Справа № 740/1437/21
Суддя: Карпусь І. М.
Дата ухвалення: 2021-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 740/1437/21
Провадження № 2-а/740/11/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2021 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Карпусь І.М.,

за участю секретаря судового засідання Ісаєнко А.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Котенка А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Луганського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, виконуючої обов`язки начальника ВІПС (тип А) відділу прикордонної служби «Мілове» імені Віктора Банних Луганського прикордонного загону Франчук Тетяни Анатоліївни про визнання незаконною постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним адміністративним позовом, у якому просить cкасувати винесену виконуючою обов`язки начальника ВІПС (тип А) відділу прикордонної служби «Мілове» імені Віктора Банних Луганського прикордонного загону капітаном Франчук Т.А. постанову від 26 лютого 2021 року № 145576 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.204-2 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 гривень, і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Свій адміністративний позов аргументує тим, що згідно із указаною постановою 26.02.2021 року о 21 годині 55 хвилин під час прикордонного контролю прикордонним нарядом "Перевірка документів" у міждержавному пункті пропуску через Державний кордон України "Мілове" було виявлено позивача як особу, яка пояснила, що 22.02.2021 року о 11:00 год. перетнула державний кордон України з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації з тимчасово непрацюючого пункту пропуску "Ізварине" (ТОТ) на напрямку н.п. Ізварине (ТОТ) - Донецьк (РФ) здійснила виїзд з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації, чим порушила п. 3 Порядку в`їзду осіб переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій, затвердженої Постановою КМУ від 17.07.2019 року № 815, тобто скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.204-2 КУпАП.

У своїх діях вона не вбачає складу адміністративного правопорушення, оскільки правопорушення не вчиняла. Їй не надали права скористатися правовою допомогою, права не роз`яснювали. Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП в її діях відсутній, оскільки вона не порушувала порядок в"їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, за що передбачено відповідальність згідно із ч.1 ст. 204-2 КУпАП. У оскаржуваній нею постанові орган, що розглядав справу про адміністративне правопорушення, вважав встановленими обставини перетину нею державного кордону України з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації. За таких обставин, вважає, що постанова не відповідає вимогам закону та підлягає скасуванню.

Зазаначає, що особа підлягає відповідальності за ч.1 ст.204-2 КУпАП виключно у разі перемiщення саме через лiнiю розмежування поза визначеними контрольними пунктами в`зду/виїзду. Як вбачається з оскаржуваної постанови, на неї накладено стягнення за ч.1 ст.204-2 КУпАП за перетинання державного кордону через непрацюючий пункт пропуску «Iзварине».

Таким чином, незаконний перетин державного кордону України не охоплюється складом адмiнiстративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-2 КУпАП, оскільки положення Порядку забороняють в`їзд/виїзд поза визначеними контрольними пунктами саме через лiнiю розмежування, а не державного кордону.

У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов із заначених в ньому підстав. Також позивач зазначила, що зазначені у постанові обставини щодо визнання нею вчинення правопорушення та її щирого каяття не відповідають дійсності.

Відповідачі: Луганський прикордонний загін Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, виконуюча обов`язки начальника ВІПС (тип А) відділу прикордонної служби «Мілове» імені Віктора Банних Луганського прикордонного загону Франчук Тетяна Анатоліївна, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлені належним чином, в судове засідання не з`явилися, не повідомили про причини неявки, відзив на позов не подали.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.205 КАС України неявка сторін не є перешкодою для розгляду справи.

Заслухавши позивача та її представника, дослідивши письмові докази, а саме копію постанови про накладання адміністративного стягнення № 145576 від 26.02.2021 відносно позивача, копію паспорта позивача, сам адміністративний позов позивача, і оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступного висновку.

Встановлено, що 26 лютого 2021 року в.о. начальника віпс (тип А) впс «Мілове» імені Віктора Банних капітаном Франчук Т.А. винесено постанову № 145576 про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.204-2 КУпАП. Згідно із постановою 26 лютого 2021 року о 21 годині 55 хвилин під час прикордонного контролю прикордонним нарядом "Перевірка документів" у міждержавному пункті пропуску через Державний кордон України "Мілове" було виявлено громадянку України ОСОБА_1 , яка пояснила, що 22.02.2021 приблизно о 11 годині 00 хвилин перетнула державний кордон України з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації через тимчасово непрацюючий пункт пропуску через Державний кордон України н.п. Ізварине (ТОТ) на напрямку н.п. Ізварине (ТОТ) - Донецьк (РФ) здійснила виїзд з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації, чим порушила п. 3 Порядку в`їзду осіб переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій, затвердженої Постановою КМУ від 17.07.2019 року № 815, тобто скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.204-2 КУпАП.

Відповідно до копії паспорту серії НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , вона є громадянкою України (а.с.6).

Стаття 55 Конституції України передбачає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 КАС України встановлено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Положення ч. 2 ст. 27 КАС України, згідно з якимими адміністративні справи з приводу оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, прийнятих на контрольних пунктах в`їзду (виїзду) на тимчасово окуповану територію, їхніх дій або бездіяльності вирішуються адміністративним судом за місцезнаходженням відповідного контрольного пункту, у даному випадку застосуванню не підлягають, оскільки позивач оскаржує рішення суб`єкта владних повноважень, прийняте стосовно конкретно неї у міждержавному пункті пропуску через державний кордон України.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За змістом ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст.258 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

За змістом ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як слідує з ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, ч.1 ст. 204-2 КУпАП передбачена відповідальність за порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї.

Отже, вказана норма є бланкетною та відсилає до відповідного нормативного акту, зокрема, до Закону України "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях".

Відповідно до частин 1 та 3 статті 12 цього Закону, в`їзд осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзд осіб, переміщення товарів з таких територій здійснюються через контрольні пункти в`їзду-виїзду.

Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів із таких територій визначаються Кабінетом Міністрів України.

28.11.2019 набрав чинності Порядок № 815, відповідно до п. 1 якого, він визначає процедуру в`їзду/виїзду осіб і транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, і переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях (далі - тимчасово окуповані території) та з таких територій.

Дія цього Порядку поширюється на всіх фізичних та юридичних осіб, які здійснюють такий в`їзд/виїзд і переміщення товарів через контрольні пункти в`їзду-виїзду, контрольні пункти в`їзду-виїзду на залізниці.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 815 в`їзд/виїзд осіб, у тому числі транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, а також переміщення товарів на тимчасово окуповані території та з таких територій здійснюється виключно через визначені контрольні пункти відповідно до вимог цього Порядку.

Контрольні пункти не призначені для перетинання державного кордону.

Поза визначеними контрольними пунктами в`їзду/виїзду переміщення через лінію розмежування осіб, транспортних засобів та товарів заборонено.

З визначення термінів, викладених в пункті 2 Порядку вбачається, що контрольний пункт в`їзду/виїзду - це комплекс будівель, спеціальних, інженерних споруд і технічних засобів, розташованих на спеціально визначеній земельній ділянці, де здійснюються заходи контролю в`їзду-виїзду осіб, транспортних засобів та товарів, які переміщуються на тимчасово окуповані території та з таких територій.

Лінія розмежування - умовна лінія на місцевості між тимчасово окупованими територіями та контрольованими територіями, яка проходить по передньому краю передових позицій об`єднаних сил.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що положення Порядку визначають правила в`їзду на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях та виїзду з них виключно через контрольні пункти, які розташовані на спеціально визначеній земельній ділянці в межах лінії розмежування, при цьому такі контрольні пункти не призначені для перетинання державного кордону.

Таким чином, особа підлягає відповідальності за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП виключно у разі переміщення саме через лінію розмежування поза визначеними контрольними пунктами в`їзду/виїзду.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, на позивача накладено стягнення за ч. 1 ст.204-2 КУпАП за перетинання державного кордону через тимчасово непрацюючий пункт пропуску через державний кордон України н.п. Ізварине (ТОТ) на напрямку н.п. Ізварине (ТОТ) - Донецьк (РФ).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про державний кордон України", державним кордоном України є лінія і вертикальна поверхня, що проходить по цій лінії, які визначають межі території України - суші, вод, надр, повітряного простору.

Згідно з частинами 1 та 3 статті 9 цього Закону, перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.

Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.

Стаття 35 Закону України "Про державний кордон України" передбачає, що особи, винні в порушенні або спробі порушення режиму державного кордону України, прикордонного режиму або режиму в пунктах пропуску через державний кордон України, у незаконному переміщенні або спробі незаконного переміщення через державний кордон України вантажів, матеріалів, документів та інших предметів, а також в інших порушеннях законодавства про державний кордон України, несуть кримінальну, адміністративну або іншу відповідальність згідно з законодавством України.

Зокрема, стаття 204-1 КУпАП передбачає відповідальність за незаконне перетинання або спробу незаконного перетинання державного кордону України.

Таким чином, незаконний перетин державного кордону України не охоплюється складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП, оскільки положення Порядку забороняють в`їзд/виїзд поза визначеними контрольними пунктами саме через лінію розмежування, а не державного кордону.

Відповідно до вимог ст. 284 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених ст. 24-1 цього кодексу; 3) про закриття справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Стороною відповідача не було надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності дій як з ухвалення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, так і доказів на підтвердження наявності в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

Отже, суд доходить висновку про наявність підстав: для задоволення адміністративного позову оскільки відповідачами не були надані докази які б вказували на існуючий склад адміністративного правопорушення у позивача; скасування постанови про накладання адміністративного стягнення; закриття справи про адміністративне правопорушення.

Позивачем при подачі адміністративного позову був сплачений судовий збір у сумі 454,00 гривні та задоволено позовні вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України у разі задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З таких підстав судові витрати понесені позивачем які становлять 454 гривні підлягають поверненню позивачу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 12, 20, 71, 77, 86, 90, 159-163, 186 КАС України, ст.ст. 222-1, 247, 251, 258, 286 КУпАП, ст. 33, 55 Конституції України,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгена Пікуса Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, виконуючої обов`язки начальника ВІПС (тип А) відділу прикордонної служби «Мілове» імені Віктора Банних Луганського прикордонного загону Франчук Тетяни Анатоліївни про визнання незаконною постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити повністю.

Постанову виконуючої обов`язки начальника ВІПС (тип А) відділу прикордонної служби «Мілове» імені Віктора Банних Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгена Пікуса Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України Франчук Тетяни Анатоліївни від 26 лютого 2021 року №145576 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.204-2 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1 700 гривень, - скасувати.

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП, - закрити.

Стягнути з Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгена Пікуса за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 06.03.2015 Ніжинським МВ УДМС України в Чернігівській області, сплачений нею при подачі адміністративного позову судовий збір у сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду у десятиденний строк з дня його проголошення, шляхом направлення скарги через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.М. Карпусь