Справа № 240/18922/20
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2021-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/18922/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Левицький В.К.

Суддя-доповідач - Мацький Є.М.

01 квітня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. В жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України, в якому просив:

- визнати протиправною відмову Міністерства оборони України щодо призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку зі зміною групи інвалідності у розмірі різниці між 300 та 250-кратним розміром прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому встановлено другу групу інвалідності (2020);

- зобов`язати відповідача призначити, нарахувати та виплатити 102000,00 грн. недоплаченої одноразової грошової допомоги, належної йому у зв`язку зі зміною групи інвалідності, на підставі довідок МСЕК серії 12 ААБ № 101812 від 30 листопада 2018 року та серії 12 ААБ № 549785 від 23 січня 2020 року - у розмірі різниці між 300 та 250-кратним розміром прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому встановлено другу групу інвалідності (2020).

2. В обґрунтування позову зазначив, що відповідачем була неправомірно розрахована доплата грошової допомоги у зв`язку із зміною групи інвалідності, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2018 року, тоді як йому ІІ групу встановлено в 2020 році.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

3. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

4. Апелянт ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

5. В обгрунтування апеляційної скарги зазначив, що він має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку зі зміною групи інвалідності у розмірі різниці між 300 та 250 кратним розміром прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на 1 січня календарного року, в якому встановлено другу групу інвалідності, тобто, на 01.01.2020 року.

6. Зазначає, що саме Закон №2011-XII, який, безспірно, має вище юридичне значення ніж будь-які підзаконні нормативно-правові акти, в тому числі постанови уряду, визначає розміри одноразової грошової допомоги. Пунктом б) частини 1 статті 16-2 Закону №2011-XII визначено, що у разі встановлення II групи інвалідності одноразова грошова допомога виплачується у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року. При цьому Законом №2011 -XII жодним чином не визначено, що для визначення розміру має враховуватися 1 січня календарного року іншого, ніж рік, саме в якому встановлено інвалідність. Водночас, порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначений статтею 16-3 Закону №2011-ХИ.Згідно пункту 4 статті 16-3 Закону №2011-XII Якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми. У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

ІІ. ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

7. Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 20 липня 2018 року при первинному огляді встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, так, пов`язаного із проходженням військової служби, з 30 листопада 2018 року при повторному огляді встановлено ІІІ групу внаслідок захворювання, так, пов`язаного із захистом Батьківщини та виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 250-кратного розмір прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2018 року, що складає 440500,00 грн. (1762 грн. х 250).

8. При повторному огляді позивачу з 23 січня 2020 року встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, так, пов`язаного із захистом Батьківщини, та, відповідно до рішення комісії Міністерства оборони України від 13 березня 2020 року, йому було призначено одноразову грошову допомогу у розмірі різниці між 300 та 250-кратним розміром прожиткового мінімуму станом на 01 січня 2018 року в сумі 88100,00 грн.

9. Не погоджуючись з таким розміром виплати, позивач звернувся до Міністерства оборони України з заявою, за наслідками розгляду якої відповідач листом від 17 вересня 2020 року повідомив про те, що на день повторного огляду МСЕК у 2020 році (коли встановлено ІІ групу позивачу) і по теперішній час діє норма законодавства, що передбачає призначення та виплату допомоги в розмірах прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, а оскільки вперше ІІІ групу встановлено в 2018 році, то і виплата різниці проводилась по розміру прожиткового мінімуму, встановленого на 1 січня 2018 року.

10. Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду з вказаним позовом за захистом своїх порушених соціальних прав.

ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН

11. Доводи апелянта зазначені в пунктах 4-6 цього рішення.

12. Відповідач зазначив, що відповідно до законодавства грошова допомога у разі встановлення при повторному огляді вищої групи інвалідності доплачується виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого для непрацездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, що і зроблено ним.

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

13. Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

14. Відповідно до у ст. 1 Закону №2011-XII, встановлено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

15. Згідно ч. 1 ст. 16 Закону № 2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

16. Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті (п.4 ч.2 ст.16 Закону №2011-XII).

V. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

17. Вирішуючи питання обгрунтованості апеляційної скарги суд виходить з наступного.

18. Згідно положень п. "б" ч. 1 ст. 16-2 даного Закону (в редакції, чинній на момент звернення позивача за призначенням допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності) встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

19. Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 (далі - Порядок №975).

20. Відповідно до ч. 2 п. 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

21. За змістом пункту "б" частини 1 статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.

22. В ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» зазначено:

"4. Якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

23. Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України."

24. Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, яка прийнята відповідно до п. 2 статті16-2, п. 9 статті16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок №975).

25. Відповідно до п. 3 Порядку № 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є :

- у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії,

- а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про п е р в и н н е встановлення інвалідності.

26. Згідно підпункту 1 пункту 6 Порядку №975, одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі:

400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення інвалідності I групи;

300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення інвалідності II групи;

250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення інвалідності III групи.

27. При цьому, згідно пункту 8 Порядку №975, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми. У разі повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється.

28. З урахуванням наведених норм слідує, що законодавством України передбачено право військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі у випадку встановлення під час повторного огляду згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищої групи інвалідності, за умови, що встановлення вищої групи інвалідності відбулось протягом двох років після первинного встановлення інвалідності.

29. Отже, зазначені правові норми пов`язують право на отримання одноразової грошової допомоги з днем встановлення інвалідності. Положеннями вказаного Порядку чітко визначено, що у разі зміни групи інвалідності при повторному огляді, днем встановлення інвалідності є дата, коли інвалідність було встановлено вперше. Розмір одноразової грошової допомоги, у разі встановлення інвалідності II групи, визначається з прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому інвалідність встановлено вперше.

30. Як вже зазначалося судом, вперше ІІІ групу інвалідності апелянту встановлено у 2018 році.

31. Станом на 1 січня 2018 року розмір прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, складав 1762 грн.

32. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідно до законодавства, яке діяло на день повторного огляду апелянта, коли йому було встановлено вищу ІІ групу інвалідності, він мав право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність (1762 грн. х 300=528600,00 грн.), виплата якої повинна провадитися з урахуванням раніше виплаченої суми 440500,00 грн.

33. Тобто, після встановлення апелянту ІІ групи інвалідності у 2020 році, відповідно до законодавства, яке діяло на вказану дату, він має право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 88100, 00 грн., яка і була йому призначена рішенням комісії Міністерства оборони України від 13 березня 2020 року.

34. З наведеного вище суд приходить до висновку, що Міністерство оборони України правомірно нарахувало та здійснило виплату одноразової грошової допомоги позивачу в розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, а саме у 2018 році, а тому відмова Міністерства оборони України у призначенні і виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі різниці між 300 та 250-кратним розміром прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на 1 січня 2020 року у сумі 102000,00 грн. є такою, що прийнята на підставі норм чинного законодавства.

35. Колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час ії розгляду, а відтак, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

36. Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

37. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

38. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

39. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

40. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

41. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, Апеляційний Суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які б були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Залімський І. Г. Сушко О.О.