Справа № 540/517/21
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2021-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/517/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Войтовича І.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі-відповідач, Пенсійний фонд), у якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в України, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2017, 2018 та 2019 роки, починаючи з моменту звернення, а саме з 25.11.2020;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити перерахунок пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в України, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2017, 2018 та 2019 роки, починаючи з моменту звернення, а саме з 25.11.2020.

Позовні вимоги обґрунтовані правом на отримання належного розміру пенсії, висновками Великої Палати Верховного Суду викладені у постанові від 31.10.2018 по справі №876/5312/17, ОСОБА_1 вважає дії відповідача щодо застосування показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014, 2015, 2016 роки, протиправними, оскільки позивач вийшов на пенсію за вислугу років як робітник локомотивних бригад з 28.09.2015 відповідно до п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ, в наступному, в березні 2020 року, набувши право на пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, звернувся до Пенсійного фонду із заявою від 25.11.2020 про призначення пенсії за віком, але відповідач помилково зазначає про наявність обставин для переведення з однієї пенсії на іншу відповідно до ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». ОСОБА_1 зауважує, що відповідно до норм діючого законодавства він вперше звернувся із призначенням йому пенсії за віком, у зв`язку з чим з дотриманням ч. 2 ст. 40 Закону №1058-IV при розрахунку пенсії має застосовуватись середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, середній показник за 2017, 2018 та 2019 роки.

19.02.2021 ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

15.03.2021 до суду надійшов відзив представника відповідача на позовну заяву, в якому зазначено про необґрунтованість та безпідставність заявлених позовних вимог. Представник відповідача вказує на те, що ОСОБА_1 отримував пенсію за вислугу років відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та у цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. Пунктом 16 Розділу XV Закону, чинному на час призначення пенсії за вислугу років, а саме 28.09.2015, зазначено, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та пенсію за вислугу років. Відповідно, пенсія позивачу була призначена за нормами Закону №1058-IV за наявності трудового стажу передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». За заявою позивача від 25.11.2020 про переведення з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, було здійснено переведення відповідно до норм ст. 45 Закону №1058-IV та застосовано ч. 2 ст.40 Закону №1058-IV. У відзиві також зазначено, що відповідно до ч.3 ст. 45 Закону № 1058-IV, при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст. 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена ч.2 ст. 40 цього Закону для призначення пенсії. Пенсію по інвалідності позивач не отримував, тому підстав для застосування середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за переведенням на пенсію за віком, під час переведення з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно чинного пенсійного законодавства немає. Представник відповідача зауважив, що пенсія за віком та пенсія за вислугу років є різновидами одного виду пенсій - трудової, процедура призначення пенсії пов`язується з первинним зверненням за призначенням пенсії, тобто - вперше за одним з видів трудових пенсій (пенсійних виплат), у тому числі пенсії за віком чи за вислугу років. У свою чергу, переведення з одного виду пенсійних виплат на інший не змінює сутності такої процедури, як такої, що може бути ініційована після первинного (вперше) призначення одного з видів трудової пенсії (за вислугу років чи пенсії за віком) та по суті є продовженням виплати зміненої за кваліфікаційними ознаками пенсії на підставі, зокрема, матеріалів пенсійної справи, яка формується у період первинного призначення пенсії, у зв`язку з чим, визначення «призначення пенсії» та «переведення» з одного виду пенсії, у тому числі з виду трудової пенсії «за вислугу років» на інший вид трудової пенсії «за віком», тобто на інший вид трудової пенсії, якою в силу ч. 1 ст. 4 Закону № 1058-IV не є співставними та визначення «переведення» не може застосовуватись у значенні «первинного призначення» пенсії, зазначає, що з 01.12.2020 пенсію ОСОБА_1 було перераховано з доданням страхового стажу, набутого після призначення пенсії, відповідно дії Пенсійного фонду щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії за вимогою позивача вважає правомірними та просить відмовити в задоволенні позовний вимог у повному обсязі.

30.03.2021 до суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача, відповідно до якої представник наполягає на задоволенні позовних вимог та вважає необґрунтованою позицію відповідача у зв`язку із невірним трактуванням висновків Великої Палати Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 по справі №876/5312/17.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

При вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву (ч.7 ст.262 КАС України).

Статтею 258 КАС України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що справа підлягає розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 28.09.2015 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Генічеському районі Херсонської області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі Закон №1788-ХІІ). Дані обставини підтверджуються наданими до справи відповідачем копіями матеріалів з пенсійної справи позивача, а саме: заявою від 28.09.2015 про призначення пенсії за вислугу років; трудової книжки НОМЕР_1 , з якої вбачається останній запис №14 від 01.01.2014 щодо займаної посади ОСОБА_1 посада машиніст залізнично-будівельних машин (хопер-дозаторів та думпкарів) 5 розряду перейменована у машиніст залізнично-будівельних машин 5 розряду, згідно наказу №115/ос від 27.12.2013; військового квитка НО №4483989; довідки Державного підприємства «Придніпровська залізниця» Відокремленого структурного підрозділу «Колійна машинна станція «№-137» від 16.09.2015 № 57 щодо підтвердження періоду роботи з 23.10.1981 по 21.04.1996, що надає право на пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 55 Закон №1788-ХІІ; довідкою Дніпродзержинського металургійного коледжу від 01.12.2015 № 85 щодо підтвердження періоду навчання з 01.09.1976 по 15.11.1978рр.; додаток №1 «Колійна машинна станція «№-137» щодо інтенсивності на дільницях дороги із супровідним листом в.о. керівника дороги-керівника відділу кадрів та навчальних закладів Крайняк Н.М. від 09.06.1992 №НОК-142; довідкою №58 від 16.09.2015 щодо підтвердження реорганізації підприємства ДП «Придніпровська залізниця» ПМС 137 у Відокремлений структурний підрозділ «Колійна машинна станція № 137» Державного підприємства «Придніпровська залізниця»; протоколом Пенсійного фонду № 1753 від 08.10.2015 про призначення пенсії за вислугою років з 28.09.2015 у розмірі 2316,71 грн.; розрахунком загального стажу за період з 03.04.1979 по 31.08.2015, що склав 35 років 11 місяців 28 днів, страховий стаж з 01.07.2000 15 років 1 місяць 1 день; розпорядженням Пенсійного фонду № 151096 від 24.12.2015 щодо призначення з 28.09.2015 пенсії за вислугою років у розмірі 2503,06 грн., з 01.10.2015 2503,06 грн.; розрахунком стажу за період з 01.09.1976 по 31.08.2015, що склав 38 років 2 місяці 12 днів, страхового стажу з 01.07.2000 15 років 1 місяць 1 день.

Зауважень, додаткових пояснень щодо обставин призначення з 28.09.2015 ОСОБА_1 пенсії за вислугою років за п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ від сторін до суду не надійшло.

25.11.2020 позивач ОСОБА_1 звернувся до Пенсійного фонду із заявою про перехід на інший вид пенсії, а саме за віком. В матеріалах пенсійної справи також наявна заява ОСОБА_1 адресована начальнику Генічеського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) управління обслуговування громадян ГУПФУ в Херсонській області Лашко О.В. з проханням перевести з пенсії за вислугу років на пенсію за віком за матеріалами пенсійної справи.

Як наслідок, на адресу представника ОСОБА_1 , було надіслано листа від Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 14.01.2021 №149-5308/С-02/8-2100/21 в якому зазначено про те, що «… Статтею 45 Закону передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Відповідно до частини другої статті 40 Закону, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де зокрема:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до частини третьої статті 45 Закону, при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Гр. ОСОБА_1 отримував пенсію за вислугу років, а не по інвалідності, тому застосовувати середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за переведенням на пенсію за віком, підстав немає.

При індивідуальному коефіцієнті заробітної плати 1,61973 за періоди роботи з 01.07.2000 по 31.08.2015 та коефіцієнті страхового стажу 0,38167 за 38 років 02 місяці 12 днів, розмір пенсії за віком гр.. ОСОБА_1 з 25.11.2020 як працюючої особи складає 3054,50 грн., у тому числі: 3022,28 грн. - основний розмір пенсії за віком, обчислений відповідно до ст.27 Закону (4888,83 грн. х 1,61973 х 0,38167, де 4888,83 грн. - показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014-2016 роки з урахуванням коефіцієнта підвищення 1,17 і 1,11 (3764,40 грн. х 1,17 х 1,11); 32,22 грн. - доплата за 3 роки стажу понад встановлені для чоловіків 35 років, обчислена відповідно до ст.28, 42 Закону (1074,00 грн. х 3%, де 1074,00 грн. прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 01.09.2015 року).

З 01.12.2020 пенсію перераховано з доданням страхового стажу, набутого після призначення пенсії. За результатами перерахунку, страховий стаж зараховано по 31.10.2020 та складає 43 роки 04 місяці 12 днів (коефіцієнт страхового стажу 0,43333), розмір з 01.12.2020 складає 3517,28 грн., у тому числі: 3431,36 грн. основний розмір пенсії за віком (4888,83 грн. х 1,61973 х 0,43333); 85,92 грн. - доплата за 8 років стажу понад встановлені для чоловіків 35 років (1074,00 грн. х 8%). Пенсія нараховується та виплачується відповідно до вимог чинного законодавства України.…».

З наданого позивачем до позову витягу щодо перерахунку пенсії, сформованого Пенсійним фондом 26.11.2020 о 09:05, вбачається, що 26.11.2020 відповідачем було прийнято рішення № 96 про перерахунок пенсії ОСОБА_1 за віком (ст.27) у зв`язку зі зміною стажу (24 місяці) на підставі абз. 1 ч. 4 ст. 42 Закону № 1058-IV, відповідно з 01.12.2020 здійснено перерахунок пенсії із застосуванням коефіцієнту страхового стажу 0,43333 та визначено розмір пенсії за вислугу років у сумі 3517,28 грн., що складається із 3431,36 грн. основного розміру пенсії за віком, 85,92 доплати за понаднормовий стаж (8 років).

Відповідно, відповідач вважає, що середня заробітна плата (дохід), визначена ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», застосовується тільки при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком і в разі, якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу. Крім того, у листі йдеться про те, що при призначені пенсії застосовується середня заробітна плата за три календарні роки, що передують року звернення. Оскільки ОСОБА_1 вперше призначено пенсію за вислугу років 28.09.2015, а тому при переході на пенсію за віком застосуванню підлягає показник середньої заробітної плати, що застосовувався при призначенні попереднього виду пенсії.

Таким чином, з урахуванням викладеної у відзиві на позовну заяву правової позиції, Пенсійний фонд перевів ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до отриманої заяви від 25.11.2020 але відмовив у визначенні розміру заробітної плати (доходу) для призначення пенсії за останні три роки 2017, 2018, 2019, що передують року звернення за призначенням пенсії, із застосуванням положень ч. 2 ст. 40 Закону № 1058-IV у зв`язку із відсутністю для Пенсійного фонду законодавчо визначеної підстави, оскільки звернення позивача не є у розумінні норм чинного законодавства призначенням пенсії вперше щоб мати підстави для застосування розміру заробітної плати (доходу) за останні три роки, що передують зверненню за призначенням пенсії. Відповідно, розмір пенсії позивача за віком було обраховано Пенсійним фондом з часу першого звернення, а саме з 28.09.2015, із застосуванням положень п. 43 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV визначенням розміру заробітної плати (доходу) для призначення пенсії за 2014, 2015, 2016 роки, із відповідним застосуванням коефіцієнту заробітної плати 1,61973 за період роботи з 01.07.2000 по 31.08.2015 та коефіцієнту страхового стажу 0,38167 за 38 років 2 місяці 12 днів.

Зазначені дії Пенсійного фонду позивач вважає неправомірними та оскаржує у даній справі.

Виходячи з вищевикладеного, судом встановлено, що предметом розгляду у зазначеній справі є відмова Пенсійного фонду у застосуванні показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, а саме пенсії за віком, відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону № 1058-IV за 2017, 2018, 2019 роки. Позиція позивача ґрунтується на праві вибору пенсії та праві звернення до Пенсійного фонду із заявою про призначення йому пенсії за віком, що є призначенням пенсії вперше та відповідно має застосовуватись норма ч. 2 ст. 40 Закону №1058-IV та зарахування показника середньої заробітної плати за 2017, 2018 та 2019 роки, відповідач в свою чергу вважає свої дії правомірними, пенсія обчислюється та виплачується гр. ОСОБА_1 відповідно до норм діючого законодавства, наполягає на відсутності підстав для зарахування показника середньої заробітної плати за 2017, 2018 та 2019 роки оскільки пенсія позивача була призначена ще у 2015 році, та не має законодавчих підстав вважати подану заяву 25.11.2020 як право на переведення з одного виду пенсії на інший, оскільки ОСОБА_1 не було призначено пенсію за ст. 9 Закону № 1058-IV, тому застосування Пенсійним фондом показника середньої заробітної плати за 2014, 2015, 2016 роки є законним.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає необхідним встановити наявність чи відсутність права у позивача ОСОБА_1 , який отримує пенсію за віком із застосуванням положень ч. 2 ст. 40 Закону № 1058-IV щодо показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення пенсії, відповідно до поданої заяви 25.11.2020, та відповідно наявність чи відсутність правомірності в діях Пенсійного фонду щодо застосування під час призначення пенсії показника середньої заробітної плати за 2014, 2015, 2016 роки після отриманої заяви ОСОБА_1 від 25.11.2020 про переведення з пенсії за вислугою років на пенсію за віком.

Суд вважає необхідним зазначити, що згідно ч. 2 та ч. 3 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п. 3 та п. 4 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема: визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій та визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Положеннями ст. 24 Конституції України передбачено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до ст. 46 Конституції України Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Суд зазначає те, що захист прав позивача, шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії може відбуватись, виключно, внаслідок визнання відповідних рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними.

За відсутності протиправних рішень дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, відсутня одна з необхідних, визначених частиною 1 статті 5 КАС України умов, для судового захисту порушених прав позивача.

Слід зважити на те, що для зобов`язання особи вчинити дію необхідна одночасна сукупність таких умов: існування у особи правомірного обов`язку вчинити конкретну дію та відмова її таку дію вчинити (активна поведінка) або невчинення цієї дії взагалі (пасивна поведінка).

Відповідач як орган Пенсійного фонду здійснює свою діяльність на підставі Конституції України та законів і інших нормативно-правових актів у галузі пенсійного забезпечення та державного пенсійного страхування громадян. Саме цими нормативно-правовими актами визначено підстави, процедуру та повноваження відповідача при призначенні та перерахунку пенсій, його права та обов`язки.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Зокрема, ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Положення про Пенсійний фонд, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 № 280 (далі Положення № 280) - Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Згідно пп. 6 п. 4 Положення № 280 Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань здійснює, зокрема, контроль за додержанням вимог законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інших платежів, за достовірністю документів, поданих для призначення пенсії, та відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, призначенням (перерахунком) і виплатою пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці та іншими виплатами, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України, інших джерел, визначених законодавством; забезпечення своєчасної та у повному обсязі виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством. Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи (п. 7 Положення № 280).

Суд зазначає, що Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-XII) відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих.

Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Статтею 1 Закону № 1788-XII визначено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Таким чином, положеннями Закону № 1788-XII визначено право громадян на матеріальне забезпечення, на отримання трудових та соціальних пенсій, соціальну захищеність шляхом встановлення гідного розміру пенсій.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Згідно ст. 1 Закон №1058-IV визначено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частина 3 статті 4 Закону №1058-IV визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

В статті 5 Закону №1058-IV зазначено, що даний Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (ч. 2 ст. 7 Закону №1058-IV).

Право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом (ч. 1 ст. 8 Закону №1058-IV).

Таким чином, положення Закону №1058-IV регулюють відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, визначають принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, допомоги, що є основним джерелом існування та мають забезпечувати гідний рівень життя.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 1058-IV за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції, чинній на час призначення пенсії, з 01.04.2015) право на пенсію за вислугу років мають робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України; водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих у технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар`єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи, - після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.

Частиною 1 статті 26 Закону №1058-ІV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

При цьому, відповідно до статті 27 Закону №1058-ІV розмір пенсії за віком визначається за формулою: П= Зп х Кс, де: П - розмір пенсії у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

За приписами ч. 2 ст. 40 Закону № 1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск: К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 +... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу, який враховується при обчисленні пенсії, визначається за формулою: Кз = Зв : Зс, де: Кз - коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи; Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу); Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), а в разі одноразової сплати єдиного внеску відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - за місяць, в якому укладено договір про добровільну участь.

Сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), визначається за формулою: Зв = З + Зд, де: Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу); З - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої фактично сплачено страхові внески згідно з цим Законом за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу); Зд - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, розрахована виходячи із передбаченої частини третьої статті 24 цього Закону доплати, за місяць, за який визначається коефіцієнт заробітної плати (доходу), і яка визначається за формулою: Зд=Д/Тх-100%, де Д - сума доплати, здійснена відповідно до частини третьої статті 24 цього Закону; Т - розмір страхового внеску до солідарної системи у відповідному місяці.

У разі відсутності на момент призначення пенсії даних про щомісячну середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за попередні місяці для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) враховується щомісячна середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за наявний попередній місяць з наступним перерахунком коефіцієнта заробітної плати (доходу) після отримання даних про щомісячну середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за місяць (місяці), що передує зверненню за призначенням пенсії.

При обчисленні коефіцієнта заробітної плати (доходу) за періоди сплати страхових внесків за застрахованих осіб, зазначених у пунктах 8, 13 і 14 статті 11 цього закону та за періоди, які включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, враховується мінімальний розмір заробітної плати.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 №1058-ІV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

За змістом ч. 3 ст. 45 №1058-ІV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви, на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Згідно з пунктів 2 та 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, які працювали на посадах, що дають право на пенсію за вислугою років, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом № 1788-XII. У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до ст. 27 та з урахуванням норм ст. 28 цього Закону. До приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону № 1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 28.09.2015 отримує пенсію за вислугою років на підставі п. «а» ст. 55 Закону №1788-ХІІ та заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначено за нормою ч. 2 ст. 40 Закону № 1058-IV із визначенням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2012, 2013, 2014 роки, що сторонами не заперечується.

Водночас ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV (в редакції від 03.07.2020, чинній на час звернення із заявою про переведення на пенсію) установлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Таким чином, наведені приписи свідчать про те, що лише при переведенні з одного виду пенсії на інший можуть застосовуватись норми ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в частині застосування показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 було призначено пенсію за вислугу з 28.09.2015 відповідно до п. «а» ст. 55 Закону № 1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії та для призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV позивач звернувся вперше 25.11.2020 після досягнення 60-річного віку.

Статтею 7 Закону № 1788-XII передбачено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком та по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу особою на час звернення за пенсією чи ні. Пенсія за вислугу років призначається лише при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Згідно з п. 2.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі-Порядок №22-1) вбачається, що поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Таким чином, позивач має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення, відповідно, у випадку призначення особі пенсії за вислугу років згідно Закону № 1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV.

Та обставина, що механізм і порядок обчислення та виплати пенсій за вислугу років з 01 січня 2004 року здійснюється на підставі Закону № 1058-IV за формулою, що встановлена для пенсії за віком, не впливає на те, що призначення пенсії за вислугу років передбачено положеннями Закону № 1788-XII. Відповідно до ст. 2 Закону № 1788-XII за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні пенсії.

Згідно ст. 6 Закону № 1788-XII особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини чи при виконанні інших обов`язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов`язку.

Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію (ст. 7 № 1788-XII).

Стаття 9 Закону № 1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором (ст. 10 Закону № 1058-IV).

З аналізу зазначених вище норм законодавства вбачається, що ч. 3 ст. 45 Закону №1058-IV установлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-IV. Однак, у випадку із поданою 25.11.2020 заявою позивача ОСОБА_1 мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а тому має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, а саме пенсії за віком.

Аналогічні висновки викладені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі №577/2576/17, Верховного Суду від 31.07.2019 у справі №720/208/17, від 16.06.2020 у справі №127/7522/17, від 18.08.2020 у справі №263/6611/17.

Суд погоджується із представником відповідача, що позивач ОСОБА_1 вийшов на пенсію за вислугою років, скориставшись правом на отримання одного з виду трудової пенсії, передбаченої ст. 2 Закону № 1788-XII, та нормами Закону № 1788-XII визначено право на звернення за пенсію, обравши її відповідний вид, а норми Закону № 1058-IV визначають право звернення за пенсією за віком. Суд зазначає, що ст. 9 Закону № 1058-IV не передбачає такого виду пенсії, як пенсія за вислугу років, але, разом з тим, ч. 3 ст. 45 зазначеного Закону регламентує порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший, у зв`язку з чим, при зверненні особи, якій було призначено пенсію за вислугу років у порядку Закону № 1788-XII, до Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком на підставі Закону № 1058-IV, має місце саме призначення такого виду пенсії, а не переведення згідно з ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV, у зв`язку з чим спростовуються зазначені у відзиві твердження представника відповідача щодо наявності підстав лише для переведення з одного виду пенсії на інший.

Суд зазначає також необґрунтоване посилання представника відповідача на абз. 3 ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV, оскільки в даному випадку ОСОБА_1 не перебував на пенсії по інвалідності, а перебував на пенсії за вислугою років за нормами Закону №1788-XII, суд зазначає, що після досягнення 60 річного віку він отримав право на вибір виду пенсії за ст. 2 Закону № 1788-XII, а саме за віком.

З обставин справи вбачається, що Пенсійний фонд здійснив переведення ОСОБА_1 з пенсії за вислугою років на пенсію за віком, але у зв`язку із необґрунтованим посиланням на ч. 3 ст. 45 Закону № 1788-XII дійшов до висновку про відсутність законодавчих підстав вважати, що подана заява 25.11.2020 не є первинним зверненням ОСОБА_1 із призначенням йому пенсії, неправомірного ствердження про те, що переведення з одного виду пенсії по суті є продовженням виплати зміненої за кваліфікаційними ознаками пенсії на підставі матеріалів пенсійної справи.

Таким чином, суд вважає неправомірними дії Пенсійного фонду під час переведення ОСОБА_1 з пенсії за вислугою років на пенсію за віком із визначенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2014, 2015, 2016 роки, відповідно до п.43 Прикінцевих положень Закону №1058-IV зазначає, що в даному випадку звернення позивача із заявою від 25.11.2020 вважається первинним зверненням із заявою про призначення йому пенсії за віком та відповідно Пенсійний фонд має застосовувати положення ч. 2 ст. 40 Закону № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (дохід) для обчислення пенсії, а саме Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, відповідно за 2017, 2018, 2019 роки, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно, суд зазначає, що позиція суду узгоджується також із висновками, викладеними в постанові Великої палати Верховного суду від 31.10.2018 по справі №876/5312/17.

Відповідно до п. 43 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», збільшений на 79 гривень.

Пунктом 44 Перехідних положень Закону № 1058-IV визначено, що з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %. З 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2016 та 2017 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %. У разі, якщо при однакових показниках індивідуального коефіцієнта заробітної плати (доходу) та тривалості страхового стажу розмір пенсії у 2018 році, обчислений відповідно до аналогічних показників, буде меншим, ніж пенсія, призначена у 2017 році, розмір якої обчислений з урахуванням положень абзацу першого цього пункту, Кабінет Міністрів України приймає рішення про збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується при призначенні пенсій з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, таким чином, щоб пенсії, призначені у зазначений період, не були меншими за пенсії, що призначалися з 1 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року.

Збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який застосовується для обчислення пенсій, передбачене частиною другою статті 42 цього Закону, проводиться починаючи з 2021 року. У 2019 - 2020 роках показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який застосовується для перерахунку пенсій, збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за рік, що передує року, в якому проводиться збільшення, порівняно з роком, що передує року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення (п. 45 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV).

З дослідженого судом листа Пенсійного фонду від 14.01.2021 № 149-5308/С-02/8-2100/21 вбачається застосування відповідачем індивідуального коефіцієнту заробітної плати 1,61973 за періоди роботи з 01.07.2000 по 31.08.2015 та коефіцієнті страхового стажу 0,38167 за 38 років 02 місяці 12 днів, у зв`язку з чим, розмір пенсії за віком гр. ОСОБА_1 з 25.11.2020 як працюючої особи склав 3054,50 грн., зокрема, застосовано 4888,83 грн., як показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014-2016 роки з урахуванням коефіцієнта підвищення 1,17 і 1,11 (3764,40 грн. х 1,17 х 1,11). Відповідачем також з 01.12.2020 ОСОБА_1 здійснено перерахунок пенсії з доданням страхового стажу, набутого після призначення пенсії, коефіцієнт страхового стажу зазначено 0,43333, розмір пенсії позивача з 01.12.2020 склав 3517,28 грн., до якої включено - 4888,83 грн. показник середньої заробітної плати та 0,43333 коефіцієнт страхового стажу. Визначення зазначеного показника середньої заробітної плати та коефіцієнту страхового стажу також підтверджується дослідженим судом витягом Пенсійного фонду щодо рішення № 96 від 26.11.2020 про перерахунок пенсії з 25.11.2020.

Враховуючи зазначене вище, з урахуванням висновків суду, даному випадку суд погоджується із твердженням представника позивача щодо невірного застосування відповідачем показника середньої заробітної плати для визначення розміру пенсії ОСОБА_1 з 25.11.2020 4888,83, за періоди 2014, 2015, 2016 роки, оскільки дана позиція відповідача спростована висновками, викладеними у рішенні суду, у зв`язку з чим, відповідач має здійснити позивачу належний перерахунок пенсії за віком з 25.11.2020 як такої, що призначена вперше із застосуванням ч. 2 ст. 40 Закону № 1058-IV та п. 43, 44 , 45 Прикінцевих положень даного Закону.

Виходячи зі встановлених обставин по справі та з вищевикладених висновків суду, позовні вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню частково.

Разом із тим, щодо дати, з якої слід здійснити перерахунок пенсії позивача, суд враховує приписи ч. 4 ст. 45 №1058-ІV, якими визначено, що перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться, зокрема в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Оскільки заява про перерахунок пенсії подана позивачем до пенсійного органу 25.11.2020, тому з урахуванням ч. 4 ст. 45 №1058-ІV перерахунок слід здійснити з першого числа наступного місяця, а саме з 01.12.2020.

Згідно ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Частина 1 статті 9 КАС України визначає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Відповідач в свою чергу не надав суду належних та допустимих доказів в обґрунтування правомірності свої дій щодо не виконання положень ч. 2 ст. 40 Закону №1058-IV, а саме не здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 за віком із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за 2017, 2018, 2019 роки, починаючи з моменту звернення, з 01.12.2020.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 3 ст. 242 КАС України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 5 ст. 242 КАС України).

Відповідно до ч. 2 ст. 5 КАС України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає необхідним захистити порушене право позивача на визначений законодавством належний розмір пенсії шляхом визнання неправомірними дій Пенсійного фонду щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в України, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2014, 2015 та 2016 роки та зобов`язати Пенсійний фонд здійснити відповідний перерахунок пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в України, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, відповідно за 2017, 2018 та 2019 роки, починаючи з моменту звернення, а саме з 01.12.2020, з урахуванням раніше виплачених сум пенсій.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, у зв`язку із частковим задоволення позовних вимог, позивачу підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 454,00 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо здійснення ОСОБА_1 перерахунку пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в України, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, за 2014, 2015 та 2016 роки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити ОСОБА_1 з 01.12.2020 перерахунок пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в України, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, відповідно за 2017, 2018 та 2019 роки, з урахуванням раніше виплачених сум пенсій.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73036, м. Херсон, вул. 28 Армії, буд. 6, ) витрати по сплаті судового збору в сумі 454,00 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 копійок).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя І.І. Войтович

кат. 112010200