Справа № 160/1416/21
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2021-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2021 року Справа № 160/1416/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сидоренка Д.В., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
Обставини справи: ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 періоди перебування у трудових відносинах з 26.11.1984 року по 18.07.1988 року в Донецькому металургійному заводі, з 09.08.1993 року по 01.05.2000 року у колгоспі ім.Крейсера «Аврора», з 01.05.2000 року по 08.03.2001 року в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Аврора».
В обґрунтування позову позивач посилається на протиправність неврахування відповідачем періоду роботи з 26.11.1984 року по 18.07.1988 року в Донецькому металургійному заводі, з 09.08.1993 року по 01.05.2000 року у колгоспі ім.Крейсера «Аврора», з 01.05.2000 року по 08.03.2001 року в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Аврора».
Ухвалою суду від 02.02.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
25.02.2021 року від відповідача надійшов відзив, в якому зазначено, що до страхового стажу не зараховано період роботи з 26.11.1984 року по 18.07.1988 року в Донецькому металургійному заводі, оскільки трудова книжка є дублікатом, який видано 08.12.2010 року, а тому період потребує додаткової перевірки; щодо періодів з 09.08.1993 року по 01.05.2000 року та з 01.05.2000 року по 08.03.2001 року відповідача зазначає, що в наданому дублікаті трудової книжки такий запис відсутній, документи, які підтверджували б вказані періоди не надавалися. Також у відзиві відповідач зазначає, що до управління не надавалися трудова книжка № НОМЕР_2 на яку посилається позивач.
Станом на 02.04.2021р. до суду не надходили інші письмові заяви по суті справи від сторін.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
Заявою за призначенням/перерахунком пенсії №7977 від 10.11.2020р. позивач звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з проханням призначити пенсію за віком.
Згідно Розписки повідомлення позивачем надані додаткові документи:
- диплом (свідоцтво, атестат) про навчання НОМЕР_3 від 01.03.1984р.;
- довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру від 13.08.2020р.;
- довідки, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників - №223 від 30.04.2020р.;
- заява про призначення / перерахунок пенсії №7977;
- паспорт або ID картка або посвідка НОМЕР_4 ;
- трудова книжка або документ про стаж НОМЕР_5 від 08.12.2010р.;
- документ про стаж №928, від 09.04.2020, №309 від 18.03.2020р.;
- анкета опитування від 10.11.2020р.
Рішенням №0400-010303-8/114101 від 30.11.2020 «Про відмову в призначенні пенсії», відповідно поданої заяви від 10.11.2020р., позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком по Списку №1.

Вказане рішення обґрунтоване тим, що згідно наданих документів загальний стаж роботи на дату звернення становить 20 років 11 місяців 14 днів, що недостатньо для призначення пенсії на дату звернення, з яких пільгового стажу по Списку №1 7 років 5 міс., не зараховано до загального трудового стажу періоди роботи по трудовій книжці з 26.11.1984 по 31.12.1997 так як надано дублікат трудової книжки виписаний 08.12.2010 року. Також зазначено, що позивач є внутрішньо переміщеною особою при наданні документів відсутній Додаток 1, який надається з Додатком до Порядку (в редакції постанови КМ України від 08.06.2016р. №352).

Загальні умови, порядок нарахування та розмір пенсій визначаються, зокрема, законами України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-ХІІ, „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV, які є чинними на час виникнення спірних відносин.

Згідно вступної частини Закону України "Про пенсійне забезпечення", положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років згідно із Законом № 3108-IV від 17.11.2005, ВВР, 2006, № 1, ст.18.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулюються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Законом України № 3108-IV від 17.11.2005 внесено зміни до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до пункту 16 Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає таке.

Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з вимогами ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Частиною 1 ст.114 Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до положень ст.24 Закону №1058 страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 10 Порядку Про затвердження Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 р. за № 1451/11731, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за №637 Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно п.20 вказаної Постанови, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.

Як зазначалося вище, за заявою позивача №7977 від 10.11.2020р., прийнято рішення №0400-010303-8/114101 від 30.11.2020 «Про відмову в призначенні пенсії», яким позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком по Списку №1, з підстав неврахування до загального трудового стажу періоди роботи по трудовій книжці з 26.11.1984 по 31.12.1997, так як надано дублікат трудової книжки виписаний 08.12.2010 року.

Разом з тим, дублікат трудової книжки серії НОМЕР_5 від 08.12.2010р. містить записи про роботу на Донецькому металургійному заводі за період з 26.11.1984р. по 18.07.1988р., тобто за інший період ніж вказано в рішенні про відмову в призначенні пенсії за віком.

Відповідно до положень ч.1 ст.160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

При цьому, під предметом позову слід вважати певну матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, а під підставами позову - обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу, які викладаються позивачами виключно у позовній заяві, яка і є заявою по суті справи.

В даному випадку, реалізуючи принцип диспозитивності, позивач у позовній заяві зазначає матеріально-правову вимогу, зокрема про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №14574-15106/М-05/8-0400/20, викладеному в листі від 31.07.2020 року щодо відмови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи з 26.11.1984 року по 18.07.1988 року в Донецькому металургійному заводі, з 09.08.1993 року по 01.05.2000 року у колгоспі ім.Крейсера «Аврора», з 01.05.2000 року по 08.03.2001 року в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Аврора».

До адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено, оскільки підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб`єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод. Однак обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є об`єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу саме позивача. При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення можливості чи неможливість реалізації її законного права та/або виникнення додаткового обов`язку.

З огляду на зазначене, позовна вимога про визнання протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №14574-15106/М-05/8-0400/20, викладеному в листі від 31.07.2020 року щодо відмови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи з 26.11.1984 року по 18.07.1988 року в Донецькому металургійному заводі, з 09.08.1993 року по 01.05.2000 року у колгоспі ім.Крейсера «Аврора», з 01.05.2000 року по 08.03.2001 року в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Аврора», задоволенню не підлягає, оскільки за поданою заявою від 10.11.2020р. №7977 приймалося інше рішення №0400-010303-8/114101 від 30.11.2020 «Про відмову в призначенні пенсії».

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі зазначеного, з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивачів, суд вважає за необхідне вийте за межі позовних вимог та визнати протиправним та скасувати рішення №0400-010303-8/114101 від 30.11.2020р. «Про відмову в призначенні пенсії», як такого, що не містить конкретизації страхового стажу, який не зараховано органом пенсійного фонду до загального трудового стажу.

Щодо інших позовних вимог про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 періоди перебування у трудових відносинах з 26.11.1984 року по 18.07.1988 року в Донецькому металургійному заводі, з 09.08.1993 року по 01.05.2000 року у колгоспі ім.Крейсера «Аврора», з 01.05.2000 року по 08.03.2001 року в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Аврора», суд зазначає наступне.

Згідно ч.4 ст.245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Такі рішення приймаються на підставі звернення зацікавленої особи та за результатами аналізу поданих нею документів.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що задоволення повністю вказаних позовних вимог, без перевірки суб`єктом владних повноважень, дотримання заявником усіх визначених законом умов, буде втручанням у дискреційні повноваження відповідача, а відтак в цій частині позов слід задовольнити частково, шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 за призначенням / перерахунком пенсії №7977 від 10.11.2020р.

З огляду на викладене, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.132, 139, 143, 241, 243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення №0400-010303-8/114101 від 30.11.2020р. «Про відмову в призначенні пенсії».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул.Набережна Перемоги, буд.26, м.Дніпро, 49094; ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) за призначенням/перерахунком пенсії №7977 від 10.11.2020р.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул.Набережна Перемоги, буд.26, м.Дніпро, 49094; ).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.В. Сидоренко