Справа № 810/1643/17
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/1643/17 Суддя (судді) першої інстанції: Щавінський В.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Ганечко О.М., Костюк Л.О.,

при секретарі судового засідання Шуст Н.А.,

за участю:

представника позивача - Карпінського С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на постанову Київського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до Державного реєстратора Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» Мельника Дмитра Сергійовича, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгово-логістичний комплекс «Арктика» про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - позивач, ПАТ «Державний ощадний банк України») звернулося до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державного реєстратора Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» Мельника Дмитра Сергійовича (далі - відповідач, держреєстратор Мельник Д.С.), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» Мельника Дмитра Сергійовича від 28.12.2016 про внесення запису № 18368404 від 27.12.2016 про іпотеку нерухомого майна: рибного ярмарку та комплексу по зберіганню, виробництву продуктів харчування для ТОВ «Логістік центр «Скандинавія», розташованого за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р- н, с. Софіївська Борщагівка, вул. Чорновола, 46а (відомості про складові частини об`єкта нерухомого майна: адміністративний комплекс, літера А, загальною площею 1237,2 кв. м, рибний ярмарок, літера Б, загальною площею 2983 кв. м, комплекс по зберіганню продуктів харчування, літера В, загальною площею 16522,2 кв. м, насосна підстанція, літера Г, загальною площею 37,5 кв. м, механічна майстерня, літера Д, загальною площею 128,7 кв. м), внесеного на підставі дублікату договору іпотеки № 1881 від 07.11.2016, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюком Д.В., укладеного між Публічним акціонерним товариством «Златобанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгово-логістичний комплекс «Арктика».

В обґрунтування своєї правової позиції позивач вказує, що на момент прийняття оскаржуваного рішення наявним був запис про іпотеку № 10132276 з відміткою про припинення, внесений на підставі договору іпотеки від 31.05.2012, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 2614, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Златобанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгово-логістичний комплекс "Арктика".

На думку позивача оскаржуване рішення порушує права Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", як іпотекодержателя спірного об`єкту нерухомості, зазначене рішення відповідача не можна вважати законним, прийнятим відповідно до порядку державної реєстрації прав та їх обтяжень, у зв`язку з чим АТ «Ощадбанк» вважає, що дане рішення підлягає скасуванню.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2017 року справу №810/1643/17 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» звернулося до Шостого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції від 23 серпня 2017 року та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги повністю.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, встановивши правомірність наказу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Златобанк» Славінського В.І. №279 від 13.05.2015 року, та чинність іпотеки ПАТ «Златобанк» на момент вчинення спірних реєстраційних.

Також апелянт зазначає, що для проведення державної реєстрації обтяження об`єкта нерухомості іпотекою, заявник повинен був звернутися до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кирилюка Д.В., який посвідчував договір іпотеки від 31.05.2012 року, а також договір про розірвання договору іпотеки та видавав дублікат Договору іпотеки №1881 від 07.11.2016 року.

Отже, позивач стверджує, що судом першої інстанції не надано належної оцінки діям відповідача, який грубо порушив Закон України «Про державну реєстрацію речових прав та нерухоме майно та їх обтяжень», прийнявши заяву про реєстрацію прав від неналежної особи, не встановивши відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, за наявних суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями та наявній податковій заставі здійснив державну реєстрацію прав за відсутності оригіналів, на підставі незасвідчених, нечітких фотокопій документів, які не встановлюють виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав, чим порушив права АТ «Ощадбанк» як Іпотекодержателя об`єкта нерухомості.

Ухвалами судді Київського апеляційного адміністративного суду Сорочка Є.О. від 16 листопада 2017 року, після усунення апелянтом недоліків апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», закінчено підготовку до розгляду справи апеляційним судом, призначено справу до розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2017 року у складі: головуючого судді Сорочка Є.О., суддів Земляної Г.В., Ісаєнко Ю.А. задоволено клопотання представника Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про зупинення апеляційного провадження, витребувано від Державного реєстратора КП Київської обласної ради «Готово» Мельника Д.С. належним чином завірені копії документів, які стали підставою для прийняття рішення №3239922 від 28.12.2016 року про внесення запису №18368404 від 27.12.2016 року. Зобов`язано надати витребувані документи до 25.12.2016 року, одночасно зупинено провадження за апеляційною скаргою до 17.01.2018 року.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду у зазначеному складі суддів від 17 січня 2018 року поновлено провадження за апеляційною скаргою ПАТ «Державний ощадний банк України».

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2018 року застосовано до державного реєстратора Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» Мельника Дмитра Сергійовича заходи процесуального примусу у вигляді тимчасового вилучення доказів для дослідження судом. Тимчасово вилучено для дослідження судом витребувані ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2017 року (справа № 810/1643/17) докази, які знаходяться у державного реєстратора Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» Мельника Дмитра Сергійовича (ідентифікаційний код: 36449839; місцезнаходження: вул. Матросова, буд. 11, м. Боярка, Києво-Святошинський район, Київська область, 08150), а саме документи, які стали підставою для прийняття державним реєстратором Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» Мельником Дмитром Сергійовичем рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер 33239922) від 28.12.2016, на підставі якого до Державного реєстру прав на нерухоме майно внесено запис № 18368404 від 27.12.2016.

Вилучення доказів доручено Управлінню державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області. Одночасно зупинено апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до державного реєстратора Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» Мельника Дмитра Сергійовича, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгово-логістичний комплекс «Арктика» про визнання протиправним та скасування рішення - до закінчення виконавчого провадження з вилучення доказів для дослідження судом.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2018 року адміністративну справу №810/1643/17 прийнято у провадження колегією суддів у складі: судді-доповідача Коротких А.Ю., суддів Ганечко О.М., Сорочка Є.О.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2019 року адміністративну справу №810/1643/17 прийнято у провадження колегією суддів у складі: судді-доповідача Кузьмишиної О.М., суддів Ганечко О.М., Сорочка Є.О.

На запит судді Кузьмишиної О.М. від 29 липня 2019 року та від 19 лютого 2021 року надійшла інформація, відповідно до якої підтверджено відомості щодо звільнення 24.10.2017 року державного реєстратора Мельника Дмитра Сергійовича із займаної посади за пунктом 1 статті 36 КЗпП України, а також, що акредитацію Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» як суб`єкта державної реєстрації скасовано, реєстраційні справи у паперовій формі передано на зберігання Управлінню з питань надання адміністративних послуг Києво-Святошинської районної державної адміністрації.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2021 року поновлено провадження у справі за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на постанову Київського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до Державного реєстратора Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» Мельника Дмитра Сергійовича, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгово-логістичний комплекс «Арктика» про визнання протиправним та скасування рішення, призначено розгляд апеляційної скарги у відкритому судовому засіданні на 31 березня 2021 року о 14 год. 05 хв.

В судове засідання з`явився представник ПАТ «Державний ощадний банк України», підтримав апеляційну скаргу, просив суд її задовольнити з підстав, викладених у скарзі.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про розгляд повідомлені належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Водночас, відповідно до частини другої статті 208 Кодексу адміністративного судочинства суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглядаючи питання щодо юрисдикційності спору у даній справі, колегія суддів виходить з того, що критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Таким критерієм може бути й пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно із частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи в публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлено інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте, сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовим вважається, зокрема, спір, у якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції, тобто хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого суб`єкта, а останній відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого владного суб`єкта, у яких одна особа може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо. Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є виконання ним публічно-владних управлінських функцій саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

Зазначених висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі N 914/2006/17 (провадження 12-58гс18, пункти 5.7, 5.8), від 4 вересня 2018 року у справі N 823/2042/16 (провадження 11-377апп18, пункти 28-30), від 2 квітня 2019 року у справі N137/1842/16-а (провадження N 11-1506апп18)).

Водночас, як вбачається з матеріалів та обставин справи №810/1643/17, 04.11.2014 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ТОВ «ТЛК «Арктика» укладено кредитний договір №876/31/1, що діє зі змінами та доповненнями, внесеними додатковим договором №1 від 2912.2014 року, додатковим договором №2 від 20.04.2015 року та додатковим договором №3 від 03.08.2015 року, згідно з яким Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 100 000 000,00 грн. з остаточним терміном повернення не пізніше 30.08.2019 року.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором 04.11.2014 року між АТ «Ощадбанк» та Позичальником укладено Іпотечний договір №876/31/1-3, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лосєвим В.В., що діє зі змінами та доповненнями, внесеними додатковим договором №1 від 29.12.2014 року, відповідно до умов якого предметом іпотеки є: рибний ярмарок та комплекс по зберіганню, виробництву продуктів харчування для ТОВ «Логістік центр «Скандинавія», розташованого за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р- н, с. Софіївська Борщагівка, вул. Чорновола, 46а; земельна ділянка, загальною площею 2 500 га, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада, кадастровий номер :04:001:0001, цільове призначення - для ведення фермерського господарства; земельна ділянка, загальною площею 2 500 га, розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада, кадастровий номер :04:001:0002, цільове призначення - для ведення фермерського господарства.

У той же день (04.11.2014 року), виходячи з витягів з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки і обтяження, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лосєвим В.В. внесено відповідні записи про іпотеку та зареєстровано заборону відчуження.

Станом на день подання позову до суду зобов`язання за Кредитним договором не виконані, а заборгованість складає 174 948 215,26 грн.

Надалі позивач з інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна дізнався, що 27.12.2016 року відповідачем внесено запис №18368404 про іпотеку нерухомого майна, що перебуває в іпотеці АТ «Ощадбанк» та є предметом іпотеки відповідно до умов Іпотечного договору в інтересах ПАТ «Златобанк».

Підставою для внесення зазначеного запису зазначено: дублікат договору іпотеки №1881, виданий 07.11.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюком Д.В. Іпотекодавцем відповідно до даних запису є ТОВ «ТЛК «Арктика», а Іпотекодержателем - ПАТ «Златобанк».

Вважаючи протиправними рішення щодо вчинення реєстраційних дій державним реєстратором Мельником Д.С., позивач звернувся до адміністративного суду.

Водночас, колегією суддів встановлено, що в господарському суді міста Києва розглядається справа №910/11969/16 щодо визнання недійсним Іпотечного договору, укладеного між АТ «Ощадбанк» та ТОВ «ТЛК «Арктика» від 04.11.2014 року.

Учасниками зазначеної справи є: позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Біпродукт», відповідач 1 - Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», відповідач 2 - Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгово-логістичний комплекс «Арктика», предмет спору - визнання недійсним договору та зобов`язання вчинити дії, третя особа з самостійними вимогами на предмет спору - Компанія Clifford Alliance LP до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-логістичний комплекс «Арктика» про визнання недійсним договору та зобов`язання вчинити дії та за позовом третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-логістичний комплекс «Арктика» до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Публічне акціонерне товариство «Златобанк», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Національний банк України, ОСОБА_2 про визнання недійсним договору та зобов`язання вчинити дії.

Отже, в суді господарської юрисдикції розглядається спір навколо іпотечного майна, вирішується питання щодо недійсності іпотечного договору від 04.11.2014 року №876/31/1-3, спираючись на який ПАТ «Державний ощадний банк України» звернувся до адміністративного суду у справі 810/1643/17.

Окрім того, в апеляційній скарзі на постанову Київського окружного адміністративного суду від 23.08.2017 року позивачем зазначається, що мотивуючи відсутність порушеного права АТ «Ощадбанк» суд першої інстанції послався на рішення господарського суду міста Києва від 08.02.2017 року у справі №910/11969/16, яким визнано недійсним іпотечний договір, укладений між АТ «Ощадбанк» та ТОВ «ТЛК «Арктика», проте постановою Вищого господарського суду України від 28.08.2017 року вказане рішення у справі №910/11969/16 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, а відтак усі встановлені даним судовим рішенням обставини не можуть вважатися преюдиційними для справи №810/1643/17.

Таким чином, позивач вказує на переважне значення результатів розгляду справи №910/11969/16 для вирішення питання щодо визнання протиправним та скасування рішення Державного реєстратора Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» Мельника Дмитра Сергійовича від 28.12.2016 про внесення запису № 18368404 від 27.12.2016 про іпотеку нерухомого майна.

Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постанові від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16, якщо позивач не був заявником стосовно оскаржених ним реєстраційних дій, які були вчинені за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства та чи заявляються, окрім вимог про скасування оспорюваного рішення, запису в державному реєстрі прав, вимоги про визнання недійсними правочинів, на підставі яких прийнято спірне рішення, здійснено оскаржуваний запис. Натомість до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого суб`єкта, а останній, відповідно, зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17).

Виходячи зі змісту адміністративного позову та встановлених обставин, колегія суддів приходить до того висновку, що спір у цій справі не відповідає критеріям публічно-правового спору, тому справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки існує інший спір, що виникає із здійснення господарської діяльності та розглядається іншим судом, зокрема, господарським судом міста Києва.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права у подібних відносинах викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 листопада 2018 року у справі № 826/3130/17 (провадження № 11-915апп18), від 13 березня 2019 року у справі № 826/16283/15 (провадження № 11-1137апп18), від 07 серпня 2019 року у справі № 802/506/16-а (провадження № 11-442апп19), від 19 лютого 2020 року справа № 826/746/17 провадження № 11-1003апп19.

Таким чином, якщо в результаті прийняття рішення особа набуває речового права на об`єкт нерухомого майна, то спір стосується права цивільного і підлягає розгляду в порядку цивільного чи господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін спору. В даному випадку, враховуючи предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності, а також суб`єктний склад сторін спору, вказаний спір має вирішуватися судами за правилами Господарського процесуального кодексу України.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін «встановлений законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом». У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. Фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття «суд, встановлений законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Відповідно до частини першої статті 319 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238,240 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Виходячи з такого, колегія суддів вважає, що рішення Київського окружного адміністративного суду 23 серпня 2017 року у справі №810/1643/17 підлягає скасуванню, а провадження у справі належить закрити з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України - справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до положень частини першої статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

На виконання зазначеного положення частини першої статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів роз`яснює Публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України», що спір у даній справі має вирішуватися на нормами Господарського процесуального кодексу України.

Також, відповідно до частини першої статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції роз`яснює позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

Керуючись статтями 238,239, 243, 250, 308, 310, 315, 319, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2017 року у справі №810/1643/17 скасувати повністю, провадження у справі №810/1643/17 - закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач О.М. Кузьмишина

Судді О.М. Ганечко

Л.О. Костюк