Справа № 160/14107/20
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2021-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до Державної установи «П`ятихатська виправна колонія №122» про стягнення заборгованості,-
30 жовтня 2020 року Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Державної установи «П`ятихатська виправна колонія №122», в якій просить:
В обґрунтування позову позивач зазначив, що Державна установа «П`ятихатська виправна колонія №122» знаходиться на обліку як платник податків у ГУ ДПС у Дніпропетровській області і на даний час має податковий борг на загальну суму 408 133,57 грн. по земельному податку з юридичних осіб.
На адресу підприємства направлялася податкова вимога, однак сума боргу так і не була сплачена.
Ухвалою суду від 04 листопада 2020 року відкрито спрощене провадження у справі без виклику учасників справи.
25 лютого 2021 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, враховуючи наступне.
Державна установа «П`ятихатська виправна колонія (№122)» є неприбутковою установою, утримується за рахунок державного бюджету, є розпорядником коштів 3-го ступеня, і керується Інструкцією щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету. Відповідно до даної Інструкції, економічна класифікація видатків бюджету призначена для чіткого розмежування видатків бюджетних установ та одержувачів бюджетних коштів. Існування податкового боргу зумовлюється такою обставиною як ненадання коштів розпорядником вищого рівня.
Стосовно можливості сплати земельного податку за рахунок коштів спеціального фонду зазначено, що Бюджетний кодекс України зобов`язує розпорядника бюджетних коштів здійснювати будь-які зобов`язання та платежі з бюджету за спеціальним фондом виключно в межах відповідних фактичних надходжень спеціального фонду бюджету та виключно протягом бюджетного періоду (календарний рік). Недотримання цих вимог зумовлює призупинення бюджетних асигнувань або зупинення операції з бюджетними коштами.
Кошти, які надходять як плата за послуги, зараховуються до доходів спеціального фонду кошторису і їх витрачання має проводитись з дотриманням певної черговості.
Так, згідно із п. 23 та п. 49 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою КМУ від 28.02.2002 р. № 228, видатки спеціального фонду кошторису за рахунок власних надходжень плануються та витрачаються у такій послідовності:
перша черга - за встановленими напрямами використання;
друга черга - на погашення заборгованості установи з бюджетних зобов`язань за спеціальним та загальним фондом кошторису;
третя черга - на проведення заходів, пов`язаних з виконанням основних функцій, які не забезпечені (або частково забезпечені) видатками загального фонду.
Порядок використання коштів, які надійшли як плата за послуги, визначений п. 4 ст. 13 БК України. Такі кошти витрачаються на покриття витрат, пов`язаних з організацією та наданням послуг, що надаються бюджетними установами згідно з їх основною діяльністю.
Таким чином, установа не має законного права використовувати кошти, які надходять від інших об`єктів надання послуг протягом року, до моменту отримання доходу від використання землі.
Державна установа «П`ятихатська виправна колонія (№122)» здійснює свою діяльність на підставі Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу», відповідно до вимог якого майно Державної кримінально-виконавчої служби України перебуває в державній власності та використовується виключно для забезпечення виконання її завдань.
Управління майном здійснює центральний орган виконавчої влади з питань виконання покарань, який закріплює його за органами і установами виконання покарань, слідчими ізоляторами, навчальними закладами, закладами охорони здоров`я, підприємствами установ виконання покарань, іншими підприємствами, установами і організаціями, створеними для забезпечення виконання завдань Державної кримінально - виконавчої служби України, збереження та раціональне використання цього майна.
Майно органів і установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України, належить їм на правах оперативного управління або повного господарського відання і не може бути об`єктом застави.
Звернення стягнення на майно органів і установ виконання покарань, їх підприємств, слідчих ізоляторів, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я не допускається.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
В інтегрованих картках відповідача обліковується податковий борг по земельному податку з юридичних осіб у сумі 408 133,57 грн., що виник в результаті несплати відповідачем грошових зобов`язань, визначених у податкових деклараціях, а також нарахованих грошових зобов`язань за наслідками камеральних перевірок.
Вказана сума складається із основного платежу у розмірі 402188,37 грн. та пені у розмірі 5945,20 грн.
Згідно висновків вказаного акту перевіркою встановлено порушення відповідачем термінів сплати узгоджених сум грошового зобов`язання з земельного податку за земельні ділянки державної або комунальної власності.
Згідно висновків вказаного акту перевіркою встановлено порушення відповідачем термінів сплати узгоджених сум грошового зобов`язання з земельного податку за земельні ділянки державної або комунальної власності.
Повний розрахунок податкового боргу, який наданий позивачем, міститься у матеріалах справи.
Відповідно до п. 57.3. ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
Відповідно до п. 58.2. ст. 58 ПК України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
У разі зменшення (збільшення) контролюючим органом суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платнику податків надсилаються (вручаються) окремі податкові повідомлення-рішення.
Контролюючий орган веде реєстр виданих податкових повідомлень-рішень щодо окремих платників податків.
Згідно п. 58.3. ст. 58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Згідно п. 42.2. ст. 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Відповідно до п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Як передбачено п. 59.5 ст. 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Враховуючи вищевикладене, відповідно до ст.59 ПК України відповідачем сформовано та направлено відповідачу податкову вимогу від 25.06.2019 № 298538-55, яка повернулася на адресу податкової з відміткою «За закінченням терміну зберігання».
Суд критично оцінює доводи відповідача стосовно того, що Державна установа «П`ятихатська виправна колонія (№122)» є бюджетною організацією, а тому не зобов`язана сплачувати податок, оскільки відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст.16 ПК України передбачено обов`язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом.
Стаття 36 ПК України передбачає, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податків обчислити, задекларувати та сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим кодексом або законами з питань митної справи.
Згідно пп. 14.1.175 ст.14 ПК України податковий борг це сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
У відповідності до пп. 14.1.137 п. 14.1 ст. 14 ПК України, орган стягнення - державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.
Згідно пп. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Відповідно до п. 95.1 ст. 95 Податкового кодексу України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Згідно до п.95.4 ст.95 ПК України контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.
Враховуючи, що податковий борг відповідачем не сплачено, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову.
Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.М. Олійник