Справа № 705/5056/20
Суддя: Єщенко О. І.
Дата ухвалення: 2021-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №705/5056/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Єщенко О.І.,

за участю секретаря судового засідання Кучеренка А.В.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Уманського ВП ГУНП в Черкаській області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог: поліцейський СРПП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області капрал поліції Муха Євгеній Олександрович, про скасування постанови БАА № 061503 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Уманського ВП ГУНП в Черкаській області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог: поліцейський СРПП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області капрал поліції Муха Євгеній Олександрович, про скасування постанови БАА № 061503 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, в якому просить визнати протиправними дії капрала поліції СРПП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області Мухи Є.О. щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності; скасувати постанову капрала поліції СРПП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області Мухи Є.О. серії ББА № 061503 про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн за ч. 3 ст. 121 КУпАП; закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо позивача за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що оскаржувана постанова винесена всупереч нормам Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі -КУпАП), Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 ( далі -ПДР), оскільки в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відповідно до оскаржуваної постанови відсутні докази вчинення позивачем інкримінованого йому порушення ПДР.

Ухвалою суду від 27.01.2021 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

Учасники справи не надавали до суду клопотань про розгляд позову в загальному порядку.

Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не надав, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог: поліцейський СРПП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області капрал поліції Муха Є.О. пояснень суду не надав.

Згідно з частиною четвертою статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши подані суду докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає таке.

З матеріалів справи судом встановлено, що 12.12.2020 капралом поліції СРПП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області Мухою Є.О. винесено постанову серії БАА № 061503 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Згідно з вказаною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн 00 коп.

Відповідно до оскаржуваної постанови позивач 12.12.2020 о 08 год. 05 хв. по вул. Європейській, 35 в м. Умані керував автомобілем «Chevrolet Lacetti», д.н.з. НОМЕР_1 , із розпізнавальним знаком таксі (магнітна табличка на даху автомобіля), не маючи акту державного технічного огляду на даний транспортний засіб, чим порушив п. 31.3 «б» ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Вважаючи, що оскаржувана постанова винесена протиправно, позивач звернувся до суду з даним позовом, оскільки його автомобіль не містить розпізнавальних знаків, передбачених Законом України «Про автомобільний транспорт», за якими можливо його ідентифікувати як таксі, позивач не здійснює підприємницької діяльності, не користується транспортним засобом для отримання прибутку, а тому його автомобіль не належить до транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями частини шостої статті 55 Конституції України закріплено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до частини першої статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Частина перша статті 9 КУпАП визначає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 31.3. «б» ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, відповідно до ч. 3 ст. 121 КУпАП, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною другою статті 35 Закону України від 30.06.1993 № 3353 - XII «Про дорожній рух» (далі -Закон № 3353 - XII) передбачено, що обов`язковому технічному контролю не підлягають: 1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби незалежно від строку експлуатації; 2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них із строком експлуатації до двох років; 3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України «Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України».

Відповідно до підпункту 15 пункту 2 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 № 137, транспортний засіб, що використовується з метою отримання прибутку -транспортний засіб, що експлуатується юридичними, фізичними особами - підприємцями під час провадження господарської діяльності з метою отримання прибутку, фізичними особами під час виконання цивільно - правових угод з метою отримання прибутку.

Згідно зі статтею 29 Закону України від 05.04.2001 № 2344 - III «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон № 2344 - III) автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб`єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах.

Відповідно до визначення, наведеного у статті 1 Закону № 2344-III, таксі - легковий автомобіль, обладнаний розпізнавальним ліхтарем оранжевого кольору, який встановлюється на даху автомобіля, діючим таксометром, сигнальним ліхтарем із зеленим та червоним світлом, розташованим у верхньому правому кутку лобового скла, і який має нанесені композиції з квадратів, розташованих у шаховому порядку на дверцятах автомобіля з лівого та правого боків, призначений для надання послуг з перевезення пасажирів та їхнього багажу в індивідуальному порядку.

Для віднесення автомобіля до об`єкту обов`язкового технічного огляду слід використовувати термінологію, що наведена у Правилах надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 № 176 (далі -Правила).

Пунктом 1 цих Правил визначено порядок здійснення перевезень пасажирів та їх багажу автобусами, таксі, легковими автомобілями на замовлення, а також обслуговування пасажирів на автостанціях і є обов`язковими для виконання організаторами регулярних перевезень, замовниками транспортних послуг (далі - замовники послуг), автомобільними перевізниками, автомобільними самозайнятими перевізниками, персоналом автомобільного транспорту, автостанціями та пасажирами.

За змістом пункту 7 Правил дія цих Правил не поширюється на перевезення, які здійснюються: транспортними засобами спеціального призначення; транспортними засобами, задіяними під час забезпечення обороноздатності, правопорядку та ліквідації наслідків стихійного лиха і надзвичайної ситуації; службовими легковими автомобілями та транспортними засобами, які належать фізичним особам і використовуються ними для задоволення власних потреб, що не має на меті отримання прибутку.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП та, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Водночас відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У порушення вищезазначених норм особою, що винесла оскаржувану постанову, в останній не вказані докази на підтвердження вини позивача, зокрема, підтвердження того, що ОСОБА_1 здійснював перевезення пасажирів з метою отримання прибутку, використовував свій автомобіль як таксі, тобто того, що автомобіль позивача належить до транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю. Такі докази суду не надані також.

Отже, судом встановлено, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП.

За принципом презумпції невинуватості, закріпленим у статті 62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Сама по собі постанова про притягнення особи до відповідальності не може без підтвердження іншими доказами свідчити про встановлення факту порушення позивачем ПДР.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позивачем не були порушені вимоги п. 31.3. «б» ПДР, а відповідачем у порушення вимог статті 280 КУпАП додатково не було встановлено тих обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності тощо.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, оскільки відповідачем не доведена вина позивача у вчиненні зазначеного правопорушення, що потягло за собою порушення прав позивача та незаконне притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Щодо заявленої позивачем вимоги про визнання протиправними дій третьої особи стосовно притягнення позивача до адміністративної відповідальності суд зазначає таке.

Відповідно до частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З аналізу наведеної норми вбачається, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, оскарження дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, суд може ухвалити лише одне із рішень, передбачених частиною третьою статті 286 КАС України. Можливість визнання при цьому протиправними дій суб`єкта владних повноважень законодавець не встановлює, у зв`язку з чим у задоволенні позову в цій частині належить відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає, що згідно з частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір у сумі 420 грн 40 коп. Відтак на користь держави за рахунок бюджетних асигнувань Уманського ВП ГУНП в Черкаській області належить стягнути судовий збір у сумі 420 грн 40 коп.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 9, 72, 73, 77, 139, 241-246, 250, 255, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову капрала поліції СРПП Уманського відділення поліції ГУНП в Черкаській області Мухи Євгенія Олександровича, серії БАА № 061503, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн за ч. 3 ст. 121 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Уманського відділення поліції ГУНП в Черкаській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 420 (чотирьохсот двадцяти) грн 40 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.І. Єщенко