Справа № 380/10219/20
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2021-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2021 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брильовського Р.М. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 , у якій з урахуванням уточнень до позовних вимог просить суд :

-визнати дії командування військової частини НОМЕР_1 щодо порушення терміну розгляду та порядку розгляду звернення ОСОБА_1 від 29.08.2020 в частині не прийняття заходів щодо врегулювання спірних (оскаржуваних) питань зазначених в зверненні (скарзі) як таких, що порушують вимоги чинного законодавства;

-зобов`язати командування військової частини НОМЕР_1 виконати вимоги майора ОСОБА_1 зазначені у зверненні від 29.08.2020.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він звернувся до командування військової частини НОМЕР_1 з вимогою правомірного та досудового врегулювання питань щодо бездіяльності посадових осіб військової частини НОМЕР_1 , зокрема неякісного виконання покладених обов`язків посадовими особами, в результаті чого позивачу нанесено моральної та матеріальної шкоди. Однак, командиром військової частини НОМЕР_1 проігноровано всі звернення, зауваження та прохання позивача. 29.08.2020 року позивачем на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 через відділення поштового зв`язку направлено звернення з вимогами вчинити правомірні дії, зокрема скасувати акт розслідування та наказ командира військової частини НОМЕР_1 в частині, що стосується ОСОБА_1 , а також винних осіб притягнути до відповідальності. Рішення командиром військової частини НОМЕР_1 щодо вирішення скарг та пропозицій військовослужбовців не прийнято. 08.10.2020 року позивач отримав лист від командування військової частини НОМЕР_1 за вих.№3355 датований 14.09.2020 року, в якому в порушення вимог Закону України «Про звернення громадян» не йдеться про призначення або проведення перевірки проблемних питань, а надано відписку про те, що підстав для вчинення будь-яких правомірних дій немає. З огляду на викладені обставини, просив суд позов задовольнити.

Відповідач подав відзив на позов, в якому зазначив, що в результаті проведеного розслідування було встановлено причини не з`явлення на інструктаж військовослужбовців, котрі надали письмові пояснення про причини допущеного порушення, однак ОСОБА_1 відмовився надавати будь-які пояснення про причини неприбуття на інструктаж. За результатами службового розслідування командиром частини було видано наказ і всі особи, котрі не прибули на інструктаж добового наряду, були притягнуті до дисциплінарної відповідальності. 04 серпня 2020 року позивач ознайомився з наказом про притягнення його до дисциплінарної відповідальності і в аркуші доведення зробив зауваження, з наказом не згідний та просить його скасувати. На звернення, котре поступило до військової частини, 14 вересня 2020 року позивачу надана відповідь, що підстав для скасування наказу не вбачається. Просив у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 28.12.2020 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

02.02.2021 ухвалою Львівського окружного адміністративного суду відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи наведене, суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши докази, з`ясувавши обставини, на які позивач і відповідач посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, якими вони обґрунтовуються, суд, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходив з наступного.

Суд встановив, що 29.08.2020 року ОСОБА_1 через відділення поштового зв`язку направив звернення на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 з вимогами вчинити дії, зокрема скасувати акт розслідування та наказ командира військової частини НОМЕР_1 в частині, що стосується ОСОБА_1 , а також винних осіб притягнути до відповідальності.

14.09.2020 року відповідач на вказане звернення надав відповідь, в якій зазначив про те, що підстав для скасування акту службового розслідування та наказу «Про результати службового розслідування», а також притягнення до відповідальності лейтенанта ОСОБА_2 немає.

Позивач, вважає дії відповідача щодо порушення терміну та порядку розгляду його звернення від 29.08.2020 в частині не прийняття заходів щодо врегулювання спірних (оскаржуваних) питань зазначених в зверненні (скарзі) як таких, що порушують вимоги чинного законодавства, тому звернувся до суду з цим позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно з ст. 3 Закону України «Про звернення громадян» під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про звернення громадян» звернення адресуються органам державної влади і місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форм власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Згідно з ч. 1, 4 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян», звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду. Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Статтею 18 Закону України «Про звернення громадян» встановлено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування має право, зокрема, одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Питання розгляду заяв (клопотань) врегульовано ст. 15 Закону України «Про звернення громадян», відповідно до якої, органи державної влади, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Згідно з ч.1 ст.19 Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 р.393/96-ВР, органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Таким чином, органи, до яких направлено звернення, зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв. При цьому звернення повинні бути розглянуті та вирішені у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а відповіді за результатами їх розгляду даються тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Суд встановив, на звернення позивача направлене поштою 29.08.2020, яке надійшло до відповідача 5.09.2020, військовою частиною НОМЕР_1 надано відповідь 14.09.2020 №3355 та отримано ОСОБА_1 5.10.2020.

Таким чином, з наведеного слідує, що відповідачем було розглянуто заяву позивача від 29.08.2020 з дотриманням строків, встановлених Законом України «Про звернення громадян».

З огляду на вищенаведене, твердження позивача про те, що його звернення від 29.08.2020 розглянуто військовою частиною НОМЕР_1 з порушенням термінів вирішення питань, порушених у зверненні, є голослівним та необґрунтованим.

Що стосується розгляду відповідачем звернення ОСОБА_1 від 29.08.2020 по суті суд зазначає наступне.

У зверненні від 29.08.2020 позивач зазначає, що він вже звертався 18 серпня 2020 року на адресу відповідача з рапортом про скасування наказу «Про результати службового розслідування», а також притягнення до відповідальності лейтенанта ОСОБА_2 . Позивач стверджує, що вказаний рапорт від 18.08.2020 відповідачем не зареєстровано та рішення щодо висвітленої в ньому проблеми не прийнято.

Лише у відзиві на позов ОСОБА_1 відповідач зазначає, що «не відповідають дійсності посилання позивача на те, що він 11 та 18 серпня 2020 року звертався до командира військової частини НОМЕР_1 частини з проханням скасувати наказ про результати службового розслідування, так як такі рапорти до стройової частини не поступали і не реєструвались».

Однак, у відповіді від 14.09.2020 на звернення позивача відповідач про це жодним словом не зазначає.

Суд звертає увагу, що предмет звернення позивача від 29.08.2020 щодо якого він просить вжити заходів належного реагування та відповідь, яка була відповідачем надана у листі від 14.09.2020 року №3355 містить формулювання на заяву поверхневе, формальне без врахування фактів, які були викладені у зверненні та без зазначення тих обставин, які були вказані відповідачем вже у відзиві на позовну заяву.

Згідно з нормами статті 19 Закону органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

В даному випадку, виконання наведених вище приписів чинного законодавства України щодо розгляду звернення та надання на нього відповіді носило суто формальний характер, оскільки відповідь від 14.09.2020 року №3355, надана позивачу у відповідь на його звернення від 29.08.2020 року, не ґрунтується на ретельному дослідженні обставин і питань, які порушує заявник у своєму зверненні, та не надає на них вичерпної та зрозумілої відповіді, що підтверджується змістом такого листа-відповіді.

Суд наголошує, що саме по собі надання будь-якої відповіді на звернення громадянина у визначені законом строки не слід вважати повним і належним виконанням свого обов`язку зі сторони адресата, позаяк, окрім своєчасності надання відповіді, не менш істотним є її належне обґрунтування та вирішення поставлених у зверненні питань (із урахуванням суті відповідного звернення та на підставі його ґрунтовного і всебічного вивчення).

Як вбачається з вказаного листа, у ньому відповідачем не відображено про вжиті заходи для об`єктивного вирішення поставлених позивачем у зверненні від 29.08.2020 питань.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідь відповідача від 14.09.2020 за №3355 на звернення позивача від 29.08.2020 не може в контексті приписів чинного законодавства України вважатися належною відповіддю на звернення громадянина (по суті викладених у ньому обставин і порушених питань), відтак, такі дії відповідача по розгляду звернення громадянина є протиправними.

Суд відзначає, що в ході розгляду цієї справи було встановлено дійсне порушення права позивача як суб`єкта правовідносин у сфері звернень громадян, на належний розгляд свого звернення та отримання на нього ґрунтовної відповіді та реагування. У той же час, встановлення підставності доводів конкретного звернення, виявлення порушення прав й інтересів осіб унаслідок викладених у ньому обставин, визначення шляхів реагування на нього тощо віднесено до компетенції тієї особи, якій таке звернення адресоване, й це повинно провадитися при розгляді та вивченні відповідного звернення.

Беручи до уваги вищенаведене, суд констатує, що фактично відповідачем порушено вимоги ст. ст. 15, 18, 19 Закону України «Про звернення громадян», з огляду на те, що у відповіді №3355 від 14 вересня 2020 року з фактичною відмовою у задоволенні вимог, викладених у зверненні позивача, - відсутні посилання на Закон та викладення мотивів відмови, також відсутнє роз`яснення порядку оскарження прийнятого рішення, тому суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 від 29.08.2020 є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання командування військової частини НОМЕР_1 виконати вимоги майора ОСОБА_1 зазначені у зверненні від 29.08.2020 суд зазначає, що вона не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Як вбачається із звернення ОСОБА_1 від 29.08.2020 він просить скасувати акт розслідування та наказ командира військової частини НОМЕР_1 в частині, що стосується ОСОБА_1 , а також винних осіб притягнути до відповідальності.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Суд також зауважує, що зобов`язання військової частини НОМЕР_1 виконати вимоги майора ОСОБА_1 зазначені у зверненні від 29.08.2020 є втручанням в компетенцію та дискрецію відповідача, позаяк вирішує і дає вказівки на спосіб вирішення по суті звернення позивача від 29.08.2020.

Відповідно до частини2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд зазначає, що належним способом захисту порушених прав позивача в даному разі є зобов`язання відповідача повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 29.08.2020.

Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Згідно зі статтею статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проаналізувавши норми законодавства, дослідивши зібрані докази, суд вважає, що відповідач не довів правомірність вчинених дій.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.

Визнати дії військової частини НОМЕР_1 щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 від 29.08.2020.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) повторно розглянути звернення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) від 29.08.2020.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Р.М. Брильовський