Справа № 520/4406/2020
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2021-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2021 р.Справа № 520/4406/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Рєзнікової С.С. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

позивача ОСОБА_1 ,

представників позивача Тимошенка В.М., Орлова О.В.,

представників відповідача Прокопович І.С., Биковченко Н.І.,

представника третьої особи Дубаневича О.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.11.2020, головуючий суддя І інстанції: Чудних С.О., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 30.03.21 року по справі № 520/4406/2020

за позовом ОСОБА_1

до Національної поліції України Головного управління Національної поліції в Харківській області , Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України Департамент внутрішньої безпеки Харківське управління третя особа Національне агентство з питань запобігання корупції

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Національної поліції України Головного управління Національної поліції в Харківській області, Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України Департамент внутрішнбої безпеки Харківське управління, третя особа Національне агентство з питань запобігання корупції, в якому просив суд:

- визнати неправомірною бездіяльність Національної поліції України Головного управління Національної поліції в Харківській області у не повідомленні Національної агенції з питань запобігання корупції за фактом можливого відображення посадовою особою, ОСОБА_1 , у декларації недостовірних відомостей для проведення повної перевірки;

- зобов`язати Національну поліцію України Головного управління Національної поліції в Харківській області скасувати наказ №415 о/с від 06.12.2019 про звільнення зі служби на підставі п. 10 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" ОСОБА_1 ;

- визнати неправомірними дії Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України Департамент внутрішньої безпеки Харківське управління у проведенні перевірки декларації ОСОБА_1 за фактом можливого відображення посадовою особою, ОСОБА_1 , у декларації недостовірних відомостей;

- зобов`язати Національне агентство з питань запобігання корупції видалити з Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення відомості від 10.12.2019 відносно ОСОБА_1 внесені на підставі рішення Харківського апеляційного суду від 03.12.2019 справа №953/17271/19;

- встановити судовий контроль за виконанням рішення.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 02.09.2019 відносно нього складено протокол № 33/19 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією. Суть корупційного діяння позивача полягала в тому, що ОСОБА_1 продав свою квартиру, яка належала йому на праві власності та кошти за реалізацію вказаної квартири не були внесені ним у декларацію. Поряд із тим, позивач звертає увагу, що діючим законодавством здійснення контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування покладено на Національне агентство з питань запобігання корупції. Відповідно до відповіді Національного агентства з питань запобігання корупції від 11.03.2020 №94-7/9052/20, НАЗК не проводило повної перевірки декларації ОСОБА_1 . Таким чином, дії Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України Департамент внутрішньої безпеки Харківського управління у проведенні перевірки декларації ОСОБА_1 за фактом можливого відображення у декларації недостовірних відомостей є протиправними та незаконними. У зв`язку із чим, наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області №415 о/с від 06.12.2019 про звільнення зі служби на підставі п. 10 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" ОСОБА_1 є незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки позивача звільнено зі служби в поліції незаконно.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.11.2020 відмовлено у задоволені позовних вимог.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.11.2020 скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції суперечить Конституції України та чинним Законам України, оскільки не надано належної оцінки доводам позивача та не враховано докази, які підтверджують відсутність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним корупційного діяння.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу, Головне управління Національної поліції в Харківській області зазначає, що підставою для винесення спірного наказу №415 о/с від 06.12.2019 про звільнення позивача зі служби в поліції стала постанова Київського районного суду м. Харкова від 25.09.2019, залишена без змін постановою Харківського апеляційного суду від 03.12.2019, якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено штраф у розмірі 1700,00 грн. Таким чином, приймаючи наказ про звільнення позивача Головне управління Національної поліції в Харківській області діяло в межах чинного законодавства.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу, Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України зазначає, що відповідно до статті 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення право складати протоколи про адміністративне правопорушення, що передбачені статтями 172-4 - 172-9 Кодексу України про адміністративні правопорушення надано уповноваженим на те посадовим особам Національної поліції. Положенням про Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України, затвердженого наказом Національної поліції України від 09.11.2015 № 83, передбачено, що до основних завдань та функцій департаменту віднесено запобігання, виявлення, попередження, припинення та документування пов`язаних з корупцією правопорушень у Національній поліції України із правом складання протоколів про адміністративні правопорушення. Таким чином, складаючи адміністративний протокол № 33/19 старший оперуповноважений в ОВС Харківського управління ДВБ НП України діяв в межах покладених на нього зобов`язань та відповідно до вимог чинного законодавства.

В судовому засіданні позивач та його представники просили рішення суду першої інстанції скасувати, з підстав наведених в апеляційній скарзі та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представники відповідача в судовому засіданні просили у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник третьої особи в судовому засіданні просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 проходив службу у Національній поліції України та займав посаду старшого інспектора ситуаційного відділу Управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування Головного управління Національної поліції України.

04 грудня 2019 року до Головного управління Національної поліції в Харківській області надійшло подання Прокуратури Харківської області № 05/4-вих.19 в порядку частини 3 статті 65 Закону України "Про запобігання корупції" щодо вирішення питання про призначення та проведення службового розслідування стосовно старшого інспектора ситуаційного відділу УОАЗОР ГУНП в Харківській області ОСОБА_1 .

Наказом від 06.12.2019 № 416 о/с на підставі пункту 10 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення) капітана поліції ОСОБА_1 , старшого інспектора ситуаційного відділу Управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування Головного управління Національної поліції України, звільнено з 06.12.2019 зі служби в поліції.

Так, підставою для прийняття спірного наказу є постанова Київського районного суду м. Харкова від 25.09.2019, залишена без змін постановою Харківського апеляційного суду від 03.12.2019, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн в дохід держави.

Так, підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності став протокол старшого оперуповноваженого в ОВС Харківського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України підполковника поліції ОСОБА_2 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 33/19 стосовно ОСОБА_1 за частиною 2 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді старшого інспектора ситуаційного відділу УОАЗОР ГУНП в Харківській області, в порушення частини 2 статті 52 Закону України "Про запобігання корупції", не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у майновому стані, а саме - отримання доходу від продажу нерухомого майна (квартири) 06 листопада 2018 року, у розмірі 168000 грн, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вважаючи, дії Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України Департамент внутрішньої безпеки Харківського управління у проведенні перевірки декларації протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимоги, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до преамбули Закону України "Про запобігання корупції" ним визначаються правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень.

Статтею 1 Закону України "Про запобігання корупції" встановлено, що спеціально уповноважені суб`єкти у сфері протидії корупції є органи прокуратури, Національної поліції, Національне антикорупційне бюро України, Національне агентство з питань запобігання корупції.

Відповідно до статті 11 Закону України "Про запобігання корупції" виключно агентству з питань запобігання корупції належать повноваження, зокрема, проведення аналізу стану запобігання та протидії корупції в Україні, діяльності державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування у сфері запобігання та протидії корупції; здійснення в порядку, визначеному цим Законом, контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом.

Відповідно до вимог статті 1 Закону України "Про Національну поліцію" Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Так, відповідно до статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень, вживає заходів з метою виявлення кримінальних, правопорушень, припиняє виявлені кримінальні правопорушення, здійснює оперативно-розшукову діяльність відповідно до закону.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 № 887 "Про утворення територіального органу Національної поліції" утворено як юридичну особу Департамент внутрішньої безпеки як міжрегіональний територіальний орган Національної поліції.

Згідно з підпунктом 2 пункту 6 Положення про Національну поліцію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 № 877, Національна поліція для виконання покладених на неї завдань має право одержувати в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та їх посадових осіб, а також громадян та їх об`єднань інформацію, документи і матеріали, необхідні для виконання покладених на неї завдань.

Відповідно до "Положення про Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України" затвердженого Наказом Національної поліції України № 83 від 09.11.2015 до завдань Департаменту, крім іншого, належить запобігання, виявлення, попередження і припинення кримінальних, корупційних та пов`язаних з корупцією правопорушень, що готуються або вчинені поліцейськими, держаними службовцями та іншими працівниками поліції.

В той же час, Департамент внутрішньої безпеки для виконання покладених завдань і функцій в установленому порядку має право складати відповідно до вимог законодавства України протоколи про адміністративні правопорушення за фактами вчинення поліцейськими, державними службовими особами держаними службовцями та іншими працівниками поліції адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, застосовувати передбачені законом заходи забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Частиною першою статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до примітки цієї статті Кодексу, суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно пункту 1 частини першої статті 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи:

- органів внутрішніх справ (Національної поліції)( серед інших 172-4 - 172-9);

- Національного агентства з питань запобігання корупції (серед інших 172-4 - 172-9).

Статтею 221 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 172-4 - 172-20 цього Кодексу.

Враховуючи вимоги статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, складення протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є обов`язковим.

З аналізу вищевказаних норм Закону України "Про запобігання корупції" та Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що у справах про адміністративні правопорушення протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи, в тому числі і органи Національної поліції.

Таким чином, посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції), до яких належить в тому числі і Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України Департаменту внутрішньої безпеки Харківського управління, уповноважені складати протоколи про правопорушення, передбачені статтею 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Щодо доводів позивача, що діючим законодавством здійснення контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування покладено на Національне агентство з питань запобігання корупції, а не на Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України, колегія суддів вважає помилковими, оскільки в даному випадку Департаментом внутрішньої безпеки Національної поліції України, Департаментом внутрішньої безпеки Харківського управління не проводилась перевірка декларації ОСОБА_1 щодо достовірності і повноти відомостей зазначених у ній, а перевірявся факт неподання позивачем декларації про зміну майнового стану у зв`язку із отриманням доходу від продажу нерухомого майна (квартири) 06 листопада 2018 року, що є різними за своєю суттю перевірками.

Згідно із Законом України "Про запобігання корупції", здійснення контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема, щодо достовірності і повноти відомостей, зазначених суб`єктом декларування у декларації, належить до виключної компетенції Національного агентства з питань запобігання корупції.

Поряд з цим, достовірність і повнота відомостей в даному випадку не перевірялась, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складено саме відповідно до частини 2 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення за неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Колегія суддів зазначає, що статтею 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення окремо передбачена відповідальність за неподання декларації або про суттєві зміни у майновому стані, за що і притягнуто до відповідальності ОСОБА_1 , вказаний факт встановлено постановою Київського районного суду міста Харкова від 25.09.2019 та постановою Харківського апеляційного суду від 03.12.2019 у справі № 953/17271/19.

Щодо посилань позивача на Науково-правовий висновок Науково-дослідного інституту вивчення проблем злочинності імені академіка В.В.Сташиса Національної академії правових наук України від 26.12.2019, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною 1 статті 101 Кодексу адміністративного судочинства України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені перед експертом, складений у порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 90 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивованим у судовому рішенні.

Колегія суддів зазначає, що Науково-дослідний інститут вивчення проблем злочинності імені академіка В.В.Сташиса Національної академії правових наук України не є експертною установою, яка надає висновки судових експертиз, в даному випадку позивачем надано до матеріалів справи науково-правовий висновок, який в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України не є належним доказом по справі.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 в частині визнання неправомірними дій Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України Департамент внутрішньої безпеки Харківське управління у проведенні перевірки декларації ОСОБА_1 за фактом можливого відображення посадовою особою, ОСОБА_1 , у декларації недостовірних відомостей задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене та те, що Департаментом внутрішньої безпеки Національної поліції України Департамент внутрішньої безпеки Харківського управління не проведено перевірку декларації ОСОБА_1 по суті, а встановлено факт неподання декларації про зміну майнового стану у зв`язку із отриманням доходу від продажу нерухомого майна, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у Національної поліції України Головного управління Національної поліції в Харківській області відсутній обов`язок повідомлення Національної агенції з питань запобігання корупції за фактом можливого відображення посадовою особою, ОСОБА_1 , у декларації недостовірних відомостей для проведення повної перевірки, а тому позовні вимоги в частині визнання неправомірною бездіяльність Національної поліції України Головного управління Національної поліції в Харківській області у не повідомленні Національної агенції з питань запобігання корупції за фактом можливого відображення посадовою особою, ОСОБА_1 , у декларації недостовірних відомостей для проведення повної перевірки також не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Національної поліції України Головного управління Національної поліції в Харківській області скасувати наказ №415 о/с від 06.12.2019 про звільнення зі служби на підставі пункту 10 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає наступне.

Закон України "Про національну поліцію" від 02.07.2015 року №580-VIII визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Згідно з положеннями частини 1 статті 60 Закону України "Про національну поліцію", проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини 1 статті 59 Закону України "Про національну поліцію" служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Положеннями частини 1 статті 17 Закону України "Про національну поліцію" передбачено, що поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Відповідно до статті 18 Закону України "Про національну поліцію", поліцейський зобов`язаний, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

У відповідності до частини 1 статті 19 Закону України "Про національну поліцію", у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до частини 2 статті 19 Закону України "Про національну поліцію" підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 25.09.2019, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного суду від 03.12.2019, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн в дохід держави.

Таким чином, постанова Київського районного суду м. Харкова від 25.09.2019, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності набрала законної сили та має преюдиційне значення для вирішення спірних правовідносин.

Відтак, наказ від 06.12.2019 № 416 о/с про звільнення капітана поліції ОСОБА_1 , старшого інспектора ситуаційного відділу Управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування Головного управління Національної поліції України прийнято на підставі пункту 10 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", тобто у зв`язку із набранням законної сили постанови Київського районного суду м. Харкова від 25.09.2019, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності.

Враховуючи вищевикладенеі, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області №415 о/с від 06.12.2019 про звільнення зі служби на підставі пункту 10 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" ОСОБА_1 та відповідно відсутність підстав для його скасування.

У зв`язку зі чим, позовні вимоги в частині зобов`язання Національної поліції України Головного управління Національної поліції в Харківській області скасувати наказ №415 о/с від 06.12.2019 про звільнення зі служби на підставі пункту 10 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Національного агентства з питань запобігання корупції видалити з Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення відомості від 10.12.2019 відносно ОСОБА_1 , внесені на підставі рішення Харківського апеляційного суду від 03.12.2019 справа №953/17271/19, колегія суддів зазначає наступне.

Національне агентство у своїй діяльності керується Конституцією України, міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, Законом України "Про запобігання корупції" та іншими законами, а також прийнятими відповідно до них іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про запобігання корупції" Національне агентство є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.

Згідно з пунктом 9 частини 1 статті 11 Закону України "Про запобігання корупції" до повноважень Національного агентства належить, зокрема, забезпечення ведення Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення.

Відомості про фізичних осіб, яких притягнуто до відповідальності за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, а також про юридичних осіб, до яких застосовано заходи кримінально-правового характеру у зв`язку з вчиненням корупційного правопорушення, вносяться до Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення (далі - Реєстр).

Відповідно до частини 1 статті 59 Закону України "Про запобігання корупції" повноваження щодо формування та ведення Реєстру покладено на Національне агентство.

Згідно з рішенням Національного агентства від 01.02.2019 № 367 інформаційно-телекомунікаційну систему "Єдиний державний реєстр осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення" прийнято в постійну (промислову) експлуатацію з 00 год 00 хв 04.02.2019. Таким чином, Реєстр розпочав свою роботу з 04.02.2019.

Згідно з пунктом 2 Положення про Єдиний державний реєстр осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення, затвердженого рішенням Національного агентства від 09.02.2018 № 166, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21.03.2018 за № 345/31797 (далі - Положення про Реєстр), Реєстр - електронна база даних, яка містить відомості про осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення, та про юридичних осіб, до яких застосовано заходи кримінально-правового характеру у зв`язку з вчиненням корупційного правопорушення.

У підпункті 1 пункту 3 Положення про Реєстр визначено, що метою ведення Реєстру є забезпечення єдиного обліку осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення, та юридичних осіб, до яких застосовано заходи кримінально-правового характеру у зв`язку з вчиненням корупційного правопорушення.

Підставою для внесення реєстратором відомостей про особу, яку притягнуто до відповідальності за вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, зокрема, є електронна копія рішення суду, яке набрало законної сили, з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Електронна копія рішення суду про притягнення до кримінальної, адміністративної та цивільно-правової відповідальності особи за вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення надсилається Реєстратору відповідно до порядку надсилання електронних копій судових рішень щодо осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення, та щодо юридичних осіб, до яких застосовано заходи кримінально-правового характеру у зв`язку з вчиненням корупційного правопорушення.

Імперативними приписами пункту 5 розділу II Положення про Реєстр встановлено, що реєстратор вносить до Реєстру відомості протягом трьох робочих днів з дня надходження з Державної судової адміністрації України до Національного агентства електронної копії рішення суду, яке набрало законної сили, з Єдиного державного реєстру судових рішень та засвідченої в установленому порядку паперової копії розпорядчого документа про накладення чи скасування розпорядчого документа про накладення дисциплінарного стягнення.

У пункті 2 розділу II Положення про Реєстр визначено, що підставою для внесення Реєстратором відомостей про особу, яку притягнуто до відповідальності за вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, є:

1) електронна копія рішення суду, яке набрало законної сили, з Єдиного державного реєстру судових рішень;

2) засвідчена в установленому порядку паперова копія розпорядчого документа про накладення дисциплінарного стягнення.

Судовим розглядом встановлено, що відомості щодо ОСОБА_1 внесено до Реєстру 10.12.2019 на підставі електронної копії судового рішення, а саме постанови Київського районного суду міста Харкова від 25.09.2019, залишеної без змін постановою Харківського апеляційного суду від 03.12.2019 у справі № 953/17271/19.

Відповідно до положень частини 8 розділу II Положення про Реєстр, підставами для вилучення з Реєстру відомостей про особу, яка вчинила корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення, є ухвала суду про скасування вироку, винесення виправдувального вироку, відновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення, розпорядчого документа або судового рішення про скасування розпорядчого документа про накладення дисциплінарного стягнення.

Тобто, перелік підстав для вилучення з Реєстру відомостей про особу є вичерпним.

Оскільки постанова Київського районного суду міста Харкова від 25.09.2019 є чинною, відтак у Національного агентства з питань запобігання корупції відсутні підстави для виключення з Реєстру відомостей щодо ОСОБА_1 .

Щодо посилань позивача на те, що 01.01.2020 вступили зміни до Закону України "Про запобігання корупції", якими скасовується обов`язок повідомлення про суттєві зміни у майновому стані осіб, які не займають відповідальне та особливо відповідальне становище, а отже, скасовується і адміністративна відповідальність таких осіб за частиною 2 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки на момент притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, винесення постанов Київського районного суду міста Харкова від 25.09.2019 та Харківського апеляційного суду від 03.12.2019 у справі № 953/17271/19, а також внесення до Реєстру відомостей щодо ОСОБА_1 вказані зміни прийняті не були, а у позивача був обов`язок повідомляти про суттєві зміни у майновому стані шляхом подання декларації.

У зв`язку із чим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги в частині зобов`язання Національного агентства з питань запобігання корупції видалити з Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення відомості від 10.12.2019 відносно ОСОБА_1 внесені на підставі рішення Харківського апеляційного суду від 03.12.2019 справа №953/17271/19 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено положення нормативних актів, що регулюють спірні правовідносини та дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процессуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.11.2020 по справі № 520/4406/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.О. Бегунц
Судді(підпис) (підпис) Л.В. Мельнікова С.С. Рєзнікова
Повний текст постанови складено 02.04.2021 року