Справа № 120/5127/20-а
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2021-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/5127/20-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Мультян Марина Бондівна

Суддя-доповідач - Мацький Є.М.

01 квітня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Шпикуляк Ю.В.,

представників відповідача: Салабай С.А., Нікітіної Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Хмельницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РБ-Трейдинг" до Головного управління Держпродспоживслужби в Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. 23.09.2020 року до Вінницького окружного адміністративного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "РБ-Трейдинг" з позовною заявою до Головного управління Держпродспоживслужби в Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу за порушення пункту 6 частини 4 статті 44 Закону України "Про державний нагляд і контроль нехарчової продукції".

2. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що згідно постанови Головного управління Держпродспоживслужби в Хмельницькій області про накладення штрафу від 10.09.2020 року за № 27 за результатами розгляду справи встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "РБ-Трейдинг" порушило пункту 6 частини 4 статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», а саме суб`єкт господарювання створив перешкоди шляхом недопущення до проведення перевірки характеристик продукції та не виконав встановлених Законом вимог посадових осіб, які здійснюють ринковий нагляд, відповідно на позивача накладено адміністративно-господарські санкції у виді штрафу в розмірі 170000,00 (сто сімдесят тисяч) гривень.

3. З такими висновками Головного управління Держпродспоживслужби в Хмельницькій області позивач не погоджується з тих підстав, що під час проведення перевірки керівник юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю "РБ-Трейдинг" або уповноважена ним особа не були присутні, оскільки посадові особи Головного управління Держпродспоживслужби у Хмельницькій області належним чином, у встановленому законом порядку, не повідомили товариство про проведення вказаної перевірки. А тому висновки відповідача про порушення позивачем вимог пункту 6 частини 4 статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» є необґрунтованими, відтак постанова про накладення штрафу в розмірі 170000,00 гривень є такою, що підлягає скасуванню.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

4. 26 січня 2021 року рішенням Вінницького окружного адміністративного суду позовні вимоги задоволено повністю.

5. Визнано протиправною та скасовано постанову № 27 від 10.09.2020 року Головного управління Держпродспоживслужби в Хмельницькій області про накладення штрафу на Товариство з обмеженою відповідальністю "РБ-Трейдинг" за порушення пункту 6 частини 4 статті 44 Закону України "Про державний нагляд і контроль нехарчової продукції".

6. Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "РБ-Трейдинг" судові витрати із сплати судового збору у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві гривні) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби в Хмельницькій області.

7. Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "РБ-Трейдинг" витрати на правову допомогу у розмірі 8000 (вісім тисяч гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби в Хмельницькій області.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

8. Апелянт ГУ Держпродслужби в Хмельницькій області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

9. Апелянт зазначив, що суб`єкт господарювання створив перешкоди шляхом недопущення посадових осіб відділу ринкового та метрологічного нагляду Головного управління Держпродспоживслужби в Хмельницькій області до проведення планової перевірки, чим порушив вимоги частину 3 статті 10, статтю 15, 16, частину 2 статті 18 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції». Вищезазначені порушення зафіксовані посадовими особами відділу ринкового та метрологічного нагляду Головного управління Держпродспоживслужби в Хмельницькій області у Акті перевірки характеристик продукції від 26.08.2020 року № 0025 та Протоколі про виявлене порушення вимог Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" та Закону України "Про загальну безпечність нехарчової продукції № 0008 від 26.08.2020 року, які 28.08.2020 року було направлено на адресу товариства. Зазначив, що 30.08.2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "РБ-Трейдинг" отримало листа, що підтверджується випискою з поштового реєстру. Таким чином зазначив, що отримавши матеріали перевірки характеристик продукції (акт, протокол та повідомлення) суб`єкт господарювання був повідомлений про розгляд справи щодо накладення штрафних санкцій за створення перешкод шляхом недопущення до проведення перевірки характеристик продукції.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

10. 6.08.2020 року на підставі наказу від 25.08.2020 року № 2162 та направлення від 25.08.2020 року № 1937, згідно секторального плану державного ринкового нагляду на 2020 рік, посадовими особами відділу ринкового та метрологічного нагляду Головного управління Держпродспоживслужби в Хмельницькій області був здійснений вихід з метою проведення планової виїзної перевірки характеристик енергоспоживчої продукції, в тому числі побутові холодильні прилади та побутові пральні машини; побутові посудомийні машини; телевізори; кондиціонери повітря; пилососи; побутові духові шафи та кухонні витяжки тощо, у магазині " ІНФОРМАЦІЯ_1 " за адресою: м. Хмельницький, вул. Тернопільська, 7 (вул. Кам`янецька, 122).

11. За результатами проведеної перевірки посадовими особами Головного управління Держпродспоживслужби в Хмельницькій області складено акт перевірки характеристик продукції від 26.08.2020 року № 0025, яким встановлено порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "РБ-Трейдинг" Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», а саме: суб`єкт господарювання створив перешкоди шляхом недопущення посадових осіб відділу ринкового та метрологічного нагляду Головного управління Держпродспоживслужби в Хмельницькій області до проведення планової перевірки.

12. За виявленим фактом порушення законодавства 26.08.2020 було складено протокол № 0008 про виявлені порушення вимог Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції".

13. За результатами розгляду справи: акта перевірки характеристик продукції від 26.08.2020 № 0025 та протоколу № 0008 від 26.08.2020 начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Хмельницькій області прийнято постанову про накладення штрафних санкцій від 10.09.2020 року № 27 на Товариство з обмеженою відповідальністю "РБ-Трейдинг" за порушення пункту 6 частини 4 статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» з накладенням штрафу у розмірі 170000,00 гривень.

14. Не погодившись із прийнятою постановою, позивач звернувся з цим позовом до суду.

ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН

15. Правова позиція апелянта викладена в п.9 постанови.

16. Позивач зазначив, що згідно постанови Головного управління Держпродспоживслужби в Хмельницькій області про накладення штрафу від 10.09.2020 року за № 27 за результатами розгляду справи встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "РБ-Трейдинг" порушило пункту 6 частини 4 статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», а саме суб`єкт господарювання створив перешкоди шляхом недопущення до проведення перевірки характеристик продукції та не виконав встановлених Законом вимог посадових осіб, які здійснюють ринковий нагляд, відповідно на позивача накладено адміністративно-господарські санкції у виді штрафу в розмірі 170000,00 (сто сімдесят тисяч) гривень.

17. З такими висновками Головного управління Держпродспоживслужби в Хмельницькій області позивач не погодився з тих підстав, що під час проведення перевірки керівник юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю "РБ-Трейдинг" або уповноважена ним особа не були присутні, оскільки посадові особи Головного управління Держпродспоживслужби у Хмельницькій області належним чином, у встановленому законом порядку, не повідомили товариство про проведення вказаної перевірки. А тому висновки відповідача про порушення позивачем вимог пункту 6 частини 4 статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» є необґрунтованими, відтак постанова про накладення штрафу в розмірі 170000,00 гривень є такою, що підлягає скасуванню.

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

18. Відповідно до вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

19. Повноваження Головного управління Держпродспоживслужби в Хмельницькій області у спірних правовідносинах визначаються, зокрема, Законами України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

20. Відповідно до статті 1 цього Закону державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

21. Спеціальним у спірних правовідносинах є Закон України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», статтею 1 якого визначено, що державний ринковий нагляд - діяльність органів ринкового нагляду з метою забезпечення відповідності продукції встановленим вимогам, а також забезпечення відсутності загроз суспільним інтересам.

22. Згідно з положеннями частини 1 статті 4 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» метою здійснення ринкового нагляду є вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів з відповідним інформуванням про це громадськості щодо продукції, яка при її використанні за призначенням або за обґрунтовано передбачуваних умов і при належному встановленні та технічному обслуговуванні становить загрозу суспільним інтересам чи яка в інший спосіб не відповідає встановленим вимогам.

23. Ринковий нагляд здійснюється органами ринкового нагляду в межах сфер їх відповідальності. Органи ринкового нагляду становлять єдину систему. Сфери відповідальності органів ринкового нагляду включають види продукції, що є об`єктами технічних регламентів, і можуть включати види продукції, що не є об`єктами технічних регламентів (частини перша та друга статті 10 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції»).

24. Відповідно до пунктів 4, 6 частини першої статті 10 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» з метою здійснення ринкового нагляду органи ринкового нагляду в межах сфер їх відповідальності, зокрема: проводять перевірки характеристик продукції, в тому числі відбирають зразки продукції та забезпечують проведення їх експертизи (випробування); приймають у випадках та порядку, визначених цим Законом, рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, здійснюють контроль стану виконання суб`єктами господарювання цих рішень.

25. Положеннями статті 15 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» визначено права посадових осіб, які здійснюють ринковий нагляд. Так, посадові особи, які здійснюють ринковий нагляд, мають право:

1) проводити у випадках і порядку, визначених цим Законом, документальні перевірки та обстеження зразків продукції, відбирати зразки продукції і забезпечувати проведення їх експертизи (випробування);

2) безперешкодно відвідувати, за умови пред`явлення службового посвідчення та посвідчення (направлення) на проведення перевірки, у будь-який час протягом часу роботи об`єкта: а) торговельні та складські приміщення суб`єктів господарювання і місця, зазначені у пункті 2 частини дев`ятої статті 23 цього Закону, для проведення перевірок характеристик продукції і перевірок стану виконання суб`єктами господарювання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів; б) місця, зазначені в пункті 3 частини дев`ятої статті 23 цього Закону, для проведення перевірок додержання вимог щодо представлення продукції, яка не відповідає встановленим вимогам, перевірок характеристик продукції та перевірок виконання суб`єктами господарювання приписів і рішень відповідно до частини п`ятої статті 26 цього Закону; в) місця, зазначені в пункті 4 частини дев`ятої статті 23 цього Закону, для проведення перевірок характеристик продукції;

3) вимагати від суб`єктів господарювання надання документів і матеріалів, необхідних для здійснення ринкового нагляду, одержувати копії таких документів і матеріалів. У разі якщо оригінали таких документів і матеріалів складені іншою мовою, ніж мова діловодства та документації державних органів, на вимогу органів ринкового нагляду суб`єкти господарювання зобов`язані за власний рахунок забезпечити їх переклад мовою діловодства та документації державних органів в обсязі, необхідному для здійснення ринкового нагляду;

4) вимагати від посадових осіб суб`єктів господарювання та фізичних осіб - підприємців надання у погоджений з ними строк усних чи письмових пояснень з питань, що виникають під час проведення перевірок і вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів;

5) складати акти перевірок та застосовувати в установленому законом порядку штрафні санкції до суб`єктів господарювання за порушення вимог цього Закону, Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції» та встановлених вимог;

6) складати на основі актів перевірок протоколи про адміністративні правопорушення у сфері здійснення ринкового нагляду та розглядати справи про відповідні адміністративні правопорушення згідно із законом України;

7) залучати у разі потреби в установленому порядку до здійснення ринкового нагляду працівників наукових установ та фахівців. На осіб, які залучені в установленому порядку до здійснення ринкового нагляду, поширюються обов`язки, визначені пунктами 1 - 5 частини першої статті 17 цього Закону;

8) вимагати від посадових осіб суб`єктів господарювання та фізичних осіб - підприємців припинення дій, які перешкоджають здійсненню заходів ринкового нагляду, а в разі їх відмови від припинення таких дій - звертатися до органів Національної поліції за допомогою у здійсненні законної діяльності з ринкового нагляду.

26. Ринковий нагляд здійснюється відповідно до секторальних планів ринкового нагляду, які щорічно затверджуються органами ринкового нагляду відповідно до сфер їх відповідальності (частина перша статті 20 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції»).

27. Відповідно до частин 1-3 статті 23 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» під час перевірок характеристик продукції проводяться документальні перевірки, у разі необхідності - обстеження зразків продукції, а за наявності підстав вважати, що продукція є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам, - відбір та експертиза (випробування) зразків продукції.

28. При проведенні перевірок характеристик продукції органи ринкового нагляду враховують ступінь ризику, який може становити відповідна продукція, а також відомості, що містяться у зверненнях споживачів (користувачів) про захист їх права на безпечність продукції, та іншу інформацію щодо продукції.

29. Органи ринкового нагляду проводять планові та позапланові перевірки характеристик продукції.

30. Планові перевірки характеристик продукції проводяться у розповсюджувачів цієї продукції, а позапланові - у розповсюджувачів та виробників такої продукції.

31. Частиною 5 статті 23 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» передбачено, що перевірки характеристик продукції проводяться на підставі наказів органів ринкового нагляду та посвідчень (направлень) на проведення перевірки, що видаються та оформляються відповідно до Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». У разі одержання інформації про надання на ринку продукції, що становить серйозний ризик, відповідні накази та посвідчення (направлення) видаються і оформляються невідкладно.

32. Згідно з положеннями частини 4 статті 5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» органи державного нагляду (контролю) здійснюють планові заходи з державного нагляду (контролю) за умови письмового повідомлення суб`єкта господарювання про проведення планового заходу не пізніш як за десять днів до дня здійснення цього заходу.

33. Повідомлення повинно містити:

33.1. дату початку та дату закінчення здійснення планового заходу;

33.2. найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід;

33.3. найменування органу державного нагляду (контролю).

34. Повідомлення надсилається рекомендованим листом та/або за допомогою електронного поштового зв`язку або вручається особисто під розписку керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі.

35. Суб`єкт господарювання має право не допускати посадову особу органу державного нагляду (контролю) до здійснення планового заходу в разі неодержання повідомлення про здійснення планового заходу.

V. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

36. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої апеляційної скарги, Апеляційний Суд виходить з наступного.

37. Зі змісту наведених правових норм вбачається, що органи державного ринкового нагляду, серед іншого уповноважені проводити у випадках і порядку, визначених Законом України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», документальні перевірки характеристик продукції та обстеження зразків продукції. При цьому, планові перевірки проводять на підставі щорічно затверджуваних секторальних планів ринкового нагляду, відповідно до яких видаються наказ органу ринкового нагляду та посвідчення (направлення) на проведення перевірки, що оформляються відповідно до Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

38. Повідомлення про проведення перевірки направляється суб`єкту, щодо якого здійснюватиметься перевірка, рекомендованим листом не пізніше десяти днів до дня здійснення заходу перевірки.

39. Даний висновок узгоджується, зокрема, з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі № 826/2615/18.

40. Колегією суддів встановлено, що апелянтом не дотримано порядок проведення перевірки, а саме повідомлення про проведення перевірки не було направлено суб`єкту господарювання - Товариству з обмеженою відповідальністю "РБ-Трейдинг", а відтак мають бути відсутні і наслідки такої перевірки у вигляді оскаржуваних постанов.

41. Крім того, колегією суддів не приймаються до уваги доводи апелянта про присутність на момент перевірки директора товариства Товариства з обмеженою відповідальністю "РБ-Трейдинг" ОСОБА_1 , з огляду на наступне.

42. В тексті заяви до правоохоронних органів ОСОБА_1 про вчинення злочину зазначено, що працівники служби ринкового нагляду вимагали проведення незаконної перевірки, чим порушили права на ведення господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "РБ-Трейдинг" та створили перешкоди його підприємницькій діяльності (тобто як окремій юридичні особі).

43. Відповідно довідки Товариства з обмеженою відповідальністю "РБ-Трейдинг" від 09.11.2020 року № 84 ОСОБА_1 не являється працівником Товариства з обмеженою відповідальністю "РБ-Трейдинг". Повноважень щодо представлення інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "РБ-Трейдинг" ОСОБА_1 не надавались.

44. Також, працівники поліції встановили фізичну особу ОСОБА_1 , але ними не було встановлено, чи він є директором підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю "РБ-Трейдинг", чи його філії або діє за дорученням.

45. Згідно наказу № 19 від 30.09.2019 року директором філії «РБ-016» Товариства з обмеженою відповідальністю "РБ-Трейдинг" з 01.10.2019 року є ОСОБА_2 .

46. Отже, посадові особи Головного управління Держпродспоживслужби у Хмельницькій області не встановили особу присутню в магазині, не переконались в її повноваженнях, не встановили чи дійсно, як зазначено апелянтом - присутня в магазині особа є директором товариства. Відтак колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ні керівник Товариства з обмеженою відповідальністю "РБ-Трейдинг", ні уповноважена ним особа, не створювали перешкод перевірці посадовими особами Головного управління Держпродспоживслужби у Хмельницькій області характеристик енергоспоживчих продуктів у магазині " ІНФОРМАЦІЯ_1 " за адресою: АДРЕСА_1 (вул. Кам`янецька, 122).

47. З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обгрунтованість позовних вимог.

48. Щодо стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу апелянт не висловив своїх доводів, але колегія суддів зазначає наступне.

49. Відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

50. Пунктом 1 частини 3 статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, віднесено витрати на професійну правничу допомогу.

51. При цьому, згідно з частинами 1-3 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

52. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

53. Згідно з частиною 5 статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

54. Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

55. Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

56. Згідно з частиною 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

57. Стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

58. Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 року №5076-VI (далі - Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

59. Згідно з статтею 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

60. Пунктом 6 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

61. Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 року №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

62. Отже, з викладеного випливає, що до правової допомоги належать консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.

63. Надання належних та допустимих доказів на підтвердження витрат, понесених у зв`язку з вчиненням окремих процесуальних дій поза судовим засіданням, а також часу, витраченого на підготовку позовної заяви та інших процесуальних документів з урахуванням тривалості розгляду справи, є підставою для задоволення вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу.

64. Чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості.

65. Висновки аналогічного характеру містяться у постанові Верховного Суду від 09.04.2019 року у справі №826/2689/15.

66. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 (№11-562ас18) судом висловлено правову позицію, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

67. У пункті 269 Рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

68. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10.12.2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12.10.2006 року у справі "Двойних проти України", від 30.03.2004 року у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

69. Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

70. Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

71. Так, з матеріалів справи видно, що адвокатом Герасимчуком С.П. 23.09.2020 року видано ордер серії АВ №1005131 на надання правничої (правової) допомоги Товариству з обмеженою відповідальністю "РБ-Трейдинг" у Вінницькому окружному адміністративному суді.

72. Згідно пункту 1.2. Договору (угоди) про надання професійної правничої допомоги № 41/20-а від 18.09.2020 року гонорар адвоката погоджується за взаємною угодою сторін та оформлюється додатком до договору, який є невід`ємною його частиною.

73. Відповідно до детального опису робіт (надання послуг) від 22.01.2021 року згідно договору про надання професійної правничої допомоги № 41/20-а від 18.09.2020 року адвокатом надані наступні послуги:

- попереднє вивчення матеріалів. Формування правової позиції. Консультування (3 години - 2000 гривень);

- опрацювання законодавчої бази, що регулюють спірні відносини. Вивчення судової практики (4 години - 3000 гривень);

- підготовка та подання до Вінницького окружного адміністративного суду позовної заяви (8 годин - 6000 гривень);

- підготовка та подання відповіді на відзив (6 годин - 4000 гривень);

- підготовка та подання пояснень на адміністративний позов (6 годин - 4000 гривень);

- представництво у Вінницькому окружному адміністративному суді (1 година - 1000 гривень).

74. Всього витрати на правову допомогу склали на загальну суму - 20000 гривень.

75. Сплата позивачем вказаної суми за надання правової (правничої) допомоги підтверджена квитанцією до прибуткового касового ордеру №33 від 18.09.2020 року, виданою адвокатом Герасимчуком С.П. на суму 20000 гривень.

76. Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що визначена адвокатом сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, за результатами розгляду справи №120/5127/20-а не є належним чином обґрунтованою та завищеною у контексті дослідження обсягу фактично наданих ним послуг із урахуванням складності справи, кількості витраченого на ці послуги часу, та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг і витраченого адвокатом часу із розміром заявленої суми витрат на

професійну правничу допомогу.

77. Крім цього, наданий корінець до касового прибуткового ордеру не може бути належним доказом, так як адвокатом не надано доказів, що ним ведеться каса і вказана сума там оприбуткована, а відповідно і зроблено запис в касовій книзі.

78. З огляду на те, що предметом розглядуваного спору, є справа незначної складності, обсяг наданих послуг адвокатом, виходячи з критерію розумності, пропорційності, співмірності розподілу витрат на професійну правничу допомогу та те, що заявлена сума до відшкодування витрат на правничу професійну допомогу є неспівмірною з вимогами, які заявлені у позовній заяві, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що розмір вказаних витрат має бути зменшений до 8000,00 гривень.

VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

79. Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

80. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

81. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

82. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

83. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

84. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, Апеляційний Суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які б були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу ГУ Держпродслужби в Хмельницькій області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26 січня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 01 квітня 2021 року.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Залімський І. Г. Сушко О.О.