Справа № 487/2686/20
Суддя: Сухаревич З. М.
Дата ухвалення: 2021-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 487/2686/20
Провадження № 2-а/487/7/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва, у складі головуючого судді Сухаревич З.М., за участю секретаря судового засідання Дорош В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області про визнання дій поліцейського неправомірними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

15 травня 2020 року до Заводського районного суду м. Миколаєва звернувся ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сержанта поліції Управління патрульної поліції в Миколаївській області, в якому просить: визнати дії поліцейського неправомірними, скасувати постанову ЕАК №2455781, прийняти нову постанову, якою визнати невинуватим та звільнити від стягнення штрафу.

В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що він діяв у стані крайньої необхідності з дотриманням п. 8.11 Правил дорожнього руху. До того ж в його діях відсутній умисел, який був би направлений на не дотримання ПДД на КУпАП, своїми діями він не завдав загрози водіям та пішоходам.

25 травня 2020 року зазначена позовна заява залишена без руху.

15 червня 2020 року на виконання вимог ухвали позивачем подано заяву про долучення квитанції про сплату судового збору.

21 липня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

27 жовтня 2020 року до суду надійшов відзив від представника УПП в Миколаївській області, відповідно до якого представник відповідача просить залишити позов без розгляду, посилаючись на те, що факт правопорушення підтверджується постановою у справі про адміністративне правопорушення та рапортом поліцейського. При розгляді справи поліцейський врахував всі обставини справи та виніс постанову відповідно до вимог чинного законодавства. Крім того, представник відповідача посилається на те, що позов пред`явлено до неналежної особи, оскільки при розгляді таких справ поліцейські діють від імені органів Національної поліції, які регулюють дорожній рух та здійснюють контроль за дотримання Правил дорожнього руху. Тому відповідачем повинен бути відповідний орган поліції. Також представник відповідача посилався на пропуск строку звернення до суду.

Того ж дня від представника УПП в Миколаївській області надійшло клопотання про залишення позовної заяви без руху, посилаючись на не сплату судового збору.

02 листопада 2020 року до суду надійшов аналогічний за змістом відзив та клопотання.

18 листопада 2020 року ухвалою суду постановлено перейти до спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання.

08 лютого 2021 року ухвалою суду за заявою позивача замінено первісного відповідача та належного Управління патрульної поліції в Миколаївській області, відкладено судове засідання.

До судового засідання сторони не з`явилися, позивач подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за правилами спрощеного провадження за наявних у справі доказів без участі сторін.

Дослідивши матеріали та надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 28.04.2020 року поліцейським Управління патрульної поліції в Миколаївській області Чепурним С.С. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАК № 2455781, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень.

Згідно даної постанови правопорушення полягає в тому, що керуючи транспортним засобом Ford FOCUS номерний знак НОМЕР_1 28.04.2020 року о 13 год. 17 хв. в м. Миколаїв вул. Мала Морська 92 водій керуючи транспортним засобом проїхав перехрестя вул. Скороходова та вул. Мала Морська проїхавши світлофорний об`єкт на забороняючий сигнал світлофору, а саме жовтий, чим порушив п.п. 8.7.3 ґ), чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до п. 8.7.3 ґ) Правил дорожнього руху України, Сигнали світлофора мають такі значення:жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Частина 2 ст.122 КУпАП передбачає відповідальність, в числі іншого, за порушення правил проїзду перехресть, проїзд на заборонний сигнал світлофора.

Отже, проїзд на заборонений сигнал світлофора створює склад правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.122 КУпАП.

Не погоджуючись з спірною постановою, позивач посилається на те, що він виконував вимоги п. 8.11 ПДР України, не створив своїми діями перешкод у русі іншим учасникам дорожнього руху.

Відповідно до п.8.10 ПДР у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Згідно із п.8.11 ПДР водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Виходячи з наведених пунктів ПДР України, дії, викладені у п. 8.11 ПДР України, не можливо розцінювати як порушення вимог п.8.7.3 «ґ» ПДР.

Відповідно до вимог ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Проте, у спірній постанові відсутні будь-які посилання на ці докази. У зв`язку з цим, посилання у відзиві відповідача на рапорт є неспроможними. Окрім цього, рапортне є офіційними документом, оскільки носить інформаційний характер, а відеозапис та свідки моменту даного правопорушення відсутні. А враховуючи, що за ч. 2 ст. 122 КУпАП протокол не складається (ст. 258 КУпАП), на час розгляду поліцейським УПП в Миколаївській області справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 були відсутні належні докази, які б підтверджували наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Такі докази не були надані і в суді. Отже доводи позивача щодо необхідності виконання ним вимог п. 8.11 ПДР України, жодним доказом не спростовані.

Окремо необхідно наголосити, що Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

Суд звертає увагу, що статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, матеріали вказаної адміністративної справи не містять належних доказів для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 122 КУпАП, а отже не доведено правомірність дій поліцейського під час винесення оскаржуваної постанови.

Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про необґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, оскільки відсутні докази наявності у діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена вказаною нормою права.

Відповідно до ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності адміністративний суд має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи викладене, суд доходить висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, тому дії поліцейського слід визнати неправомірними, а оскаржувану постанову слід скасувати та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Доводи представника відповідача щодо пропуск позивачем строку звернення до суду із вказаним позовом, суд не відхиляє, оскільки п. 3 Розділу VI Прикінцеві Положення КАС України (в редакції станом на день подання позову), під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки звернення до адміністративного суду продовжуються на строк дії такого карантину.

Так, відповідно до Постанови Кабінету міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з 12 березня 2020 р. до 22 травня 2020 р. на всій території України установлено карантин.

Таким чином, враховуючи що оспорювана постанова винесена 28.04.2020, а позивач звернувся до суду 12.05.2020 (штам на поштовому конверті), з урахуванням положень п. 3 Розділу VI Прикінцеві Положення КАС України (в редакції станом на день подання позову), ним не пропущено строк позовної давності.

Щодо клопотання представника позивача про залишення позовної заяви без руху з підстав несплати судового збору, то таке клопотання не може бути задоволено, оскільки на виконання вимог ухвали суду від 25 травня 2020 року позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 420,40 грн., про що зазначено в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Розподіляючи судові витрати відповідно до ст. 139 КАС України, суд доходить висновку, що на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Миколаївській області слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору у сумі 420,40 грн.

Керуючись ст.2, 5-15, 73-77, 90, 242-246, 286, 293, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Дії поліцейського Управління патрульної поліції в Миколаївській області Чепурного Сергія Сергійовича щодо складання постанови серії ЕАК № 2455781 від 28.04.2020 відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУПАП, визнати неправомірними.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2455781 від 28.04.2020, складену відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУПАП скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у сумі 420,40 грн.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Миколаївській області, місцезнаходження: 54056, м. Миколаїв, вул. Новозаводська, 1-Б/1.

Повне рішення суду складено 04 березня 2021 року.

Суддя: З.М. Сухаревич