Справа № 620/470/21
Суддя: Клопот С.Л.
Дата ухвалення: 2021-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2021 року м. Чернігів Справа № 620/470/21

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Клопота С.Л.,

за участю секретаря Шевченко А.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Руденка П.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м.Києві про скасування наказу та поновлення на посаді,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у м.Києві та просить:

1. Скасувати наказ Головного управління ДПС у м. Києві від 16.12.2020 № 1752-о «Про звільнення».

2. Поновити ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору ведення Державного реєстру фізичних осіб - платників податків Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДПС у м. Києві з 28 грудня 2020 року.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що причиною її звільнення зі служби стала ліквідація Головного управління ДПС у м. Києві, хоча фактично відбулася реорганізація структури ДПС, з перерозподілом функцій між іншими структурними підрозділами.

Окрім того, в порушення вимог ч. б ст. 49-2 Кодексу законів про працю України, Головне управління ДПС у м. Києві персонально не попередило ОСОБА_1 про наступне припинення її державної служби.

Позивачка та її представник в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача та її представника, суд вважає позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

13 січня 2021 року за № 2/14ЛК/26-15-11-17 Головне управління ДПС у м. Києві на адресу ОСОБА_1 направило копію наказу від 16.12.2020 № 1752-0 «Про звільнення» та трудову книжку.

Вказаний лист ОСОБА_1 отримала 22 січня 2021 року, що підтверджується відповідною поштовою відміткою.

У відповідності до наказу від 16.12.2020 № 1752-0 «Про звільнення» припинено державну службу та звільнено 28 грудня 2020 року ОСОБА_1 з посади завідувача сектору ведення Державного реєстру фізичних осіб - платників податків Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДПС у м. Києві, у зв`язку з ліквідацією, відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП України.

Як вбачається з наказу від 16.12.2020 № 1752-0 підставою для звільнення ОСОБА_1 стала ліквідація Головного управління ДПС у м. Києві, на підставі пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2020 року № 893 «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби», на виконання вимог пункту 1 наказу ДПС України від 08 жовтня 2020 року № 556 «Про ліквідацію територіальних органів ДПС», наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 13 жовтня 2020 року № 1-л «Про ліквідацію Головного управління ДПС у м. Києві» та виконання пункту 1-1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу».

Не погодившись зі звільненням зі служби, позивачка звернулась до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

У відповідності до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Так положеннями п. 1-1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» визначено, що підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є: 1-1) ліквідація державного органу.

Як вбачається з п. 1 положення «Про головне управління ДПС у м. Києві», затвердженого наказом Державної податкової служби України № 643 від 12.11.2020, Головне управління ДПС у м. Києві є територіальним органом, утвореним на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України.

Отже Головне управління ДПС у м. Києві не є державним органом, в розумінні ст. 87 Закону України «Про державну службу».

Підпунктом 3 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2020 року № 893 "Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби" права та обов`язки територіальних органів Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, переходять Державній податковій службі та її територіальним органам у межах, визначених положеннями про Державну податкову службу та її територіальні органи.

Оскільки при ліквідації Головного управління ДПС у м. Києві права та обов`язки переходять до створених територіальних підрозділів ДПС України, то до останніх переходять права та обов`язки стосовно працівників Головного управління ДФС у м. Києві, що виключає можливість припинення державної служби ОСОБА_1 .

Такі висновки відповідають вимогам ч. 5 ст. 22 Закону України «Про державну службу», а саме, у разі реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації державного органу переведення державного службовця на рівнозначну або нижчу (за його згодою) посаду в державному органі, якому передаються повноваження та функції такого органу, за рішенням суб`єкта призначення може здійснюватися без обов`язкового проведення конкурсу.

Отже положення Закону України «Про державну службу» передбачають переведення державного службовця на іншу рівнозначну посаду при ліквідації державного органу.

Частиною 6 статті 49-2 Кодексу законів про працю України передбачено, що вивільнення працівників, які мають статус державних службовців відповідно до Закону України "Про державну службу", здійснюється у порядку, визначеному цією статтею, з урахуванням таких особливостей:

- про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за 30 календарних днів;

- у разі вивільнення працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 цього Кодексу не застосовуються положення частини другої статті 40 цього Кодексу та положення частини другої цієї статті;

- не пізніше ніж за 30 календарних днів до запланованих звільнень первинним профспілковим організаціям надається інформація щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини звільнень, кількість і категорії працівників, яких- це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також проводяться консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень.

Діюче законодавство прямо зобов`язує роботодавця персонально попередити робітника про наступне звільнення.

Суду представлено копію протоколу № 159-ПДІ про доведення до позивачки попередження про припинення державної служби від 25 листопада 2020 року.

З тексту даного протоколу вбачається, що в ньому зафіксовано факт направлення попередження про припинення державної служби ОСОБА_1 за допомогою засобів електронної пошти та телефону.

Доказів особистого отримання позивачкою направленого попередження про припинення її державної служби, суду не представлено.

З наведеного вбачається, що в порушення вимог ч. б ст. 49-2 Кодексу законів про працю України, Головне управління ДПС у м. Києві персонально не попередило ОСОБА_1 про наступне припинення її державної служби.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При вказаних обставинах суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій та рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, у відповідності до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову, доказів понесення ним інших судових витрат суду не надано, тому судові витрати, що підлягають відшкодуванню, відсутні.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Державної податкової служби у м.Києві (вул.Шолуденка, буд.33/19, м.Київ,04116) про скасування наказу та поновлення на посаді - задовольнити повністю.

Скасувати наказ Головного управління ДПС у м. Києві від 16.12.2020 № 1752-о «Про звільнення».

Поновити ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору ведення Державного реєстру фізичних осіб - платників податків Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДПС у м. Києві з 28 грудня 2020 року.

Звернути до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору ведення Державного реєстру фізичних осіб - платників податків Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДПС у м. Києві з 28 грудня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення виготовлено 05 квітня 2021 року.

Суддя С.Л. Клопот