Справа № 120/6713/20-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

29 березня 2021 р. Справа № 120/6713/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитришеної Руслани Миколаївни, розглянувши письмово матеріали справи за позовом: ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_1 ) до: Територіального управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області (код ЄДРПОУ - 26286152, місцезнаходження: вул. Р. Скалецького, 17, м. Вінниця, 21018) про: визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Учасники справи в судове засідання, що призначене на 29.03.2021 р. не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

За змістом частини першої статті 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на викладене, враховуючи належне повідомлення сторін та заяву позивача, суд вважає можливим вирішити питання про витребування доказів, а також про залучення другого відповідача в письмовому провадженні.

Відповідно до матеріалів справи предметом спору є не виплата суддівської винагороди в повному обсязі.

03 березня 2021 року Верховним Судом ухвалено постанову у справі № 340/1916/20 у аналогічних правовідносинах. У вказаному судовому рішення судом касаційної інстанції зазначено, що внаслідок неповноти дослідження усіх доказів, які є у справі, не з`ясованими залишилися обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення цього спору, що є підставою для направлення справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Так, судом касаційної інстанції вказано, що для правильного вирішення цієї справи та обрання ефективного способу захисту порушених прав судам попередніх інстанцій потрібно з`ясувати також участь ДСА України (через призму її компетенції щодо розпорядження бюджетними коштами, виділеними на фінансування судів) у застосуванні обмежень при виплаті суддівської винагороди, передбачених частинами першою, третьою статті 29 Закону № 294-ІХ (зі змінами, внесеними Законом № 553-ІХ), відтак визначити правовий статус цього державного органу в адміністративному спорі.

Відповідно до відзиву вказано, що ТУ ДСА у Вінницькій області згідно із ст. 149 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VIII, суди загальної юрисдикції фінансуються з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку встановленому Бюджетним кодексом України.

З огляду на вказані вище висновки Верховного Суду, суд вважає за необхідне залучити до участі у справі ДСА України.

При вирішенні питання щодо статусу ДСА України у даній справі, суд керується положеннями ст. 48 КАС України, а також положення ч. 5 ст. 242 КАС України в силу якої, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи викладене та те, що предмет розгляду у цій справі є подібним до предмету розгляду у справі №340/1916/20, а також обов`язковість висновків щодо застосування норм права, викладених в постановах Верховного Суду, враховуючи, що ДСА України є розпорядниками бюджетних коштів щодо місцевих судів, суд приходить до висновку про необхідність залучення до участі в цій справі Державної судової адміністрації України в якості другого відповідача.

В контексті наведеного, суд також доходить висновку про необхідність витребувати додаткові докази, враховуючи наступне.

13.04.2020 р. Верховною Радою України прийнято Закон України № 553-IX від 13.04.2020 "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" (далі Закон № 553-ІХ), яким статтю 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" викладено в наступній редакції: "Установити, що у квітні 2020 року та на період до завершення місяця, в якому відміняється карантин, установлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, заробітна плата, грошове забезпечення працівників, службових і посадових осіб бюджетних установ (включаючи органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування) нараховуються у розмірі, що не перевищує 10 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2020 року".

Верховний Суд у справі №340/1916/20 зазначив, що з огляду на доводи ДСА України, викладені у касаційній скарзі, причиною невиплати позивачу суддівської винагороди в повному обсязі протягом спірного періоду може бути недостатність виділених відповідачу коштів (бюджетних асигнувань) на ці потреби. У такому випадку невиплату суддівської винагороди в повному обсязі можна пов`язувати із діяльністю ДСА України як головного розпорядника бюджетних коштів щодо фінансового забезпечення діяльності усіх судів (крім Верховного Суду; стаття 148 Закону № 1402-VIII), відповідно як суб`єкта владних повноважень, рішеннями/діями якого порушено право особи (судді). Воднораз у вимірі обставин цієї справи не можна заперечити існування ситуації, коли ДСА України виділила відповідачу достатньо коштів для виплати суддівської винагороди (зокрема й позивачу) з урахуванням вимог статті 135 Закону № 1402-VIII (затвердивши відповідний кошторис), але відповідач натомість розпорядився цими коштами з урахуванням обмежень, які встановлені статтею 29 Закону №294-ІХ (зі змінами, внесеними Законом № 553-ІХ). Тоді є підстави стверджувати, що невиплата позивачу суддівської винагороди в повному обсязі, як наслідок виникнення заборгованості з її виплати (перед позивачем), є результатом дій/рішень відповідача, а тому спосіб захисту повинен співвідноситися/пов`язуватися з цими діями та їх наслідками.

В цій справі позивач заявив позов до ТУ ДСА України у Вінницькій області, вимагаючи нарахувати та виплатити недоотримані кошти, позаяк вважає, що цей орган безпідставно виплачував йому суддівську винагороду (протягом спірного періоду) у меншому розмірі, ніж належить.

Однак, відповідач 1 як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня здійснює свої повноваження в межах асигнувань, які ДСА України затвердила у його кошторисі (на 2020 рік).

В матеріалах справи відсутні докази щодо обсягу асигнувань, які надані відповідачу 1 на фінансове забезпечення Тростянецького районного суду Вінницької області в розрізі виплат суддівської винагороди за квітень - серпень 2020 р.

Відтак, слід витребувати дані докази.

При витребуванні доказів, суд керується положеннями КАС України, зокрема ст.ст. 9, 72, 80.

За таких обставин, суд доходить висновку про необхідність витребування у відповідача 1 та відповідача 2 письмової інформації та докази щодо обсягу асигнувань, які надані Територіальному управлінню Державної судової адміністрації України у Вінницькій області на фінансове забезпечення Тростянецького районного суду Вінницької області в розрізі виплат суддівської винагороди за квітень - серпень 2020 р. з відображенням окремо сум, які повинні переховуватись без застосування обмежень встановлених Законом України № 553-IX від 13.04.2020 р. та з застосуванням таких, якщо відмінності мали місце за вказаний період.

Згідно ч. 6 ст. 48 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку.

За викладеного, у зв`язку із залученням до участі у цій справі в якості другого відповідача Державної судової адміністрації України, суд вважає за необхідне призначити справу до розгляду у підготовчому засіданні на 21 квітня 2021 року о 13:00 год. згідно до вимог ст. ст. 48, 180-183 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, другому відповідачу необхідно надати час для подання відзиву на позов з дотриманням вимог ст. ст. 162, 175 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 48, 180, 181, 183, 236, 243, 248 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Залучити Державну судову адміністрацію України (01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, ) як другого відповідача до участі у справі 120/6713/20-а.

Підготовче засідання призначити на 21 квітня 2021 року о 13:00 год. в залі судового засідання №7 Вінницького окружного адміністративного суду, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Брацлавська, 14.

Витребувати у Державної судової адміністрації України та Територіального управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області та зобов`язати надати суду до 20.04.2021 письмову інформацію та докази щодо обсягу асигнувань, які надані Територіальному управлінню Державної судової адміністрації України у Вінницькій області на фінансове забезпечення Тростянецького районного суду Вінницької області в розрізі виплат суддівської винагороди за квітень - серпень 2020 з відображенням окремо сум, які повинні переховуватись без застосування обмежень встановлених Закон України № 553-IX від 13.04.2020 р. та з застосуванням таких, якщо відмінності мали місце у вказаний період.

Установити відповідачу 2 Державній судовій адміністрації України строк до 20.04.2021 для подання відзиву, у тому числі документів, що підтверджують надіслання копії відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Роз`яснити позивачу, що він має право подати відповідь на відзив у 5-денний строк з дня отримання відзиву. У разі відсутності таких, повідомити суд письмовою заявою.

Ухвалу направити/вручити учасникам процесу.

Другому відповідачу відповідно до приписів ч. 3 ст. 124 КАС України, з урахуванням обмеженого фінансування на відправку поштової кориспонденції направити копію позовної заяви разом із додатками на офіційну електронну адресу.

Ухвала суду першої інстанції оскарженню не підлягає та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна