Справа № 296/2410/16-а
Суддя: Єзеров А.А.
Дата ухвалення: 2021-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2021 року

м. Київ

справа №296/2410/16-а

провадження №К/9901/13814/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єзерова А.А.,

суддів Кравчука В.М., Стародуба О.П.,

розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу

за касаційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13.05.2020 (колегія суддів у складі головуючого судді Гонтарука В.М., суддів Курка О.П., Білої Л.М.)

у справі №296/2410/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України у м. Житомирі Житомирської області

про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

I. РУХ СПРАВИ

1. До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Управління Пенсійного фонду України у м. Житомирі Житомирської області, в якому просив:

- визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області щодо відмови в перерахунку пенсії за вислугою років;

- зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області здійснити перерахунок та виплату пенсії, виходячи з розміру 90 відсотків місячної заробітної плати з 01 січня 2016 року згідно з довідкою прокуратури Житомирської області від 15 лютого 2016 року № 18/96.

2. Постановою Корольовського районного суду міста Житомира від 01.04.2016 позов ОСОБА_1 був задоволений частково:

- визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області щодо відмови у перерахунку позивачеві пенсії за вислугою років;

- зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області здійснити перерахунок і виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про прокуратуру" на підставі довідки прокуратури Житомирської області від 15 лютого 2016 року № 18/87 в розмірі 90% місячної (чинної) заробітної плати, починаючи з 01 березня 2016 року, з урахуванням проведених виплат.

3. Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18.07.2016 скасовано постанову Корольовського районного суду міста Житомира від 01.04.2016 та ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову.

4. Постановою Верховного Суду від 14.09.2018 касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18.07.2016 - без змін.

5. Надалі ОСОБА_1 звернувся до Сьомого апеляційного адміністративного суду із заявою про перегляд постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18.07.2016 за виключними обставинами. У заяві позивач просив за результатами перегляду скасувати постанову суду апеляційної інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області залишити без задоволення, а постанову Корольовського районного суду міста Житомира від 01.04.2016 - без змін.

6. Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13.05.2020 відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18.07.2016 у справі № 296/2410/16-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Житомирі Житомирської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

7. Вважаючи зазначену ухвалу такою, що постановлена з порушення вимог процесуального закону, позивачка подала касаційну скаргу до Верховного Суду, в якій просить скасувати ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2020 та ухвалити нове судове рішення про задоволення її заяви.

II. ЗМІСТ ЗАЯВИ ПОЗИВАЧА

8. ОСОБА_1 звернувся до Сьомого апеляційного адміністративного суду із заявою про перегляд постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18.07.2016 за виключними обставинами.

9. Обґрунтовуючи заяву позивач зазначала, що рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2019 року №7-р(ІІ)/2019 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

10. Оскільки саме визнана неконституційною редакція статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII була підставою для відмови позивачу у задоволенні її позову, остання вважала, що в цьому випадку існують виключні обставини, передбачені статтею 361 КАС України.

III. ОЦІНКА CУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

11. Відмовляючи у задоволенні заяви, суд апеляційної інстанції зазначив, що на час виникнення спірних правовідносин положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, діяли в прийнятій редакції і умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначалися Кабінетом Міністрів України, не були визнані неконституційними, останні підлягали застосуванню відповідачем.

12. За таких обставин, рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 не впливає на спірні правовідносини, що виникли раніше.

13. У зв`язку із викладеним, Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 не є виключною обставиною для перегляду постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 28.05.2019 у справі № 520/10062/18.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

14. Позивач у своїй касаційній скарзі наголошує, що висновок суду апеляційної інстанції про те, що рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 не впливає на спірні правовідносини є абсолютно безпідставним і прямо суперечить нормам статті 361 КАС України та практиці Верховного Суду в подібних правовідносинах.

15. Окремо звертає увагу, що в цьому випадку дотримані всі обставини, визначені статтею 361 КАС України як підстави для перегляду рішення за виключними обставинами.

V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

16. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходить з наступного.

17. Відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України підставою для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

18. Верховний Суд у постанові від 19.02.2021 (справа № 808/1628/18, розглянута у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду) сформував правовий висновок щодо практичного застосування положень зазначеної норми КАС України.

19. Так, Суд зазначив:

«…положення пункту 1 частини п`ятої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України містять імперативний припис, що встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи може бути підставою для перегляду рішення за виключними обставинами тільки за умови, якщо таке рішення суду ще не виконане.

Слід звернути увагу, що словосполучення "ще не виконане", яке вживається у пункті 1 частини п`ятої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачає множинного тлумачення або множинного його розуміння, а також "розширеного тлумачення" про яке зазначено в ухвалі Верховного Суду від 14 травня 2020 року, якою справу №808/1628/18 передано на розгляд об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду. Вказана процесуальна норма має імперативний характер, є чіткою та не може бути застосована інакше ніж це передбачено процесуальним законодавством».

Окремо Суд зазначив: «…не може вважатись невиконаним, в розумінні положень пункту 1 частини п`ятої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду, що набрало законної сили та яким у задоволенні позову відмовлено, оскільки таке рішення не передбачає примусового його виконання».

20. Колегія суддів бере до уваги, що справу на розгляд об`єднаної палати було передано колегією суддів, яка розглядає цю справу; що саме об`єднана палата вирішує питання застосування норми права у разі наміру відступити від висновків суду у складі інших колегій суддів; що Велика Палата Верховного Суду не вбачала виключної правової проблеми у застосуванні пункту 1 частини 5 статті 361 КАС України (ухвала від 25.03.2020 у справі № 808/1628/18).

21. Зважаючи на вищенаведене, Суд не знаходить підстав для не врахування правового висновку об`єднаної палати у справі, що розглядається.

22. Колегія суддів звертає увагу, що позивач у цій справі просить переглянути за виключними обставинами в порядку статті 361 КАС України судове рішення, яким їй у задоволенні позову відмовлено. Таким чином, з огляду на наведений вище правовий висновок правові підстави для задоволення заяви позивача в цьому випадку - відсутні.

23. Окремо колегія суддів звертає увагу, що висновок суду апеляційної інстанції про те, що рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 не впливає на спірні правовідносини, що виникли раніше, є безпідставним та не ґрунтується на нормах чинного законодавства, оскільки встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи може бути підставою для перегляду відповідного судового рішення, проте за певних умов (якщо рішення ще не виконане).

Крім того, рішення Конституційного Суду України поширюється на правовідносини, які виникли після його ухвалення, а також на правовідносини, які виникли до його ухвалення, але продовжують існувати (тривають) після цього (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.11.2020 у справі № 4819/49/19).

24. Відповідно до статті 351 КАС України Суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.

25. Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що судом апеляційної інстанції прийнято рішення про відмову у задоволенні заяви позивача, яке узгоджується з позиціями Верховного Суду, проте з помилкових мотивів, які підлягають зміні.

26. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 343, 356 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2020 року у справі №296/2410/16 змінити в частині мотивів відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2016 року за виключними обставинами, а в іншій частині - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А.А. Єзеров

Суддя В.М. Кравчук

Суддя О.П. Стародуб