Справа № 937/7569/20
Суддя: Редько О. В.
Дата ухвалення: 2021-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 25.02.2021
Справа № 937/7569/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«25» лютого 2021 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Редько О.В.,

за участі секретаря - Колеснікової Л.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Мелітопольського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення ПН МЗП 000821 від 14.08.2020 року та рішення № 29 від 14.08.2020 року про примусове повернення за межі України до країни походження або третьої країни громадянина Арабської Республік Єгипет ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та закрити справу про адміністративне правопорушення відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП.

Позовна заява обґрунтована тим, що 14.08.2020 року знаходячись в приміщенні магазину «Одяг з Європи» за адресою: м. Мелітополь, вул. М. Грушевського, 24, позивач був зупинений посадовими особами Мелітопольського МВ УДМС в Запорізькій області. Оскільки позивач не володіє українською мовою, а перевіряючі не володіли арабською мовою, останні жестами пояснили позивачу, що бажають перевірити його документи, після чого позивач надав посвідку на тимчасове проживання та довідку про реєстрацію місця проживання особи. Після перевірки документів, позивачу запропонували проїхати до приміщення Мелітопольського МВ УДМС в Запорізькій області, де в присутності невідомої особи, намагались перекласти позивачу суть претензії посадових осіб, склали певні документи, екземпляр яких видали позивачу. Як з`ясувалось згодом, відносно позивача був складений адміністративний матеріал за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 42 Закону України «Про зайнятість населення», внаслідок чого він був притягнений до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1 700 грн. 00 коп. З постанови вбачається, що 14.08.2020 року об 11 год. 51 хв. позивач з липня 2020 року працевлаштувався в магазин «Одяг з Європи», який знаходиться за адресою: м. Мелітополь, вул. М. Грушевського, 24 на посаду керівника без відповідного дозволу на застосування праці іноземців та особі без громадянства, що видається територіальними органами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення. Вказана постанова стала підставою для прийняття рішення про примусове повернення позивача до країни походження, в якому також зазначено, що співробітниками Мелітопольського МВ УДМС в Запорізькій області був виявлений ОСОБА_1 під час виконання ним трудових зобов`язань. Однак, зібрані матеріали не містять жодного належного та допустимого доказу на підтвердження факту працевлаштування позивача, зокрема, показання роботодавця, відомості з органів ПФУ або ДПС України про сплату роботодавцем податків за позивача, укладений трудовий договір, інша цивільно - правова угода. Рішення Мелітопольського МВ УДМС України в Запорізькій області № 29 від 14.08.2020 року про примусове повернення за межі України прийнято на підставі начебто скоєного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП з застосуванням ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», згідно якої іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства…За вказане правопорушення до позивача застосоване примусове повернення за межі України до країни походження або третьої країни громадянина Арабської Республіки Єгипет з зобов`язанням залишити України у термін до 12.09.2020 року, але позивач не має жодного критерію для застосування до нього надто суворого покарання - примусове повернення за межі України до країни походження. Легальність перебування позивача на території України підтверджується посвідкою на тимчасове проживання № НОМЕР_1 строк дії якої до 01.07.2021 року та довідкою про реєстрацію місця проживання особи. Крім того, він має соціальні зв`язки на території України, оскільки з 23.04.2019 року одружений з громадянкою України, очікують народження дитини. Внаслідок примусового повернення позивача до країни походження, особа буде примусово ізольована від сім`ї.

Від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на адміністративний позов, в якому він просить відмовити в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Мелітопольського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та рішення, посилаючись на наступне. 14.08.2020 року у ході проведення профілактичних заходів з нагляду та контролю у сфері міграційного законодавства та протидії нелегальній міграції на території м. Мелітополь та Мелітопольського району співробітниками Мелітопольського МВ УДМС України в Запорізькій області був виявлений громадянин Арабської республіки Єгипет ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який тимчасово проживає на території України на підставі посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_1 від 02.07.2020 року терміном дії до 01.07.2021 року орган, що видав 5103, місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , який в липні працевлаштувався до магазину «Одяг з Європи» на посаду керівника магазину не маючи відповідного дозволу на застосування праці іноземців та осіб без громадянства відповідно до ст. 42 Закону України «Про зайнятість населення». В порушення вимог ст. 42 Закону України «Про зайнятість населення» громадянин Арабської Республіки Єгипет ОСОБА_1 працевлаштувався до магазину «Одяг з Європи» не отримавши відповідний дозвіл на застосування праці іноземців та осіб без громадянства в органі державної влади, який реалізує політику Держави у сфері зайнятості населення та його дії суперечать ст. 42 Закону України «Про зайнятість населення». На підставі викладеного, у зв`язку з тим, що у діях громадянина ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП, головним спеціалістом Мелітопольського МВ УДМС України в Запорізькій області Мітяненко В.В. було складено на нього адміністративний протокол серії ПР МЗП № 000818 за ч. 1 ст. 203 КУпАП та начальником Мелітопольського МВ УДМС України в Запорізькій області Савулій О.Г. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ПН МЗП № 000821 відповідно до якої стягнено на користь держави з громадянина Арабської Республіки Єгипет ОСОБА_1 штраф в сумі 1 700 грн., який він сплатив. Під час складання адміністративного матеріалу відповідно до ст. 274 КУпАП було надано перекладача з арабської на українську мову. Протокол про адміністративне правопорушення був складений з дотриманням вимог КУпАП та відповідно до Інструкції № 825. Нормативною базою, що регулює правила перебування в Україні, питання примусового повернення та примусового видворення іноземців та осіб без громадянства з України є Конституція України, Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Закон України «Про імміграцію», КУпАП, постанова Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 № 150 «Про затвердження Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України», наказ Міністерства внутрішніх справ України від 28.08.2013 № 825 Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення Державною міграційною службою України, спільний наказ Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 №353/271/150 Про затвердження Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, наказ Міністерства внутрішніх справ України від 29.02.2016 № 141 Про затвердження Інструкції про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні та інші нормативно - правові акти. Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які проживають або тимчасово перебувають в Україні, їх основні права, свободи та обов`язки, порядок вирішення питань, пов`язаних з їх в`їздом в Україну або виїздом з України, регулюється Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Позивачем були порушені вимоги Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». У зв`язку з цим працівниками міграційної служби було правомірно винесено рішення про примусове повернення ОСОБА_1 . Всі доводи щодо безпідставності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, зазначені у позові, не мають свого підтвердження в фактичних обставинах справи.

Від представника позивача - адвоката Алексеєнка В.П. на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі. На задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі.

Від представника відповідача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, просить ухвалити рішення на розсуд суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали адміністративної справи, дослідивши письмові докази по справі, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

З вимог ч. 1 ст. 2 КАС України вбачається, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Як вбачається з вимог ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином Арабської Республіки Єгипет. На території України перебуває на законних підставах, що підтверджується посвідкою на тимчасове проживання № НОМЕР_1 , строк дії до 01.07.2021 року /а.с.6/.

ОСОБА_1 має зареєстроване місце мешкання на території України за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання /а.с.7/.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин Арабської республіки Єгипет, та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянка України, зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 465 /а.с.11/.

14.08.2020 року уповноваженою особою Мелітопольського міського відділу Управління Державної міграційної служби в Запорізькій області головним спеціалістом Мітяненко В.В. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МЗП 000818 про те, що 14.08.2020 року об 11 год. 51 хв. за адресою: м. Мелітополь, громадянин Арабської Республіки Єгипет ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з липня 2020 року працевлаштувався в магазин «Одяг з Європи», який знаходиться за адресою: буд. 24 по вул. М. Грушевського в м. Мелітополі на посаду керівника без відповідного дозволу на застосування праці іноземців та осіб без громадянства, що видається територіальними органами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення, який був підписаний ОСОБА_1 /а.с.8/.

Постановою начальника Мелітопольського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області Савулій О.Г. від 14.08.2020 року ОСОБА_1 притягнений до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 700 грн. 00 коп. Постанова отримана ОСОБА_1 /а.с.9/.

На підставі рішення № 29 головного спеціаліста сектору організації запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення Мелітопольського МВ УДМС України в Запорізькій області Мітяненко В.В. від 14 серпня 2020 року вирішено примусово повернуто за межі України до країни походження або третьої країни громадянина Арабської Республіки Єгипет ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язано його покинути територію України у термін до 12.09.2020 року /а.с.10/.

Відповідно до статті 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначає Закон України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства від 22 вересня 2011 року № 3773-VI.

Згідно ст. 2 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземці та особи без громадянства мають ті ж права і свободи та виконують ті ж обов`язки, що і громадяни України, якщо інше не передбачено Конституцією, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України.

Відповідно до частини четвертої статті 4 Закону України №3773-VI іноземці та особи без громадянства, які відповідно до закону прибули в Україну для працевлаштування та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період роботи в Україні.

Згідно з частиною третьою статті 5 Закону України №3773-VI іноземці та особи без громадянства, зазначені у частинах четвертій - п`ятнадцятій та вісімнадцятій статті 4 вказаного Закону, отримують посвідку на тимчасове проживання.

Щодо позовних вимог в частині скасування постанови про накладення адміністративного стягнення ПН МЗП 000821 від 14.08.2020, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 16 КУпАП встановлено, що іноземці і особи без громадянства, які перебувають на території України, підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах з громадянами України.

Вимогами ч. 1 ст. 203 КУпАП передбачена відповідальність за порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті.

Так порядок оформлення протоколів про адміністративні правопорушення Державною міграційною службою України регулюється Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення Державною міграційною службою України, затвердженою Наказом МВС України 28.08.2013 № 825.

Так відповідно до п.п. 2 Інструкції протокол про правопорушення складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, на бланку, який містить серію та номер, наскрізну нумерацію в межах відповідного органу ДМС, у двох примірниках, один з яких під підпис вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності; викладається державною мовою; заповнюється розбірливим почерком або за допомогою друкованих засобів.

Відповідно до п. 2.5 Інструкції особі, стосовно якої складається протокол про правопорушення, пропонується надати по суті вчиненого правопорушення письмове пояснення, яке заноситься до протоколу про правопорушення і підписується зазначеною особою. Пояснення може додаватись до протоколу про правопорушення окремо, про що робиться запис у протоколі про правопорушення.

Як судом встановлено, протокол складався в присутності ОСОБА_1 , що підтверджується його підписом в протоколі.

Таким чином, уповноваженою особою Мелітопольського міського відділу Управління Державної міграційної служби в Запорізькій області виконані вимоги ст.ст. 254, 285 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 було роз`яснено положення ч. 1 ст. 307 КУпАП щодо строку та порядку виконання постанови про накладення штрафу.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МЗП 000818 складено з дотриманням вимог КУпАП та з додержанням вимог, які встановлені Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення Державною міграційною службою України, затвердженою Наказом МВС України 28.08.2013 № 825, а тому позовні вимоги в частині скасування постанови про накладення адміністративного стягнення на громадянина Арабської республіки Єгипет ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про скасування рішення № 29 від 14.08.2020 року про примусове повернення за межі України до країни походження або третьої країни громадянина Арабської республіки Єгипет ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Рішення про заборону в`їзду в Україну приймається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, Службою безпеки України або органом охорони державного кордону.

Порядок дій посадових осіб територіальних органів, територіальних підрозділів Державної міграційної служби України під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, їх документування та здійснення заходів з безпосереднього примусового повернення та примусового видворення за межі України визначає Інструкція про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 року № 353/271/150.

Згідно з пунктом 4 розділу І Інструкції іноземці можуть бути примусово повернуті до країни походження чи третьої країни на підставі рішення органу ДМС або органу охорони державного кордону, або органу СБУ про примусове повернення чи примусово видворені на підставі винесеної за позовом цих органів/підрозділів постанови адміністративного суду про примусове видворення.

Відповідно до п. 5 розділу 1 Інструкції, підставами для прийняття рішення про примусове повернення іноземців до країни походження або третьої країни є: дії, що порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; дії, що суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку; якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України; затримання іноземців органами охорони державного кордону у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України.

Згідно норми ч. 3 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлено, що іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Згідно ч. 3 ст. 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», рішення про заборону в`їзду в Україну строком на три роки приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, Службою безпеки України або органом охорони державного кордону, або уповноваженим підрозділом Національної поліції України. У разі невиконання рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства забороняється подальший в`їзд в Україну на десять років, що додається до частини строку заборони в`їзду в Україну, який не сплив до моменту прийняття повторного рішення про заборону в`їзду в Україну.

Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, зазначив, що він легально перебуває на території України, що підтверджується посвідкою на тимчасове проживання строком до 01.07.2021 року, він одружений, у встановленому законом порядку, чекає народження дитини. Крім того, він має зареєстроване місце мешкання.

В силу ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно статті 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ніхто не повинен зазнавати свавільного чи незаконного втручання в його особисте і сімейне життя, свавільних чи незаконних посягань на недоторканність його житла або таємницю його кореспонденції чи незаконних посягань на його честь і репутацію. Кожна людина має право на захист закону від такого втручання чи таких посягань.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, суд приходить до висновку, що відносини позивача з членами її сім`ї, зокрема, дітьми, складають «сімейне життя» для цілей застосування статті 8 Конвенції (п. 65 постанови у справі «Нунесс проти Норвегії» від 28.06.2011 р. (заява №55597/09).

Отже, правових підстав для примусової ізоляції позивача від сім`ї немає.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача, враховуючи позицію відповідача, відсутність будь - яких обґрунтувань (мотивів) прийняття спірного рішення, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Керуючись статями 6, 7, 9, 10, 12, 19, 20, 72-77, 90, 94, 192, 193, 211, 241-246,286 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Мелітопольського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та рішення - задовольнити частково.

Скасувати рішення № 29 від 14.08.2020 року про примусове повернення за межі України до країни походження або третьої країни громадянина Арабської Республік Єгипет ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: