Справа № 280/4954/20
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 березня 2021 року м. Дніпросправа № 280/4954/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Дурасової Ю.В.,

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10.12.2020 року (головуючий суддя Бойченко Ю.П.)

в адміністративній справі №280/4954/20 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення суми,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 23.07.2020 року до суду з адміністративним позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо врахування більш вищого індивідуального коефіцієнту заробітної плати при призначені пенсійної виплати за віком ОСОБА_1 з 15.01.2015;

- зобов`язати здійснити перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 , застосувавши більш вищий індивідуальний коефіцієнт заробітної плати;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 різницю між фактично отриманою та перерахованою пенсією з 15.01.2015 у розмірі недоотриманої пенсії 104 407,02 гривень та з урахуванням індексу інфляції 20797,87 грн. і трьох процентів річних 9 194,99 грн., що загалом складає 134399, 88 гривень.

Також просив стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 компенсацією витрат на професійну правничу допомогу. Позов обґрунтований тим, що відповідно до вимог статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» його індивідуальний коефіцієнт заробітної плати має обчислюватися із заробітної плати (доходу) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року. Отже, з урахуванням заробітної плати за період з 01.01.1992 по 31.12.1996 індивідуальний коефіцієнт заробітку позивача складає 2,02769. В той же час, відповідачем взято для розрахунку весь період страхового стажу з 01.07.2000 по 31.12.2014, що призвело до зменшення індивідуального коефіцієнту заробітку позивача, та, як наслідок, зменшення розміру пенсії. Позивачем самостійно розраховано розмір пенсії та встановлено, що станом на 20.01.2015 пенсійна виплата мала становити 3 149,20 грн., а не 1 543,35 грн., внаслідок чого ОСОБА_1 недоотримано пенсію у розмірі 104 407,02 гривень. Посилаючись на норми Конституції України, Цивільного кодексу України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» вказує, що має право на перерахунок пенсії, а також на стягнення з відповідача недоотриманих сум пенсії, із урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10.12.2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтоване тим, що за приписами ч. 1 ст. 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року та, зокрема, за бажанням пенсіонера також додатково враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв. Суд вказав, що використовуючи для обчисленні пенсії позивача відомості про заробітну плату за період з 01.01.1992 по 31.12.1996, а також за період, починаючи з 1 липня 2000 року, орган Пенсійного фонду діяв правомірно та у відповідності до вимог чинного законодавства, оскільки за приписами ч. 1 ст. 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити. Вказує, що відповідно до вимог статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» його індивідуальний коефіцієнт заробітної плати має обчислюватися із заробітної плати (доходу) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року. Отже, з урахуванням заробітної плати за період з 01.01.1992 по 31.12.1996 індивідуальний коефіцієнт заробітку позивача складає 2,02769. В той же час, відповідачем взято для розрахунку весь період страхового стажу з 01.07.2000 по 31.12.2014, що призвело до зменшення індивідуального коефіцієнту заробітку позивача, та, як наслідок, зменшення розміру пенсії. Позивачем самостійно розраховано розмір пенсії та встановлено, що станом на 20.01.2015 пенсійна виплата мала становити 3 149,20 грн., а не 1 543,35 грн., внаслідок чого позивачем недоотримано пенсію у розмірі 104 407,02 гривень.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає розгляду справи по суті спору.

В той же час, позивачем надано заперечення на відзив на апеляційну скаргу, який фактично обґрунтований доводами позову та апеляційної скарги.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 26.12.2014 перебуває на обліку в органі Пенсійного фонду, як отримувач пенсії за віком, призначеної на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.

ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою від 17.06.2020 про перерахунок пенсії за віком з індивідуальним коефіцієнтом заробітної плати згідно архівної довідки від 17.09.2014 №02-03-05/М0-118 за 1992 1996 роки.

Листом від 01.07.2020 №5701-5688/М-02/8-0800/20 позивача повідомлено, що вказану довідку враховано при обчисленні пенсії. Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції).

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Позивач вважає, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо неврахування більш вищого індивідуального коефіцієнту заробітної плати при призначені пенсійної виплати за віком.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.

Ключове положення нинішньої системи пенсійного забезпечення розмір пенсії залежить від стажу і заробітної плати. Пенсія може бути призначена тільки із легальних, офіційно задекларованих заробітків, і розмір оплати праці, з якого сплачуються страхові внески, має вплив на розмір пенсійного забезпечення громадянина.

Відповідно до частини 1 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції, що діє з 1 жовтня 2011 року, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж, починаючи з 1 липня 2000 року, становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

При цьому для кожного пенсіонера визначається індивідуальний середньомісячний коефіцієнт заробітку, який обчислюється як середнє значення від ділення фактичної заробітної плати застрахованої особи в розрізі кожного місяця на величину середньої заробітної плати в Україні за відповідний період.

Таким чином, чим вищим є рівень офіційної заробітної плати, тим більшим є індивідуальний коефіцієнт заробітку для обчислення пенсії та, відповідно, вищим розмір пенсії.

У зв`язку з пенсійною реформою з 1 жовтня 2017 року проведено «осучаснення» пенсій із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014, 2015 та 2016 роки (в розрахунку 3764,40 гривень). Найбільше «осучаснення» позначилось на пенсійних виплатах тих пенсіонерів, які мають відносно високий коефіцієнт отримуваного ними заробітку.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач через свого представника звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою від 25.03.2020 про надання копій документів із матеріалів пенсійної справи (а.с. 5).

Отримавши документи на виконання вказаного запиту, представник позивача звернувся до Гуляйпільського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) із адвокатським запитом від 13.05.2020 про надання інформації.

У відповідь на цей запит, відповідач, листом від 27.05.2020 №0800-0226-8/23190 повідомив, що при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком у 2015 році враховано такі періоди страхового стажу:

- з 25.09.1972 по 26.04.1973,

- з 02.05.1973 по 09.05.1975,

- з 01.09.1975 по 20.04.1978,

- з 03.07.1978 по 13.01.1982,

- з 21.01.1982 по 31.01.2006 (отже період з 1992 1996 роки - враховано),

- з 13.02.2006 по 09.08.2006,

- з 11.08.2006 по 16.12.2014.

Також зазначено, що індивідуальний коефіцієнт для обчислення пенсії після оптимізації пенсійної виплати складає 1,34241 (з дати призначення пенсії за віком).

Щодо оптимізації пенсійної виплати слід зазначити наступне.

Порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії врегульовано статтею 40 Закону № 1058-IV.

За правилами частини 1 статті 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини 1 статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8, 9 і 14 статті 11 цього Закону та періоди страхового стажу під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з місяця запровадження карантину у 2020 році та шести календарних місяців після його завершення. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Слід зазначити, що не завжди особа має високий заробіток за весь період, тобто в деяких місяцях коефіцієнти заробітку можуть бути невисокими. Крім того, у певні періоди (після липня 2000 року) особа могла перебувати на обліку в центрі зайнятості й одержувати відповідну допомогу (у період одержання допомоги, який зараховується до страхового стажу, у заробіток для обчислення пенсії враховується мінімальна заробітна плата). Отже, коефіцієнти заробітку в цей період також будуть невисокими.

У такому разі з періоду, за який враховується зарплата для обчислення пенсії, Закон дає змогу виключити періоди до 60 календарних місяців страхового стажу з урахуванням будь-яких періодів одержання допомоги по безробіттю незалежно від перерв, і будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі становлять не більше як 10 % тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі.

При цьому, із підрахунку виключають тільки невигідні коефіцієнти заробітку. Водночас, стаж за ці місяці особа не втрачає.

Додатково (понад 10 % страхового стажу) за бажанням особи може бути виключено періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю групи або дитиною з інвалідністю віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Таке виключення невигідних місяців заробітку називають оптимізацією.

В усіх випадках, окрім випадку, коли страховий стаж особи становить менший період, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим за 60 календарних місяців.

Отже, оптимізація заробітку - це виключення його невисоких коефіцієнтів, що сприяє підвищенню коефіцієнта заробітку і, як наслідок, розміру пенсії.

Таким чином, оптимізація заробітку у будь-якому разі сприяє підвищенню коефіцієнта заробітку і, як наслідок, розміру пенсії, тому при оптимізації пенсійної виплати, коефіцієнт заробітку не може бути знижений, оскільки це протирічить реформуванню та веде до зниження пенсійних виплат.

З матеріалів справи вбачається, що позивач самостійно обчислює індивідуальний коефіцієнт заробітної плати на рівні 2,02769, при цьому для такого обчислення використовує відомості про заробітну плату за період з 01.01.1992 по 31.12.1996, тобто за визначені ним 60 календарних місяців.

Разом із тим, як вже зазначалось вище, за приписами ч. 1 ст. 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року та, зокрема, за бажанням пенсіонера також додатково враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Оскільки приписи ч. 1 ст. 40 Закону №1058-IV передбачають врахування заробітної плати за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року, то відповідачем правильно був застосований період 60 календарних місяців страхового стажу підряд, починаючи з 1 липня 2000 року, при цьому, із підрахунку (при оптимізації) виключені тільки невигідні коефіцієнти заробітку, водночас, стаж за ці місяці (у будь-якому випадку) не втрачається.

Позивач в позовних вимогах посилається на неправомірність дій відповідача щодо не врахування відповідачем більш вищого індивідуального коефіцієнта, однак, правилами частини 1 статті 40 Закону №1058-IV передбачено виключення невигідних місяців заробітку, а не включення більш вигідних.

Водночас, матеріалами справи підтверджується, що після оптимізації пенсійної виплати індивідуальний коефіцієнт для обчислення пенсії складає 1,34241 (з дати призначення пенсії за віком), при цьому, до оптимізації індивідуальний коефіцієнт складав 1.117441 (а.с. 19).

Також, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що до оптимізації кількість місяців заробітної плати позивача складала 234 місяців, з оптимізацією виключено 49 місяців (найбільш невигідні місяці), після оптимізації кількість місяців заробітної плати становить 185 місяців (найбільш вигідні місяці), а індивідуальний коефіцієнт для обчислення пенсії збільшився - 1,34241 (а.с. 19).

Тобто, використовуючи для обчисленні пенсії позивача відомості про заробітну плату за період з 01.01.1992 по 31.12.1996, а також за період, починаючи з 1 липня 2000 року, орган Пенсійного фонду діяв правомірно та у відповідності до вимог чинного законодавства.

Позивачем не спростовано належними та достовірними доказами розрахунок розміру його заробітку при обчисленні пенсії, який був проведений відповідачем.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що заявлені позивачем вимоги щодо визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо врахування більш вищого індивідуального коефіцієнту заробітної плати при призначені пенсійної виплати за віком ОСОБА_1 з 15.01.2015 та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 , застосувавши більш вищий індивідуальний коефіцієнт заробітної плати не підлягають задоволенню.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог у вищенаведеній частині, позовні вимоги щодо стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 різниці між фактично отриманою та перерахованою пенсією з 15.01.2015 у розмірі недоотриманої пенсії 104 407,02 гривень та з урахуванням індексу інфляції 20797,87 грн. і трьох процентів річних 9 194,99 грн., що загалом складає 134 399,88 гривень задоволенню також не підлягають, як похідні вимоги.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

З огляду на результати розгляду справи, характер спірних відносин судові витрати розподілу не підлягають.

Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10.12.2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили 04.03.2021 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня її прийняття шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова