцейськими не було застосовано технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису та як наслідок об`єктивно не було зафіксовано той факт, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 31.4.3 г) Правил дорожнього руху.

Тому така постанова не відповідає вимогам закону з наступних підстав.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КУпАП оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення здійснюється у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З матеріалів справи вбачається, що позивач заперечує проти вчинення ним правопорушення. Зазначені твердження позивача відповідачем не спростовані.

Так, відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, на відповідачів, як на суб`єктів владних повноважень, покладається обов`язок щодо доказування правомірності оскаржуваного рішення, в основу якого було покладено доведений на їх думку факт, що позивач порушив вимоги п.31.4.3 г) Правил дорожнього руху України, «Технічний стан транспортних засобів та їх обладнання".

Відповідно до п. 31.4.3 г) Правил дорожнього руху України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, у разі порушення порядку встановлення і використання спеціальних світлових і звукових сигнальних пристроїв.

Згідно частини першої статті 121 КУпАП адміністративна відповідальність за вчинення вказаного правопорушення настає у разі: керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Натомість, в мотивувальній частині постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БАБ18 № 36699 від 12 вересня 2020 року відсутні посилання на докази, якими обґрунтовується рішення посадової особи про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) гривень, в тому числі відсутні письмові пояснення водія транспортного засобу ОСОБА_1 про обставини вчинення правопорушення, відсутні матеріали відеозйомки, які б підтверджувались відповідним протоколом огляду за участю понятих.

В постанові інспектором зазначено, що на транспортному засобі на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування, що зменшує їх прозорість чи світло пропускання. При цьому, інспектором не були перевірені та /або спростовані твердження ОСОБА_1 про те, що тонування, яке нанесено на розсіювачах світлових приладів, не зменшує їх прозорість чи світло пропускання. Не надано суду доказів яким саме чином інспектор встановив, що тонування зменшує прозорість чи світло пропускання розсіювачів світлових приладів.

Інспектор визначив ступінь тонування заднього розсіювача приладу світла на транспортному засобі без застосування спеціальних вимірювальних приладів, а також не здійснив перевірку ступеню тонування у стаціонарному посту ДПП, оснащеному мобільною лабораторією спеціальним приладом тауметром, який повинен бути належним чином сертифікований.

Таким чином, висновки інспектора гуртувалися лише на припущеннях, без об`єктивного дослідження всіх обставин у справі.

Разом з тим, відповідачем не надано будь-яких доказів, які б підтверджували факт вчинення позивачем правопорушення та наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП.

Таким чином за відсутності об`єктивних, достовірних та допустимих доказів, які не зазначені в оскаржуваній постанові, спростувати пояснення позивача немає можливості, і будь-які сумніви з приводу наявності вини водія транспортного засобу трактуються на користь водія, оскільки наявні у справі докази, зокрема, постанова не дають суду підстав зробити висновок про те, що позивач вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Також судом не встановлено, яким чином давав оцінку та досліджував докази відповідач, на підставі яких даних дійшов до висновку про вчинення позивачем правопорушення та виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення, піддавши позивача адміністративному стягненню за порушення Правил дорожнього руху.

При цьому у відповідності до вимог чинного адміністративного судочинства, зокрема ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, матеріали справи не містять, а відповідачами не надано жодних доказів порушення позивачем вимог п.31.4.3 г) Правил дорожнього руху України.

Суд зазначає, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17 (номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 73700340).

У відповідності до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

За викладеного суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова є незаконною, а порушене право позивача підлягає захисту шляхом скасування останньої та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо особи позивача.

Позивач підлягає звільненню від сплати судового збору.

Враховуючи, що відповідачем не було надано жодного допустимого, достовірного та достатнього доказу, який міг би підтвердити правомірність оскаржуваного позивачем рішення, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ18 № 36699 від 12 вересня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та стягнення штрафу в розмірі 340 (триста сорок) гривень.

З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 5, 73-76, 243, 244, 245, 246, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та постанову поліцейського відділення поліції №2 Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області Кускси Є.П. у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ18 № 36699 від 12 вересня 2020 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) гривень.

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 - закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: суддя С. О. Кіхтенко