Справа № 820/1212/17
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2021-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2021 р.Справа № 820/1212/17
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Макаренко Я.М. , Калиновського В.А. ,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С

представника позивача Пономаренко М.А.,

представників відповідача Мулик М.М., Красножон М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Офісу великих платників податків Державної податкової служби на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.09.2018, головуючий суддя І інстанції: Спірідонов М.О., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 10.09.18 року по справі № 820/1212/17

за позовом Державного підприємства "Південна залізниця"

до Офісу великих платників податків Державної податкової служби

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ДП "Південна залізниця", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Офісу великих платників податків Державної податкової служби, в якому просив суд:

- скасувати повністю податкове повідомлення-рішення від 27.12.2016 р. № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток іноземних юридичних осіб та штрафних санкцій на суму 33 286 278,00 грн.,

- скасувати частково податкове повідомлення-рішення від 17.10.2016 р. № про збільшення суми грошового зобов`язання з ПДВ та штрафних санкцій на суму 9 135 762,00 грн.;

- скасувати частково податкове повідомлення-рішення від 17.10.2016 р. № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств та штрафних санкцій на суму 99 835 472,50 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірні податкові повідомлення-рішення ґрунтуються на помилкових судженнях суб`єкта владних повноважень, що викладені в акті перевірки від 28.09.2016 № 89/28-09-14-07/01072609.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.09.2018 року адміністративний позов Державного підприємства "Південна залізниця" до Харківського управління Офісу Великих платників Державної фіскальної служби України про скасування податкових повідомлень-рішень задоволено в повному обсязі.

Скасовано повністю податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби України від 27.12.2016 р. № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток іноземних юридичних осіб та штрафних санкцій на суму 33 286 278,00 грн.

Скасовано частково податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби України від 17.10.2016 р. № про збільшення суми грошового зобов`язання з ПДВ та штрафних санкцій на суму 9 135 762,00 грн.

Скасовано частково податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби України від 17.10.2016 р. № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств та штрафних санкцій на суму 99 835 472,50 грн.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що на підставі первинних документів, що надані до перевірки обов`язки «Shortline PLC» (Шортлайн пі ел сі), Великобританія, по Договору позики від 16.05.2013 року мають виключно посередницький характер Спеціально створена компанія «Shortline PLC» (Шортлайн пі ел сі), Великобританія, виконує технічні функції з розміщення єврооблігацій на міжнародних ринках капіталу та надає кошти, отримані від такого розміщення у позику позичальникам.

Відповідач зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що договір містить умови відповідно до якого Шортлайн пі ел сі є тільки посередником щодо надання кредиту та отримання процентів. Договір передбачає умови, за якої грошові кошти, перераховані по договору як проценти, повинні далі перераховуватися у повному обсязі іншім особам - держателям облігацій.

Відповідач звертає увагу, що послуги Емітента з наданням Залізницям України за договором позики коштів, отриманих від розміщення облігацій, є завершенням в економічному сенсі однієї операції - запозичення коштів на міжнародному ринку капіталів від іноземних інвесторів шляхом емісії та розміщення Облігацій, а отже закупити послуги з надання у позику коштів, отриманих саме від інвесторів як оплату придбаних ними Облігацій, емітованих за проспектом, що описує діяльність Залізниць України, останні зможуть лише у тієї спеціально створеної для цієї мети юридичної особи-нерезидента, яка задіяна Лід-менеджером в описаній структурі запозичення, як це передбачено проектом листа-угоди на залучення Лід-менеджера.

Відповідач вважає, що на стадій укладення Договору позики, позивач був проінформований, щодо відсутності у Shortline PLC статусу бенефіціарного власника коштів у вигляді процентів, оскільки Укрзалізниця, виступаючи від імені залізниць, в листах - запитах до компетентних органів самостійно зазначає та підтверджує, що використання всіх коштів, отриманих Шортлайн пі ел сі, Великобританія від залізниць України в рахунок сплати процентів за позику, призначені виключно для цілей здійснення платежів фактичним інвесторам за облігаціями.

Відповідач зазначає, що перевіркою встановлено, що згідно тендерної документації визначено предмет закупівлі - Послуги щодо грошового посередництва (Послуги щодо запозичення коштів від розміщення облігацій участі у кредиті на міжнародних ринках капіталу), оскільки закупити послуги з надання у позику коштів, отриманих саме від інвесторів, як оплату придбаних ними Облігацій, емітованих за проспектом, що описує діяльність Залізниць України, останні зможуть лише у тієї спеціально створеної для цієї мети юридичної особи-нерезидента.

За результатами опрацювання податкової інформаіції, а саме: фінансової та податкової звітності «Shortline РLС», Великобританія за 2013-2015 роки було встановлено, що враховуючи специфіку діяльності цієї компанії, мету її створення (мета її діяльності: випуск облігацій, кошти від розміщення яких будуть використані для забезпечення надання компанією позик (кредитів) на користь Укрзалізниці та її структурним підрозділам, зокрема ДП «Південа залізниця»), а також показники її діяльності, які вказують на те, що «Shortline PLC»» Великобританія, не несе ризиків, не виконує будь - яких функцій, окрім як здійснює транзит процентних доходів, отриманих від Укрзалізниці та її структурних підрозділів, зокрема ДП «Південа залізниця»», на користь бенефіціарів-власників облігацій, випущених цією компанією, отже «Shortline РLС» не є їх бенефіціарним отримувачем, а лише виконує функцію номінального утримувача (номінального власника), посередника щодо такого доходу.

Також відповідач у апеляційній скарзі зазначає, що на його думку матеріали справи свідчать про відсутність у контрагентів позивача ТОВ НДІП «Ельдорадо», ТОВ «Промтехтранс - М», ТОВ «ЕЛЬТРАНС», ТОВ «УНИКА - ТРЕЙД», необхідних умов (фізичних, технічних та технологічних можливостей) для здійснення тих чи інших дій, що становлять зміст проведених платником господарських операцій та господарської діяльності в частині, купівлі, продажу, реалізації, зберігання та відвантаження товарно-матеріальних цінностей, і як наслідок - про неможливість реального здійснення операцій з передачі ТМЦ (робіт, послуг) в адресу покупців.

Враховуючи вищевикладене, та висновки податкової інформації встановлено неможливість реального здійснення господарських операцій контрагентами позивача відповідно первинні документи, не можуть вважатися первинними з метою ведення податкового обліку, навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, які передбачено чинним законодавством.

Крім того, відповідач наголошує, що перевіркою встановлено безпідставне завищення податкового кредиту по отриманих ТМЦ та робіт (послуг) ДП «Південна залізниця», що є порушенням пп. 198.1, п.198.3, п. 198.6 ст. 198, п.201.7 ст,201 «Податкового Кодексу України» від 02.12.2010 року №2755-УІ, зі змінами та доповненнями, встановлено його завищення на загальну суму ПДВ 2 682 430 грн.

Перевіркою повноти визначення фінансового результату до оподаткування, визначеного у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку фінансової звітності за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 встановлено його заниження за 2015 рік на суму 236 369 803 гри..

Таким чином, на думку відповідача, ДП «Південна залізниця» в порушення пп. 134.1.1 п.134.1 ст.134 (діюча редакція ПКУ з 01.01.2015 року) пп. 138.10.5 п. 138.10 ст. 138 ПКУ (діюча редакція Податкового кодексу України за 2013 рік- 2014 рік) та п. 27 ПсБУ 16 «Витрати», п. 4 П(С)БО 31 «Фінансові витрати» завищено витрати всього на 442 287 327 грн.

Позивач скориставшись своїм правом надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому зазначив, що ПАТ «Українська залізниця» є правонаступником Державної адміністрації залізничного транспорту України «Укрзалізниця» відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» та Постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 року № 200 "Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

На думку позивача, є вірним висновок суду, про те, що позивачем при виплаті доходів нерезиденту - компанії Шортлайн Пі-Ел-Сі (Shortline ріс) за період з 01.01.2013 по 31.12.2015 правомірно не утримано та не сплачено до бюджету податок на прибуток іноземних юридичних осіб з джерелом його походження з України.

Позивач звертає увагу, що є судові рішення, що набрали законної сили, щодо дотримання вимог податкового та валютного законодавства стосовно оподаткування доходів нерезидента Шортлайн Пі-Ел-С (Shortline ріс).

Також, позивач у відзиві на апеляційну скаргу зауважує, що капіталізація фінансових витрат у бухгалтерському обліку починається за наявності таких умов: визнання витрат, пов`язаних зі створенням кваліфікаційного активу. Визнання фінансових витрат, пов`язаних зі створенням кваліфікаційного активу; виконання робіт зі створення кваліфікаційного активу, включаючи технічні та адміністративні заходи, що виконуються до початку створення такого активу.

Капіталізація фінансових витрат припиняється, якщо створення кваліфікаційного активу завершено (ц.13 П(С)БО 31).

Отже, позивач вважає, що фінансові витрати підлягають включенню до складу кваліфікаційного активу у тому звітному періоді, коли такі фінансові витрати визнаються, але після завершення створення кваліфікаційного активу капіталізація активу капіталізація фінансових витрат припиняється.

Враховуючи, що нарахування та сплата відсотків за кредитним договором почалась після отримання активу, тобто після закінчення йот створення, такі фінансові витрати не підлягають капіталізації відповідно до вимог П(С)БО 31, а визнаються витратами того звітного періоду в якому вони були нараховані.

Крім того, позивач зауважує, що доказів фактичного нездійснення господарських операцій, суми по яких позивачем включено до складу податкового кредиту при обчисленні податку на додану вартість за спірний період, відповідачем по справі не надано.

На думку позивача, посилання податкового органу на ненадання в деяких випадках до перевірки товарно-транспортних накладних в якості підстави для здійснення висновку про відсутність реального характеру господарських операцій не може бути обґрунтованим, оскільки за наявності документів, які підтверджують фактичне отримання товарів та послуг з метою їх використання у власній господарській діяльності, ненадання такого документу як товарно-транспортна накладна, не може бути єдиною підставою для висновків про відсутність документального підтвердження реальності здійснення господарських операцій з придбання товару, оскільки транспортною документацією обов`язково мають бути підтверджені витрати з послуг по перевезенню вантажів, а не послуги з придбання товару.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представники відповідача підтримали апеляційну скаргу, просили задовольнити її, посилаючись на доводи та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі.

Представник позивача, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників податків у м. Харкові Міжрегіонального Головного управління ДФС була проведена планова виїзна перевірка з питання дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2015, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2015.

За результатами перевірки 28.09.2016 складений акт № 89/28-09-14-07/01072609, в якому встановлені порушення пп. 138.1.1 п.138 ст.138, пп. 138.2 ст.138, п. 138.4 ст.138, п.138.8 ст.138, пп. 138.10.5 п. 138.10 ст. 138, пп.139.1.9 п.139.1 ст. 139, абз.4 пп. 139.1.6 п.139.1 ст. 139, п .44.1 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України та п. 27 ПсБУ 16 «Витрати», п. 4 П(С)БО 31 «Фінансові витрати», в результаті чого ДП «Південна залізниця» занижено податок на прибуток на загальну суму 80 766 998 грн. за 2013 -2015 роки; - п. 198.1., п. 198.3., п. 198.6. ст. 198, п. 199.1. ст. 199, п. 200.1. ст. 200, п.201.7. ст.201 Податкового кодексу України в результаті чого ДП «Південна залізниця» занижено податку на додану вартість на загальну суму 6 113 459 на грн. за 2013 -2015 роки; абз.11 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України в частині несвоєчасної реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних з перевищенням п`ятнадцяти календарних днів, наступних за датою її складання, в загальний сумі податку на додану вартість 466,98 грн.; п.103.3 ст.103, п. 152.8 ст.152, п.160.2. ст.160 Податкового Кодексу України, п.103.3 ст.103, п. 137.3 ст.137, п.п 141.4.2. п.141.4 ст.141 Податкового Кодексу України, ст. 11 Конвенції між Урядом України і Урядом Сполученого Королівства Великобританії і Північної Ірландії під час виплат за період 01.01.2013 по 31.12.2015 доходу із джерелом походження з України у вигляді процентів на суму 199 915 007 грн. (12 586 312,5 дол.США), на користь нерезидента «Shortline PLC» (Шортлайн пі ел сі), Великобританія, який не є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу, встановлено не утримання та не сплату Південною залізницею податку у розмірі 15 % від загальної суми виплачених процентів всього у сумі 29 987 251 грн. . за 2013 -2015 роки; ст.1 Указу Президента України від 18.06.1994 № 319/94 Про невідкладні заходи щодо поверненню в Україну валютних цінностей, що незаконно знаходяться за її межами із змінами та доповненнями, ст. 9 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 № 15-93 Про систему валютного регулювання та валютного контролю, в результаті чого Південна залізниця у п. 13 «Суми коштів, перерахованих за кордон, та виставлених векселів по імпортних контрактах, по яких на звітну дату перевищено встановлені законодавством терміни здійснення цих контрактів» Розділу ІІ «Фінансові вкладення» Декларацій про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами станом на 01.07.2014 (№ від 05.08.2014), станом на 01.10.2014 (№ від 20.10.2014), станом на 01.01.2015 (№ від 29.01.2015) не задекларовано прострочену дебіторську заборгованість у сумі 99984,0 дол. США (по курсу на дату виникнення заборгованості 1159197,80грн.), що виникла по імпортному контракту № б/н від 24.12.2010 з нерезидентом HYUNDAI CORPORATION, Республіка Корея, по якій на звітну дату перевищено встановлені законодавством строки розрахунків та у визначені законодавством строки не здійснено обов`язкового декларування валютних цінностей у Національному банку України; ст.1 Указу Президента України від 18.06.1994 № 319/94 Про невідкладні заходи щодо поверненню в Україну валютних цінностей, що незаконно знаходяться за її межами, ст. 9 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 № 15-93 Про систему валютного регулювання та валютного контролю Південна залізниця не задекларовано валютні цінності по яким перевищено строки розрахунків по імпортному контракту № б/н від 24.12.2010 з нерезидентом HYUNDAI CORPORATION, Республіка Корея станом на 01.07.2014 року, 01.10.2014 року, 01.01.2015 року; пп.164.1.2 п.164.1 ст.164, пп.164.2.1, п.п. 164.2.2 п.164.2, п. 164.6 ст.164, пп.168.1.1 п.168.1 ст.168, п.п.169.2.3 п.169.2 ст.169, пп. 170.7.3 п. 170.7 ст. 170, п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, у результаті чого додатково визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи з фізичних осіб на загальну суму 4 673,41 грн., у тому числі по звітних періодах: за 2013 рік у сумі 58,50 грн., за січень 2015 у сумі 182,70 грн., за лютий 2015 у сумі 182,70 грн., за березень 2015 у сумі 182,70 грн., за квітень 2015 у сумі 332,70 грн., за травень 2015 у сумі 655,40 грн., за червень 2015 у сумі 515,39 грн., за липень 2015 у сумі 501,74 грн., за серпень 2015 у сумі 515,40 грн., за вересень 2015 у сумі 515,38 грн., за жовтень 2015 у сумі 515,40 грн., за листопад 2015 у сумі 515,40 грн.; абз. «б» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України та встановленого порядку заповнення податкового розрахунку суми доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку за формою 1ДФ, затвердженого Наказом ДПА України від 24.12.10 №1020 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.11 за №46/18784, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 21.01.2014р. № 49 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.02.2014 за №228/25005, а саме: не відображення сум доходів, нарахованих (перерахованих) на користь самозайнятих осіб (фізичних осіб підприємців) за отримані товари (послуги) в на протязі перевіряємого періоду з 01.01.2013 по 31.12.2015; в розрахунках за 2015 встановлено факт відображення з помилками податку на доходи фізичних осіб; недостовірно визначення реєстраційних номерів облікових карток платників податків в звітності за 1,2,3,4 квартали 2013, 1,3,4 квартал 2014, 1,2,3,4 квартали 2015 що призвело до зміни платників податку; пп.164.1.2 п.164.1 ст.164, пп.164.2.1 п.164.2 ст.164, пп.168.1.1 п.168.1 ст.168, п.176.2 ст.176 з врахуванням вимог розділу ХХ підрозділ 10 п. 161 Податкового кодексу України, у результаті чого додатково визначено суму податкових зобов`язань з військового збору за період, що перевірявся, на суму 120,00 грн., в тому числі по звітних періодах: квітень 2015 у сумі 15,00 грн., травень 2015 у сумі 15,00 грн., червень 2015 у сумі 15,00 грн., липень 2015 у сумі 15,00 грн., серпень 2015 у сумі 15,00 грн., вересень 2015 у сумі 15,00 грн., жовтень 2015 у сумі 15,00 грн., листопад 2015р. у сумі 15,00 грн.; пп. «ґ» п.176.2 ст.176, п. 16 1 підрозділ 10 розділ ХХ Податкового кодексу України, а саме військовий збір було перераховано до бюджету несвоєчасно у загальній сумі 10 170,54 грн. за березень 2015, за квітень 2015, за травень 2015, за червень 2015, за липень 2015, за серпень 2015, за вересень 2015, за жовтень 2015 та за листопад 2015; п.п.49.18.2 п.49.18, п.49.19 ст.49, п.120.1 ст.120, п.257.1, п.п.257.3.4 п.257.3 ст.257 Податкового кодексу України, встановлено несвоєчасне подання ДП «Південна залізниця» податкової декларації з рентної плати за IV квартал 2015 року № від 16.02.2016 року.

На підставі акта перевірки 17 жовтня 2016 Відповідачем винесені податкові повідомлення рішення № про збільшення суми грошового зобов`язання з ПДВ та штрафних санкцій на суму 9 170 188,50 грн., № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств та штрафних санкцій на суму 99 877 214,50 грн., № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток іноземних юридичних осіб та штрафних санкцій на суму 37 484 063,75 грн.

За наслідками адміністративного скарження вищезазначених податкових повідомлень рішень Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби України прийнято рішення від 21.12.2016 № 13196/10/28-10-104-33 про часткове задоволення скарги залізниці та скасування податкового повідомлення рішення від 17.10.2016 № в частині застосування штрафних санкцій по взаємовідносинам з «Shortline PLS» за 2015 рік.

27.12.2016 винесено податкове повідомлення рішення № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток іноземних юридичних осіб та штрафних санкцій на суму 33 286 278,00грн.

Рішенням Державної фіскальної служби України про результати розгляду скарги від 06.03.2017 № 4572/5/09-99-11-131-02-25 скаргу позивача скарга залишена без задоволення, податкові повідомлення рішення без змін.

Задовольняючи позов у повному обсязі, суд першої інстанції дійшов висновку, що приймаючи податкові повідомлення-рішення від 27.12.2016 р. №; від 17.10.2016 р. № та № відповідач діяв всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано, упереджено, без з`ясування необхідних обставин, що мали значення для прийняття рішень, чим порушено законні інтереси платника податків.

Колегія суддів частково не погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову в повному обсязі з наступних підстав.

Щодо податкового повідомлення-рішення відповідача від 27.12.2016 р. № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток іноземних юридичних осіб та штрафних санкцій на суму 33 286 278,00 грн., колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 16.05.2013 між Державним підприємством «Південна залізниця», «Шортлайн Пі-Ел-Сі» («Shortline PLC») та Державною адміністрацією залізничного транспорту України «Укрзалізниця» укладений договір позики без номеру.

При цьому Публічна акціонерна компанія Шортлайн Пі-Ел-Сі є резидентом Великобританії, яка створена відповідно до законодавства Сполученого королівства, з місцезнаходженням: Сент Ендрю Стріт, 6, 5-ий поверх, м. Лондон, ЕС4А 3АЕ, Сполучене Королівство. Довідки на іноземній мові та копії їх перекладу від 19.09.2013 № LC/CTOps/S0483/623/18363 18380/13E на 2013 рік, від 14.04.2014 № BT/CTOps/S0483/623/18363 18380/13N на 2014 рік, від 01.06.2015 № BT/CTServices/S0483/623/18363 18380 на 2015 рік, видані управлінням Її Величності з податкових та митних зборів, відділом з питань стягнення корпоративних податків, управлінням з оподаткування юридичних осіб, службою збору податку з підприємницької діяльності, які засвідчують, що «Shortline PLC» (Шортлайн пі ел сі), станом на дату надання свідоцтв є резидентом Сполученого Королівства у розумінні ст.4 Угоди про уникнення подвійного оподаткування між Сполученим Королівством та Україною.

Преамбулою договору встановлено, що ДП «Південна залізниця» є «Позичальником» за договором, «Шортлайн Пі-Ел-Сі» («Shortline PLC») є «Позикодавцем» або «Емітентом».

Відповідно до п.п. 3.1 п.3 договору позики Позикодавець надає Позичальнику та Позичальник з цим погоджується взяти у Позикодавця відповідно до умов цього Договору разову строкову позику у сумі 52 995 000 доларів США.

Умовами п.п.6.1 п.6 договору визначено, що відповідно до статті 18.1 (платежі Позикодавцю) Позичальник повинен не пізніше ніж о 10.00 (за нью йорським часом) за два робочі дні до кожної дати сплатити процентів стосовно відповідного періоду нарахування процентів сплатити на рахунок нараховані проценти.

Підпунктом 8.6 пункту 8 договору встановлено, що Позикодавець є резидентом Сполученого Королівства для цілей Угоди про уникнення подвійного оподаткування та підлягає оподаткуванню у Сполученому Королівстві на підставі його реєстрації як юридичної особи, розміщенню його органів управління чи іншому схожому критерію (аніж просто на основі доходу з джерел у Сполученому Королівстві або пов`язаності і з майном, яке розміщено у Сполученому Королівстві та має змогу отримати довідку про це у податкових органах Сполученого Королівства, не має постійного представництва в Україні; та на момент укладення договору не має наміру здійснювати, під час строку позики, будь-яких корпоративних дій чи реорганізації, чи зміни податкової юрисдикції, що може призвести до припинення статусу резидента Сполученого Королівства у Позикодавця. Позикодавець також заявляє, що відповідно до його установчих документів Позикодавець може позичати кошти будь-яким особам для будь-якої мети та здійснювати діяльність фінансової установи.

На вимогу розділу І Положення про порядок отримання резидентами кредитів, позик в іноземній валюті від нерезидентів і надання резидентами позик в іноземній валюті нерезидентам, затвердженого постановою Правління НБУ від 17.06.2004 № 270 Договір було зареєстровано Національним банком України (реєстраційне свідоцтво від 16.05.2013 №16559,)

За договором «Шортлайн Пі-Ел-Сі» («Shortline PLCза період з 01.01.2013 по 31.12.2015 перерахував грошові кошти державному підприємству «Південна залізниця» згідно меморіального ордера від 21.05.2013 № 135308357 у сумі 52 995 000,00 доларів США що по курсу НБУ на дату проведення операцій складає 423 589 035,00 грн.

Державне підприємство «Південна залізниця» платіжними дорученнями від 18.11.2015 № 8, 9, від 01.09.2015 № 6, від 18.05.2015 № 3, 5, від 27.01.2015 №1, від 19.11.2014 № 3, 4, від 16.05.2014, № 1, 2, від 18.11.2013 № 3, 4 перераховувала проценти позикодавцю бенефіціару «Шортлайн Пі-Ел-Сі» («Shortline PLC»).

Договір не містить умови відповідно до якого Шортлайн Пі-Ел-Сі» («Shortline PLC») є агентом, номінальним утримувачем, або є тільки посередником щодо такого доходу.

Відповідно до п.1.1. ст.1 Податкового кодексу України даний кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Підпунктом 20.1.4. пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України органам державної податкової служби надане право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом. Порядок проведення перевірок визначений статтями 75-86 Податкового кодексу України.

Відповідно до п.п.134.1.3 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування податку на прибуток підприємств є дохід (прибуток) нерезидента, що підлягає оподаткуванню згідно зі статтею 141 цього Кодексу, з джерелом походження з України.

Відповідно до п.п. 141.4.1 п.141.4. ст. 141 Податкового кодексу України, доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, оподатковуються в порядку і за ставками, визначеними цією статтею. Для цілей цього пункту під доходами, отриманими нерезидентом із джерелом їх походження з України, розуміються:а) проценти, дисконтні доходи, що сплачуються на користь нерезидента, у тому числі проценти за позиками та борговими зобов`язаннями, випущеними (виданими) резидентом.

Відповідно до п. 14.1.206. п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України проценти - дохід, який сплачується (нараховується) позичальником на користь кредитора як плата за використання залучених на визначений або невизначений строк коштів або майна.

Пунктом 141.4.2 п.141.4. статті 141 Податкового кодексу України передбачено, що при здійсненні виплат на користь нерезидента з джерелом походження з України утримується податок з таких доходів зазначених в п. 141.4.1 ст.141 ПКУ за ставкою в розмірі 15 % (крім доходів, зазначених у підпунктах 141.4.3 - 141.4.6 цього пункту) їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено положенням міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати.

Статтею 19 Закону України «Про міжнародні договори України», встановлено, що чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Згідно до п. 3.2 ст. 3 Податкового Кодексу України якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору.

Відповідно до п.1 ст.11 Конвенції між Урядом України і Урядом Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії - «Проценти, що виникають в одній Договірній Державі і сплачуються резиденту другої Договірної Держави, будуть оподатковуватись тільки в цій другій Державі, якщо такий резидент має фактичне право на ці проценти і підлягає оподаткуванню в цій другій Договірній Державі у відношенні цих процентів».

Статтею 103 Податкового кодексу України визначений порядок застосування міжнародного договору України про уникнення подвійного оподаткування стосовно повного або часткового звільнення від оподаткування доходів нерезидентів із джерелом їх походження з України.

Пунктом 103.2 ст. 103 Податкового Кодексу України встановлено, що особа (податковий агент) має право самостійно застосувати звільнення від оподаткування або зменшену ставку податку, передбачену відповідним міжнародним договором України на час виплати доходу нерезиденту, якщо такий нерезидент є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу і є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України.

Застосування міжнародного договору України в частині звільнення від оподаткування або застосування пониженої ставки податку дозволяється тільки за умови надання нерезидентом особі (податковому агенту) документа, який підтверджує статус податкового резидента згідно з вимогами пункту 103.4 цієї статті.

Згідно з п. 103.4. ст.103 Податкового Кодексу України, підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом з урахуванням особливостей, передбачених пунктами 103.5 і 103.6 цієї статті, особі (податковому агенту), яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України (далі - довідка), а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором України. Пунктом 103.5. ст.103 Податкового Кодексу України, значено, що довідка видається компетентним (уповноваженим) органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором України, за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, і повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України.

Пунктом 7 ст.11 Конвенції між Урядом України і Урядом Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії про усунення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи і на приріст вартості майна визначено, що положення статті 11 не застосовуються, якщо головною метою або однією з головних цілей будь-якої особи, що має відношення до утворення або передачі боргового зобов`язання, у відношенні якого сплачуються проценти, було одержання переваг цієї статті шляхом цього створення або передачі.

Крім того, у відповідності з коментарями до Модельної Конвенції з Оподаткування Доходу чи Капіталу (далі - Модельна Конвенція) Організації з Економічного Розвитку (ОЕСР у звіті ОЕСР «Double taxation conventions and the use of conduit companies» від 27.11.1986, тест на бенефіціарність власника введений та повинен застосовуватися лише у тих випадках, коли платник податків - резидент уклав договір з нерезидентом виключно для отримання податкової пільги (вигоди), що передбачена нормами Конвенції (для мінімізації податкових наслідків). Якщо ж договір з нерезидентом не наслідував таку мету, то тест на бенефеціарність не має застосовуватися.

Відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження неправомірної мети (або мети ухилення від оподаткуваня) при укладанні позивачем та компанією Шортлайн Пі-Ел-Сі договору позики. Відповідач не навів, яку податкову вигоду від застосування Конвенції отримав позивач, сплачуючи проценти за позикою резиденту Великобританії, яким є компанія Шотрлайн Пі-Ел-Сі порівняо з тим, якби він сплачував ці проценти іншим особам, яких відповідач вважає належними бенефіціарними власниками такого доходу.

Посилання відповідача на той факт, що для надання позики компанією Шортлайн Пі-Ел-Сі (Shortline plc) були випущені облігації і таким чином були залучені кошти, не може бути прийняте до уваги, як доказ не самостійної участі у господарських правовідносинах (прикриттям інших бенефіціарів).

Випуск боргових цінних паперів, є самостійною діяльністю господарюючого суб`єкта, не заборонені законодавством країни реєстрації та лише підтверджують факт проведення емісії цінних паперів.

Судом першої інстанції встановлено, що особи, які придбали облігації компанії Шортлайн Пі-Ел-Сі не є сторонами договору позики від 16.05.2013 і, з огляду на вказаний договір, не можуть вважатися кредиторами ДП «Південна залізниця» та, відповідно, бенефеціарами по відношенню до відсотків за таким договором позики.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 16.04.19 у справі №804/1893014/14 за позовом ДП "Придніпровська залізниця" до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків в м. Дніпропетровську про визнання протиправною податкової консультації.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем при виплаті доходів нерезиденту - компанії Шортлайн Пі-Ел-Сі (Shortline plc) за період з 01.01.2013 по 31.12.2015 правомірно не утримано та не сплачено до бюджету податок на прибуток іноземних юридичних осіб з джерелом його походження з України, отже податкове повідомлення-рішення від 27.12.2016 р. № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток іноземних юридичних осіб та штрафних санкцій на суму 33 286 278,00 грн. є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 17.10.2016 р. № про збільшення суми грошового зобов`язання з ПДВ та штрафних санкцій на суму 9 135 762,00 грн., колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит визначено як суму, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового Кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п. 198.2 ст. 198 Податкового Кодексу України).

Водночас згідно п. 198.3 ст. 198 Податкового Кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також відвід того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

В пункті 198.6 статті 198 Податкового кодексу України зазначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (пункт 201.7 статті 201 Податкового кодексу України).

Згідно пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна, відповідно до абзацу першого пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Аналізуючи наведене, колегія суддів вважає, що для отримання права на податковий кредит із сум податку на додану вартість, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник ПДВ повинен мати податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності.

Крім того, слід зазначити, що за змістом частини 2 статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що господарська операція - це дія або подія, що викликає зміни у структурі активів і зобов`язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, юридичний аспект вчинених господарських дій або подій не входять до складу поняття "господарська операція" (бухгалтерський чи економічний ефект).

Із положень частин першої, третьої статті 9 вказаного Закону вбачається, що бухгалтерський облік полягає, зокрема, у складанні та прийнятті до обліку первинних документів, які фіксують факти здійснення господарських операцій, складені на їх підставі зведених облікових документів, систематизація інформації первинних документів на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку.

Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форму); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.

Отже, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на валові витрати та податковий кредит можуть мати лише реально вчинені господарські операції з придбання товарів із метою використання таких товарів в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства, а не саме лише оформлення відповідних документів або рух грошових коштів на поточних рахунках платника податку. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. При цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції:

- договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо, необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, зокрема: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення або виробництва, приміщень для зберігання товарів тощо, якщо такі умови необхідні для здійснення певної операції;

- наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.138 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Зважаючи на зміст наведеної норми процесуального права та враховуючи, що вимоги заявленого позову полягають у скасуванні податкових повідомлень-рішень, предметом доказування у даній справі мають бути саме обставини, які свідчать про обґрунтованість чи безпідставність винесення спірних податкових повідомлень-рішень та наявність чи відсутність порушень позивачем законодавчих приписів, тобто, реальність господарських операцій, що є підставою для виникнення права на формування валових витрат та податкового кредиту; добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій, а також реальність усіх даних, наведених у документах, що підтверджують понесення платником витрат та надають право на податковий кредит.

З матеріалів справи, зокрема з акту перевірки №№ 89/28-09-14-07/01072609 від 28.09.2016 року вбачається, що ДП "Південна залізниця" у перевіряємому періоді укладено договори з наступними контрагентами постачальниками:

- ТОВ «Ельтранс» укладені договори на поставку запчастин від 04.04.2015 № П/РПЧ-115032, від 14.04.2015 № П/РПЧ-115033, від 15.04.2015 № П/РПЧ-115034, від 22.04.2015 № П/РПЧ-115040, від 07.05.2015 № П/РПЧ-115043, від 14.05.2015 № П/РПЧ-115044, від 26.05.2015 № П/РПЧ-115052, від 26.05.2015№ П/РПЧ-115053, від 27.05.2015 № П/РПЧ-115054, від 27.05.2015 № П/РПЧ-115055, від 28.05.2015 № П/РПЧ-115056, від 29.05.2015 № П/РПЧ-115057, від 30.06.2015 № П/РПЧ-115077, від 30.06.2015 № П/РПЧ-115078, від 30.06.2015 № П/РПЧ-115079, від 30.06.2015 № П/РПЧ-115080, від 30.06.2015 № П/РПЧ-115081, від 04.08.2015 № П/РПЧ-115095, від 15.10.2015 № П/РПЧ-115015, від 15.10.2015 № П/РПЧ-1150116.

На підтвердження виконання умов зазначених договорів позивачем надано до матеріалів справи наступні документи первинного бухгалтерського та податкового обліку: видаткові накладні № 72 від 30.11.2015, № 45 51 від 08.07.2015, № 52 від 20.07.2015, № 56, 59, 61 від 03.09.2015, № 40 від 22.06.2015, № 38,39 від 22.06.2015, № 58 від 04.08.2015, № 19 від 15.05.2015, № 44 від 30.06.2015, № 33 від 08.06.2015, № 22 від 25.05.2015, № 18 від 18.05.2015, № 10, 16 від 08.05.2015, № 17 від 13.05.2015, № 5 від 28.04.2015, № 3 від 22.04.2015, № 6, 7 від 29.04.2015, № 18 від 13.05.2015, № 4 від 24.04.2015, № 73, 74 від 28.12.2015, податкові накладні № 1-4 від 03.09.2015, № 1 від 08.07.2015, № 1 - 4 від 03.08.2015, № 1, 2 від 12.10.2015, № 2 від 22.04.2015, № 2 - 7 від 08.07.2015, № 3,5 від 12.10.2015, № 3 від 24.04.2015, № 3 9 від 08.05.2015, № 4 від 28.04.2015, № 6 від 08.06.2015, № 4 від 12.10.2015, № 5, 6 від 29.04.2015, № 6 від 04.08.2015, № 7 від 20.07.2015, № 10 від 13.05.2015, № 10 12 від 22.06.2015, № 11 від 13.05.2015, № 12 від 15.05.2015, № 13 від 18.05.2015, № 15 від 25.05.2015, № 16 від 30.06.2015, розрахунки коригування № 1 10 від 26.05.2015, № 1 від 18.06.2015, № 1, 2 від 06.07.2015, платіжні доручення про сплачені за поставлені запчастини кошти № 2036 від 27.01.2016, № 757 від 30.11.2015, № 519, 605 від 11.12.2015, № 481, 482 від 23.10.2015, 694 від 23.11.2015, № 336 339 від 11.08.2015, № 717 721, 723, від 22.07.2015, № 645 648 від 26.06.2015, № 637,від 17.11.2015, 646, 647 від 18.11.2015,№ 617, 618 від 16.11.2015, № 718 721 від 22.07.2015, № 527, 528, 545, 546 548 554 557, 558, 560 562 від 29.05.2015, № 545 549, 554 557, 558, 560 562, від 29.05.2015, № 527, 528 від 26.05.2015, № 2037, 2038 від 27.01.2016, № 754, 757 від 30.11.2015, товарно-транспортна накладна № 2812/1 від 28.12.2015.

- ТОВ «Уніка-Трей» укладені договори підряду від 07.07.2015 №П/Л-151638/НЮ, від 07.07.2015 №П/Л-151639 /НЮ та від 14.05.2015 №П/Л-15691/НЮ.

Оригінали договорів та первинних документів вилучені у зв`язку з відкритими кримінальними провадженнями № 0000083 від 12.04.2016 та № 0000089 (опис вилучених речей і документів від 11.01.2016, перелік документів відповідно до запиту від 30.05.2016 № 04-32-2083-16).

Відповідно до висновків судової будівельно технічної експертизи № 6609 від 01.08.2016, та № 2363 від 28.04.2016 обсяги та вартість фактично виконаних робіт відповідають обсягам та вартості робіт, які зазначені в актах виконаних робіт за укладеними договорами.

Вказані кримінальні провадження закриті у зв`язку із відсутністю складу злочину (постанова про закриття кримінального провадження від 05.06.2016, довідка Головного управління національної поліції в Харківській області від 11.05.2017 № 9978/116-24/02-2017.

- ТОВ «НДІП «Ельдорадо» укладені договори на поставку запчастин від 02.04.2015 № П/РПЧ-115022, від 03.04.2015 № П/РПЧ-115024, від 07.04.2015 П/РПЧ-115027, від 03.03.2015 № П/РПЧ-115007, від 24.03.2015 № П/РПЧ-115013, від 04.03.2015 № П/РПЧ-115013, від 07.04.2015 № П/РПЧ-115027, від 25.03.2015 № П/РПЧ-115014, від 06.04.2015 № П/РПЧ-115026, від 06.04.2015 № П/РПЧ-115025, від 03.04.2015 № 17, від 03.04.2015 № П/РПЧ-115023, № РПЧ2-14/8 від 12.02.2014, № РПЧ2-14/10 від 20.02.2014, № РПЧ2-14/13 від 27.02.2014, № РПЧ2-14/22 від 28.02.2014, № РПЧ2-14/27 від 15.10.2014, № РПЧ2-14/34 від 03.11.2014, № РПЧ2-14/35 від 03.11.2014.

На підтвердження виконання умов зазначених договорів позивачем надано до матеріалів справи наступні документи первинного бухгалтерського та податкового обліку: видаткові накладні № 25 від 07.04.2015, № 17 від 03.04.2015, № 26 від 08.04.2015, № 27 від 14.04.2015, № 24 від 07.04.2015, № 20 від 06.04.2015, № 28 від 20.04.2015, № 16 від 30.03.2015, № 32 від 09.06.2015, № 31 від 09.06.2015, № 21- 22 від 06.04.2015, № 7- 9, 11 від 06.02.2014, № 1 від 10.01.2014, № 5, 8 від 20.01.2014, № 6 від 28.01.2014, № 22 від 06.03.2014, № 26 від 12.03.2014, № 21 від 05.03.2014, № 24 від11.03.2014, № 20 від 04.03.2014, № 23 від 07.03.2014, № 19 від 03.03.2014, № 18 від 24.02.2014, № 18 від 18.06.2015, № 22 від 20.06.2013, № 13 від 19.02.2014, № 17 від 20.02.2014, № 90-93 від 04.11.2014, № 97 від 06.11.2014, № 66 від 02.07.2014, № 65 від 01.07.2014, № 67 від 03.07.2014, № 68 від 04.07.2014, № 69-71 від 04.07.2014, № 7 від 06.03.2013, № 10- 14 від 28.05.2013, № 24 від 25.07.2013, податкові накладні № 4,5,7,8 від 06.02.2014, № 1 від 10.01.2014, № 2 від 20.01.2014, № 3 від 28.01.2014, № 11 від 24.02.2014, № 13 від 03.03.2014, № 14 від 04.03.2014, № 15 від 05.03.2014, № 16 від 06.03.2014, № 17 від 04.03.2014, № 18 від 11.03.2014, № 20 від 12.03.2014, № 3 від 06.04.2015, № 19 від 20.06.2013, № 9 від 19.02.2014, № 10 від 20.02.2014, № 92, 93 96, 98 від 04.11.2014, № 97 від 06.11.2014, № 65 від 01.07.2014, № 66 від 02.07.2014, № 67 від 03.07.2014, № 68-71 від 04.07.2014, № 3 від 06.03.2013, № 6 від 08.04.2013, № 8-12 від 28.05.2013, № 24 від 19.07.2013, № 1від 03.04.2015, № 1, 2 від 03.03.2015, № 1, 2 від 05.02.2015, № 1 3 від 09.06.2015, № 1 від 15.01.2015, № 1 від 24.02.2015, № 5 від 27.02.2015, № 4 від 10.03.2015, № 4, 6, 7 від 06.04.2015, № 2 від 20.01.2015, № 4 від 25.02.2015, № 5 від 11.03.2015, № 5 від 06.04.2015, № 6 8 від 23.03.2015, № 8 від 07.04.2015, № 4, 9 від 30.03.2015, № 10 від 08.04.2015, № 11 від 14.04.2015, розрахунки коригування № 1, 2 від 12.02.2015, № 1 від 13.06.2015, № 8 від 18.02.2014, № 30 від 24.03.2014, № 29 від 21.10.2014, № 28 від 20.03.2014, № 27 від 19.03.2014, № 26 від 18.03.2014, № 25 від 17.03.2014, № 23 від 14.03.2014, № 22 від 13.03.2014, № 21 від 12.03.2014, № 19 від 11.03.2014, № 12 від 03.03.2014, № 31 від 01.04.2014, № 63 від 17.06.2014, № 64 від 17.06.2014, № 61, 62 від 16.06.2014, № 57 60 від 05.06.2014, № 78, 79 від 13.08.2014, № 77 від 12.08.2014, № 76 від 11.08.2014, № 75 від 08.08.2014, №74 від 07.08.2014, № 73 від 06.08.2014, № 100 від 18.11.2014, платіжні доручення про перерахування коштів за отримані запчастини № 440-442 від 30.04.2015, № 411 від 16.04.2015, № 486, 494, 495 від 15.05.2015, № 538, 539 від 28.05.2015, № 531 від 27.05.2015, № 524 від 26.05.2015, № 516 від 22.05.2015, № 538, 539 від 28.05.2015, № 544 від 29.05.2015, № 402 від 10.04.2015, № 401 від 10.04.2015, № 516 від 22.05.2015, № 515 від 21.05.2015, № 393 від 12.03.2014, № 419 від 17.03.2014, № 716 від 07.05.2014, № 50 від 10.01.2014, № 54 від13.01.2014, № 61 від 14.01.2014, № 96 від 15.01.2014, № 99 від 23.01.2014, № 116 від 27.01.2014, № 124 від 28.01.2014, № 161 від 29.01.2014, № 263 від 24.02.2014, № 359 від 11.03.2014, № 383 від 12.03.2014, № 305 від 04.03.2014, №313 від 05.03.2014, № 322 від 06.03.2014, № 358 від 07.03.2014, №272 від 03.03.2014, №440 від 07.04.2015, 438 від 06.04.2015, № 1964 від 26.06.2013, № 2005 від 01.07.2013, № 1991 від 27.06.2013, № 2017 від 03.07.2013, № 1959 від 25.06.2013, № 1935 від 20.06.2013, № 1951 від 21.06.2013, № 507 від 19.02.2014, № 540 від 20.02.2014, №1969, 1970 від 18.06.2014, № 2291, 2293 від 14.07.2014, № 2637 від 07.08.2014, № 3861 від 31.10.2014, № 4364 - 4367 від 28.11.2014, № 4651, 560, 561 від 17.12.2014, № 554, 555 від 16.12.2014, № 4845 від 26.12.2014, № 1352 від 09.04.2013, № 1963 від 05.06.2013, № 1964 - 1967від 05.06.2013, № 3166 від 19.07.2013, № 917-919 від 06.03.2013, № 1779 - 1784 від 12.03.2013, № 1799 1801 від 13.03.2013, товарно транспортні накладні № 8496, від Р-22/05 від 22.05.2014, № 0611/1 від 06.11.2014, документи з якості товару, виписки з журналів виданих довіреностей на отримання запчастин, картки складського обліку, накладні вимоги на відпуск, акти використання запчастин, розхід ТМЦ, лімітно забірні картки, дефектні акти що свідчить про використання запчастин при проведенні ремонтів.

- ТОВ «Промтехтранс М» від 06.02.2013 № 1, від 23.02.2015 № П/Т-15002/ТЧ-3, від 21.07.2014 № П/Т-14024/ТЧ-3, від 24.10.2013 № П/Т-13060/ТЧ-3, від 15.02.2013 № П/Т -13016, від 15 02.2013 № П/Т -13009, від 21.11.2013 № П/Т -13062 на поставку запчасти.

На підтвердження виконання умов зазначених договорів позивачем надано до матеріалів справи наступні документи первинного бухгалтерського та податкового обліку: видаткові накладні № 8-08 від 19.08.2013, № 3-07 від 13.03.2013, № 3-15 від 22.03.2013, № 10-04 від 04.10.2013, № 10-27 від 31.10.2013, № 11-05 від 11.11.2013, № 11-01 від 03.11.2015, № 8-01 від 03.08.2015, № 5-07 від 20.05.2015, № 11-21 від 29.11.2013, № 9-05 від 13.09.2013, № 8-18 від 23.09.2015, № 11-07 від 19.11.2015, № 4-08 4-17 від 11.04.2013, № 10-11 від 20.10.2015, № 7-02 від 02.07.2014, № 4-10 від 18.04.2014, № 9-03 від 03.09.2015, № 5-06 від 19.05.2015, № 4-07 від 09.04.2015, № 4-12 від 29.04.2015, № 4-04 від 15.04.2014, № 10-17 від 18.10.2013, № 7-02, 7-03 від 02.07.2014, № 9-09, 9-15 від 18.09.2015, № 3-24 від 28.03.2013, № 3-25 від 07.10.2013, № 12-06 від 13.12.2013, № 3-09 від 31.03.2015, № 10-04 від 13.10.2015, № 10-15 від 21.10.2015, № 10-18 від 29.10.2015, № 2-09 від 08.02.2013, № 3-05 від 13.03.2013, № 3-09 від 19.03.2013, № 10-24 від 25.10.2013, № 11-01 від 04.11.2014, № 6-08 від 17.06.2013, № 5-08 від 31.05.2013, № 4-24 від 29.04.2013, № 3-35 від 29.03.2013, № 7-16 від 18.07.2013, № 2-04 від 05.02.2013, № 2-02 від 01.02.2013, № 7-10 від 31.07.2014, № 10-09 від 16.10.2015, № 2-20 від 28.02.2013, № 6-19 від 26.06.2013, № 2-20 від 28.02.2013, № 2-16 від 28.02.2013, № 3-12 від 22.03.2013, № 10-08 від 09.10.2013, №10-09 від 28.10.2014, № 11-04 від 14.11.2014, № 11-06, 11-07 від 19.11.2014, № 3-01 від 06.03.2015, № 3-03 від 11.03.2015, №3-05 від 17.03.2017, № 4-05 від 07.04.2015, № 4-05 від 09.04.2015, № 4-08 від21.04.2015, № 4-11 від 24.04.2015, № 5-10 5-12 від 25.05.2015, № 5-15 від 28.05.2015, № 6-01 від 03.06.2015, № 6-02 від 08.06.2015, №6-08 від 22.06.2015, № 6-09 від 23.06.2015, № 6-11 від 26.06.2015, № 9-01 від 01.09.2015, № 10-13 від 21.10.2015, № 10-05 від 13.10.2015, № 10-12 від 21.10.2015, № 9-03 від 08.09.2014, № 4-01 від 01.04.2014, № 6-09 від 27.06.2014, № 8-04 від 14.08.2014, № 8-05 від 18.08.2014, № 9-01 від 02.09.2014, № 3-26 від 29.03.2013, № 4-19 від 24.04.2013, № 2-18 від 28.02.2013, № 4-03 від 03.04.2013, № 2-01 від 01.02.2013, № 2-11 від 12.02.2013, № 6-13 від 19.06.2013, № 9-25 від 30.09.2013, № 9-14 від 24.09.2013, № 9-20 від 27.09.2013, № 9-24 від 30.09.2013, № 10-07 від 09.10.2013, № 10-09 від 09.10.2013, № 10-10 від 10.10.2013, № 10-12 від 11.10.2013, № 3-06 від 13.03.2013, № 1-04 від 30.01.2014, № 8-06 від 19.08.2014, № 8-08 від 19.08.2014, № 1-01 від 20.01.2015, № 2-05 від 27.02.2015, № 5-04 від 12.05.2015, № 3-26 від 29.03.2013, податкові накладні № 16 від 16.08.2013, № 8 від 11.03.2013, № 42, 43 від 21.03.2013, № 6 від 03.10.2013, № 64, 65 від 31.10.2013, № 63 від 30.10.2013, № 4 від 06.11.2013, № 44 від 29.10.2015, № 13 від 31.10.2015, № 11 від 20.05.2015, № 24, 25 від 28.11.2013, № 13 від 12.09.2013, № 34 від 25.09.2013, № 17 від 17.09.2015, № 20 від 22.09.2015, № 9 від 18.11.2015, № 11- 20 від 11.04.2013, № 22-24 від 16.10.2015, № 36 від 28.02.2013, № 2-21 від 28.02.2013, № 17 від 27.06.2014, № 5 від 14.04.2014, № 9 від 22.04.2015, № 14 від 28.04.2015 (розрахунок коригування від 28.04.2015), № 6 від 08.04.2015, № 5 від 12.05.2015, № 7 від 13.05.2015, № 8 від 14.05.2015, № 3 від 02.09.2015, № 6 від 14.04.2014, № 46 від 16.10.2013, № 47,48 від 16.10.2013, № 1-3 від 02.07.2014, № 9-15 від 16.09.2015, № 3 від 05.12.2013, № 3 від 05.10.2015, № 5 від 06.10.2015, № 8 від 07.10.2015, № 25, 26 від 19.10.2015 № 29 від 20.10.2015, № 32 від 21.10.2015, № 19 від 15.10.2015, № 18 від 15.10.2015, № 42 від 28.10.2015, № 43 від 29.10.2015, № 12 від 26.03.2015, № 8 від 25.03.2015, № 10 від 27.03.2015, № 17 від 07.10.2013, № 5 від 03.10.2013, № 8 від 04.10.2013, № 54, 58 від 28.03.2013, № 9 від 07.02.2013, № 9 від 11.03.2013, № 11 від 12.03.2013, № 18 від 19.03.2013, №17 від 18.03.2013, № 16 від 15.03.2013, № 15 від 14.03.2013, № 59 від 24.10.2013, № 1 від 04.11.2014, № 8 від 06.06.2013, № 6 від 05.06.2013, № 4 від 04.06.2013, № 3 від 03.06.2013, № 16 від 31.05.2013, № 10 від 29.05.2013, № 9 від 28.05.2013, № 7 від 27.05.2013, № 15 від 31.05.2013, № 14 від 31.05.2013, № 11 від 30.05.2013, № 37 від 30.04.2013, №36 від 29.04.2013, № 25 від 16.04.2013, № 8 від 05.04.2013, № 6 від 04.04.2013, №5 від 03.04.2013, № 47 від 22.03.2013, № 59 від 29.03.2013, № 24 від 17.07.2013, № 12 від 09.07.2013, № 14 від 10.07.2013, № 21 від 15.07.2013, № 17 від 11.07.2013, № 22 від 16.07.2013, № 19 від 12.07.2013, № 2 від 01.02.2013, № 17 від 31.01.2013, № 11 від 29.07.2014, № 14, 15 від 15.10.2015, № 37 від 28.02.2013, № 38 від 25.06.2013, № 16 26 від 20.02.2013, № 35 від 27.02.2013, № 22 39 від 20.03.2013, № 11 16 від 04.10.2013 № 12, 13 від 20.10.2014, № 4 від 14.11.2014, № 7 від 18.11.2014, № 34 40 від 21.10.2015, № 2 5 від 12.11.2015, № 8 від 29.02.2015, № 3 від 11.03.2015, № 4 від 07.07.2015, № 7 від 08.04.2015, № 8 від 16.04.2015, № 12 від 24.04.2015, № 9 від 19.05.2015, № 10 від 19.05.2015, 12 від 21.05.2015, № 15 від 27.05.2015, № 18 від 29.05.2015, № 2 від 04.06.2015, № 10 від 18.06.2015, № 12 від 22.06.2015, № 10 від 26.06.2015, № 1 від 01.09.2015, № 30 від 20.10.2015, № 33 від 21.10.2015, № 7 від 07.10.2015, № 27 від 19.10.2015, № 20 від 16.10.2015, №17 від 15.10.2015, № 12 від 13.10.2015, №11 від 09.10.2015, № 9 від 08.10.2015, № 6 від 06.10.2015, № 21 від 16.10.2015, № 3 від 08.09.2014, № 1 від 01.04.2014, № 13 від 25.06.2014, № 14 від 26.06.2014, № 19 від 27.06.2014, № 4 від 14.08.2014, № 7 від 18.08.2014, № 2 від 02.09.2014, № 5 від 07.11.2013, № 53 від 28.03.2013, № 61 від 29.03.2013, № 1 від 01.04.2013, № 27 від 29.11.2013, № 31 від 26.02.2013, 34 від 27.02.2013, № 4 від 03.04.2013, № 16 від 31.01.2013, № 10 від 07.02.2013, № 13 22 від 12.06.2013, № 40 від 30.09.2013, № 15 від 16.09.2013, №18 від 17.09.2013, 21 від 18.09.2013, №24 від 19.09.2013, №26 від 20.09.2013, №27 від 23.09.2013, № 8 від 11.09.2013, № 12 від 12.09.2013, № 14 від 13.09.2013, №31 від 25.09.2013, № 36 від 26.09.2013, № 29 від 24.09.2013, №37 від 27.09.2013, № 2 від 01.11.2013, № 4 від 02.10.2013, № 9 від 03.10.2013, №18 від 04.10.2013, № 21, 23 від 09.10.2013, № 22, 24 29 від 09.10.2013, № 169 від 07.10.2013, № 20 від 08.10.2013, № 31 43 від 10.10.2013, № 10 від 26.06.2015, № 7 від 11.03.2013, № 7 від 29.01.2014, № 5 від 14.08.2014, № 9 від 18.08.2014, № 3 від 19.01.2015, № 2від 19.01.2015, № 9 від 27.02.2015, № 3 від 08.05.2015, платіжні доручення про перерахування коштів за отримані запчастини № 2528 від 16.08.2013, № 417, 422 від 28.02.2013, № 356 від 11.03.2013, № 1690 від 30.10.2013, №1700, 1705 від 31.10.2013, № 1563 від 03.10.2013, № 1730 від 06.11.2013, № 561 від 28.10.2015, № 360 від 31.07.2015, № 208 від 20.05.2015, № 815, 816, 82 від 28.11.2013, № 624 від 12.09.2013, № 638 від 25.09.2013, № 1174 від 17.09.2015, № 1967 від 18.11.2015, № 1908 1910 від 23.04.2013, № 1474 1477 від 16.04.2013, № 1680,1681від 25.04.2013, № 1413 - 1416 від 16.10.2015, № 500 від 28.02.2013, № 1554 від 27.06.2014, № 565 від 14.04.2015, № 1060 від 02.09.2015, № 493 від 12.05.2015, № 508 від 13.05.2015, № 514 від 14.05.2015, № 422 від 22.04.2015, № 439 від 28.04.2015, № 362 від 08.04.2015, № 324 від 14.04.2014, №1735 від 02.07.2015, № 815 - 821 від 16.09.2015, № 2046 від 02.07.2014, № 2133 № 07.07.2014, № 3281, 3282, 3284 від 16.10.2013, № 500 від 28.03.2013, № 507 від 29.03.2013, № 1399 від 03.10.2013, № 1416 від 04.10.2013, № 1466 від 17.10.2013№ 198 від 05.12.2013, № 295 від 25.03.2015, № 299 від 26.03.2015, № 301 від 27.03.2015, № 577 від 05.10.2015, № 584 від 06.10.2015, № 590 від 07.10.2015, № 602 від 16.10.2015, № 603, 604 від 19.10.2015, № 612 від 21.10.2015, № 607 від 20.10.2015, № 1842 від 15.10.2015, № 1945 від 28.10.2015, № 1955 від 29.10.2015, № 121 від 07.02.2013, № 219 від 11.03.2013, № 223 від 12.03.2013, № 245 від 19.03.2013, № 240 від 15.03.2013, № 234 від 14.03.2013, № 1345 від 24.10.2013, № 513 від 04.11.2014, № 313 від 03.06.2013, № 316 від 04.06.2013, № 322 від 05.06.2013, № 326 від 06.06.2013, № 204 від 28.05.2013, № 275 від 27.05.2013, № 293 від 29.05.2013, № 294 від 30.05.2013, № 307 від 31.05.2013, № 303 від 31.05.2013, № 584 від 03.04.2013, від 04.04.2013, № 650 від 05.04.2013, № 238 від 16.04.2013, № 249 від 29.04.2013, № 254 від 30.04.2013, № 187 від 22.03.2013, № 393 від 15.07.2013, № 398 від 16.07.2013, № 380 від 11.07.2013, № 383 від 12.07.2013, № 365 від 10.07.2013, № 363 від 09.07.2013, № 404 від 17.07.2013, № 121 від 01.02.2013, № 319 від 27.02.2013, № 133 від 31.01.2013, № 991 від 29.07.2014, від 15.10.2015, № 81 28.02.2013, № 259 від 25.06.2013, № 40 від 26.02.2015, № 107 від 11.03.2015, № 281 від 07.04.2015, № 300 від 08.04.2015, № 362 від 16.04.2015, № 1190, від 19.05.2015, № 577 від 19.05.2015, № 607, від 21.05.2015, № 678 від 27.05.2015, № 694 від 29.05.2015, № 737 від 04.06.2015, № 871 від 18.06.2015, № 875 від 22.06.2015, № 1381 від 01.09.2005, № 2001, 2014 від 21.10.205, № 1991 від 07.10.2015, № 1995 від 19.10.2015, №1985 від 16.10.2015, № 1970 від 15.10.2015, №1956 від 13.10.2015, № від 1944 від 09.10.2015, 1928 від 08.10.2015, № 1986 від 06.10.2015, № 735 741 від 21.10.2015, № 808 811 від 12.11.2015, № 2231,2232 від 20.10.2014, № 2250 2255 від 18.11.2014, № 369 379 від 20.02.2013, № 424 від 27.02.2013, № 642 659 від 20.03.2013, № 1909 1914 від 04.10.2013, № 871 від 01.04.2014, № 1813 від 25.06.2014, № 1825 від 26.06.2014, № 2357 від 14.08.2014, № 23 79 від 18.08.2014, № 2538 від 02.09.2014, № 2913 від 07.11.2013, від 28.03.2013, від 29.03.2013, № 752 від 27.03.2013, від 01.04.2013, № 3106 від 29.11.2013, № 441 від 26.02.2013, № 449 від 27.02.2013, № 449 від 27.02.2013, № від 210 від 31.01.2013, № 45 від 07.02.2013, № 1437 - 1446 від 12.06.2013, № 2483 від 30.09.2013, № 2343 від 16.09.2013, № 2350 від 17.09.2013, №2013 від 18.09.2013, № 2368 № 19.09.2013, №2394 від 20.09.2013, № 2409 від 23.09.2013, № 2305 від 11.09.2013, № 2318 від 12.09.2013, № 2327 від 13.09.2013, № 2438 від 25.09.2013, № 2453 від 26.09.2013, № 2432 від 24.09.2013, №2477 від 27.09.2013, № 2500 від 01.10.2013, № 2509 від 02.10.2013, № 2517 від 03.10.2013, № 2532 від 04.10.2013, № 2620, 2621 від 09.10.2013, № 2622 2628 від 09.10.2013, № 2609 від 07.10.2013, № 2610, від 08.10.2013, № 2652 2664 від 10.10.2013, № 589 від 20.05.2015, № 412 від 24.04.2015, № 684 від 29.05.2015, № 924 від 25.06.2015, № 958 від02.07.2015, № 2640 від 14.09.2014, № 285 від 11.03.2013, № 139, від 29.01.2014, № 1118 від 14.08.2014, № 1138 від 18.08.2014, № 10 -11 від 24.04.2017, № 147 від 12.02.2015, № 221 від 08.05.2015, товарно-транспортні накладні ВДО № 150907 від 23.09.2015, ПМС № 150406 від 09.04.2015, ПМС № 150903 від 03.09.2015, № 4258, ЛДП №101301 від 25.10.2013, № 204237 від 26.06.2013, подорожні листи від 27.05.2017, 03.08.2015, від 03.11.2015, від 29.11.2013, 19.09.2013, 25.09.2013, від 20.10.2015, від 03.09.2015, від 19.05.2015, 29.04.2015, від 13 .03.2013, від 26.06.2013, сертифікати з якості, витяги з журналу виданих довіреностей, картки складського обліку, накладні вимоги на відпуск ТМЦ, розхід ТМЦ, лімітно забірні картки, дефектні акти, акти списання матеріалів у виробництво, матеріальні звіти, калькуляції ремонту, акти виконаних робіт.

Дослідивши матеріали справи колегія суддів дійшла висновку, про реальність виконання вищевказаних договорів повністю підтверджується наявними у матеріалах справи первинними документами податкового та бухгалтерського обліку.

Порушень в діях позивача при формуванні податкового кредиту та валових витрат за перевіряємий період з вищезазначеними контрагентами під час судового розгляду не встановлено.

Доказів фактичного нездійснення господарських операцій, суми по яких позивачем включено до складу податкового кредиту при обчисленні податку на додану вартість за спірний період, відповідачем по справі не надано.

Колегія суддів вважає, що наявні в матеріалах судової справи та досліджені в ході судового розгляду первинні документи за змістом відповідають вимогам законодавства, що пред`являються до первинних документів, доказів недостовірності даних в цих документах відповідачем не надано.

Доводи апеляційної скарги відповідача стосовно ненадання до перевірки товарно-транспортних накладних по господарським операціям з ТОВ «Ельтранс», ТОВ «НДІП «Ельдорадо»,ТОВ «Промтехтранс М» в якості підстави для здійснення висновку про відсутність реального характеру господарських операцій колегія суддів не бере до уваги, оскільки за наявності документів, які підтверджують фактичне отримання позивачем товарів та послуг з метою їх використання у власній господарській діяльності, ненадання такого документу як товарно-транспортна накладна, не може бути єдиною підставою для висновків про відсутність документального підтвердження реальності здійснення господарських операцій з придбання товару, оскільки транспортною документацією обов`язково мають бути підтверджені витрати з послуг по перевезенню вантажів, а не послуги з придбання товару.

Колегія суддів доходить висновку, про помилковість посилання відповідача на ненадання до перевірки документів, що підтверджують якість товару, як підставу для висновку про безтоварність операцій з контрагентами.

Під час судового розгляду справи встановлено, що товарність господарських операцій між позивачем та його контрагентами підтверджено дослідженими належним чином оформленими первинними документами в їх сукупності.

Сертифікати якості - документи, які підтверджують якість товарів, за своїм змістом не можуть доводити або спростовувати факт поставки товарів, оскільки містять виключно інформацію стосовно відповідності товарів стандартам та технічним умовам і не є первинними документами в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що фіксують факти здійснення господарських операцій.

Проте, колегія суддів звертає увагу, що сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.

Згідно ч. 5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

31.01.2011р. Верховним Судом України винесена постанова у справі у за позовом Закритого акціонерного товариства "Мукачівський лісокомбінат" до Мукачівської об`єднаної державної податкової інспекції в Закарпатській області про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення. В рішенні Верховного суду України по цій справі зазначено, що у постановах Верховного Суду України від 9 вересня 2008 року у справі № 21-500во08, від 1 червня 2010 року у справі № 21-573во10 Судова палата в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що якщо контрагент не виконав свого зобов`язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування ПДВ у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Слід звернути увагу на приписи ч.2 ст.6 КАС України, яка зобов`язує суд застосовувати принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

В Рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Інтерсплав проти України» (2007 рік, заява № 803/02). «Булвес» АД проти Болгарії» (2009 рік, заява № 3991/03) і «Бізнес Супорт Центр проти Болгарії» (2010 рік. заява № 6689/03) визначено, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов`язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати. Якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб`єкту, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (рішення Європейського Суду з прав людини від 09.01.2007 у справі "Інтерсплав проти України").

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів що вказані договори не містять ознак фіктивності, а виявлені відповідачем порушення з боку контрагентів позивача, контрагентів по ланцюгу постачання, ґрунтуються лише на актах перевірок податкових органів.

Жодний документ, який в установленому порядку встановлював би відповідні факти та був обов`язковим для застосування на всій території України, відповідачем не наведений, в матеріалах справи відсутній.

Дійсно, фактичні дії позивача під час укладення договорів з вказаними вище особами, їх виконання та відображення відповідних господарських операцій в податковому обліку не свідчать про протиправність дій позивача, наявність у нього мети, яка б суперечила інтересам держави та суспільства, була спрямована на порушення публічного порядку.

Крім того, відповідачем під час розгляду адміністративної справи не наведено об`єктивних доводів щодо наявності в діях позивача ознак неправомірності, не надано доказів узгодженості дій позивача з недобросовісними платниками податків (постачальниками по ланцюгу придбання товару) з метою незаконного отримання податкової вигоди, як і не доведено правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог та наявності підстав для його скасування.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 17.10.2016 р. № про збільшення суми грошового зобов`язання з ПДВ та штрафних санкцій на суму 9 135 762,00 грн. суб`єкт владних повноважень діяв всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано, упереджено, без з`ясування необхідних обставин, що мали значення для прийняття рішення, чим порушено законні інтереси платника податків.

Проте, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині щодо податку па прибуток підприємств та скасування ППР № від 17.10.2016р., з наступних підстав.

Так, перевіркою відображених Фінансово-економічною службою у рядку 06.4 Декларації «Інші витрати звичайної діяльності та інші операційні витрати» показників за період з 01.01.2013 по 31.12.2014 у загальній сумі 1 137 498 430 грн. встановлено, що на формування цих показииків мало вплив декларування НФЦ Південної залізниці від`ємного значення курсових різниць за фінансовими кредитами, витрат за операціями з борговими вимогами та зобов`язаннями нарахування (нарахування відсотків), витрат на операції оренди/лізингу.

До складу рядка «Інші витрати звичайної діяльності та інші операційні витрати» підприємством віднесено: 2013 року на суму 503 604 667 грн.; 2014 рік 633 893 763.

Перевіркою «Інших витрат» встановлено наступне: по даному рядку підприємством протягом 2013-2014 року декларувались витрати по нарахованим (сплаченим) відсоткам за користування кредитами.

З матеріалів справи вбачається, що ДП «Південна залізниця» (Замовник) було укладено контракт з Hyundai Corporation (Підрядник) на придбання 10 міжрегіональних поїздів від 24.12.2010 року.

Для придбання міжрегіональних поїздів, підприємством було укладено кредитний договір № б/н від 29.12.2010 з КЕХІМ з метою фінансування 85% від суми контракту, укладеного 24.12.2010 року з «Hyundai Corporation», Республіка Корея.

Згідно з умовами кредитного договору позичальник повинен сплачувати кредитору відсотки на несплачецу і неповернуту основну суму кредиту і невиплачені суми комісії за ризики типу А за ставкою LIBOR плюс 2,6% річних.

Відповідно до пункту 4.1 Договору відсотки нараховуються та сплачуються на кожну дату сплати відсотків за кожен період нарахування відсотків.

Сплата відсотків фактично підприємством здійснювалась з 2013 році, при цьому кредитні кошти були використані в попередніх періодах - 2011-2012 роки. Тобто, станом на кінець 2011 та 2012 років, ДП «Південна залізниця» фактично мали заборгованість за кредитом.

Таким чином, якщо відповідно до умов договору відсотки сплачуються на несплачену і неповернуту основну суму кредиту, то починаючи з 2013 року відсотки сплачувалися і за користування кредитними коштами у 2011-2012 роках.

За період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року ДП «Південна залізниця» сплачено та віднесено до складу витрат відсотки за користування кредитними коштами, запозиченими на придбання поїздів, всього у сумі 205 917 524 грн.

Відповідно до пп. 138.10.5 п. 138.10 ст. 138 Податкового кодексу України до складу інших витрат відносяться фінансові витрати, крім фінансових витрат, які включені до собівартості кваліфікаційних активів відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку. Саме «ВКЛЮЧЕНІ» підприємством самостійно згідно з правилами бухгалтерського обліку.

Обліковою політикою підприємства, а саме п. 8.1 визначено, що витрати на створення кваліфікаційного активу для цілей капіталізації включають лише витрати, для здійснення яких сплачуються грошові кошти або приймаються зобов`язання з нарахуванням відсотків.

Відповідно до п. 3 «Терміни» Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 31 "Фінансові витрати":

Фінансові витрати - витрати на проценти та інші витрати підприємства, пов`язані із запозиченнями.

Капіталізація фінансових витрат - включення фінансових витрат до собівартості кваліфікаційного активу.

Кваліфікаційний актив - актив, який обов`язково потребує суттєвого часу для його створення.

Згідно з п. 4 ПсБУ 31, фінансові витрати визнаються юридичними особами витратами того звітного періоду, за який вони були нараховані (визнані зобов`язаннями), крім фінансових витрат, які капіталізуються.

Згідно з п. 5 ПсБУ 31, капіталізація фінансових витрат застосовується лише до суми тих фінансових витрат, яких можна було б уникнути, якби не здійснювались витрати на створення кваліфікаційного активу.

Фактично в момент підписання кредитної угоди ДП «Південна залізниця» прийняло на себе зобов`язанню зі сплати нарахованих відсотків та сплачувало їх за користування кредитними коштами з моменту їх отримання.

Крім того, у 2013-2014 роках для визначення витрат, які підлягають амортизації в податковому обліку діяли спеціальні норми податкового кодексу, а саме п. 144.1 ст. 144, відповідно до якого, амортизації підлягають витрати на придбання основних засобів.

Кредит був залучений для цільового використання, а саме оплата за основні фонди - поїзди, і всі витрати за даним кредитом було понесено в зв`язку з придбанням основних фондів. Таким чином, спеціальна норма, щодо визначення об`єктів амортизації кваліфікує такі витрати як об`єкт амортизації.

Згідно з п. 6 ПсБУ 31, у разі безпосереднього позичання коштів з метою створення кваліфікаційного активу сумою фінансових витрат, що підлягає включенню до собівартості кваліфікаційного активу, є фактичні, визнані у звітньому періоді, фінансові витрати, які пов`язані з цим запозиченням (за вирахуванням доходу від тимчасового фінансового інвестування запозичених коштів).

Постачання виготовлених електропоїздів розпочалося у березні 2012 року. Контракт з Hyundai Corporation (Підрядник) на виготовлення та придбання 10 міжрегіональних поїздів укладено 24.12.2010 року. Таким чином, час їх створення є суттєвим, та дані активи підпадають під визначення «Кваліфікаційний актив».

Для виконання даного договору, ДП «Південна залізниця» було запозичені грошові кошти, та сплачуються відсотки за їх користування.

Визначення термінів «капіталізація фінансових витрат» і «кваліфікаційний актив» в ПКУ не наведено. Проте відповідно до пп. 14.1.84 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, інші терміни для цілей розділу 111 використовуються у значеннях, визначених Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та національними і міжнародними положеннями (стандартами) фінансової звітності, положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку.

Відповідно до п. 27 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Мінфіну від 31.12.99 р. № 318, до фінансових витрат відносяться витрати на відсотки за користування кредитами отриманими, крім фінансових витрат, які включаються до собівартості кваліфікаційних активів відповідно до П(С)БО 31,

Методологічні основи формування в бухгалтерському обліку фінансових витрат визначає Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 31 «Фінансові витрати», затверджене наказом Мінфіну від 28.04.2006 р. № 415. Відповідно до п. 4 П(С)БО 31 фінансові витрати визнаються витратами того звітного періоду, за який вони були нараховані (визнані зобов`язаннями), крім фінансових витрат, які капіталізуються. Капіталізація фінансових витрат застосовується лише до суми тих фінансових витрат, яких можна було б уникнути, якби не здійснювались витрати на створення кваліфікаційного активу (п. 5 П(С)БО 31).

Аналізуючи наведене, відсотки які нараховувалися (спачувалися) ДП «Південна залізниця» за користування запозиченими коштами підлягають капіталізації та віднесенню до собівартості електропоїздів, які є кваліфікаційними активами.

Отже, колегія суддів вважає, що ДП «Південна залізниця» в порушення пп. 138.10.5 п. 138.10 ст. 138 ПКУ та п. 27 ПсБУ 16 «Витрати», п. 4 П(С)БО 31 «Фінансові витрати» завищено витрати всього на сумі 205 917 524 гри.

Перевіркою повноти визначення фінансового результату до оподаткування, визначеного у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку фінансової звітності за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 встановлено його заниження за 2015 рік на суму 236 369 803 грн.

Таким чином, ДП «Південна залізниця» в порушення пп. 134.1.1 п.134.1 ст.134 (діюча редакція ПКУ з 01.01.2015 року) пп. 138.10.5 п. 138.10 ст. 138 ПКУ (діюча редакція Податкового кодексу України за 2013 рік- 2014 рік) та п. 27 ПсБУ 16 «Витрати», п. 4 П(С)БО 31 «Фінансові витрати» завищено витрати всього на 442 287 327 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що відповідач приймаючи податкове повідомлення-рішення від 17.10.2016 р. № щодо визначення податкового зобов`язання з податку на прибуток в сумі 80739170 гривень та штрафних санкцій в сумі 19096302,50 гривень діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження йому надано.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Аналізуючи наведені нормативно - правові акти, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, зробив передчасні висновки.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.09.2018 року по справі № 820/1212/17, в частині визнання протиправними та скасування податкового повідомлення рішення від 17.10.2016 р. № щодо визначення податкового зобов`язання з податку на прибуток в сумі 80739170 гривень та штрафних санкцій в сумі 19096302,50 гривень прийнято з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення

Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної податкової служби задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.09.2018 по справі № 820/1212/17 скасувати в частині визнання протиправними та скасування податкового повідомлення рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби України від 17.10.2016 р. № щодо визначення податкового зобов`язання з податку на прибуток в сумі 80739170 гривень та штрафних санкцій в сумі 19096302,50 гривень.

Прийняти в цій частині постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.09.2018 року по справі № 820/1212/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) Я.М. Макаренко В.А. Калиновський
Повний текст постанови складено 05.04.2021 року