Справа № 380/3303/20
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2021-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/3303/20 пров. № А/857/1250/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Коваля Р.Й.

з участю секретаря судового засідання Хітрень О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2020 року у справі №380/3303/20 (суддя Карп`як О.О., м. Львів) за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Яворівської районної державної адміністрації Львівської області про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління соціального захисту населення Яворівської районної державної адміністрації Львівської області, в якому просив:

- визнати неправомірними дії відповідача, який невмотивовано відніс суму боргу 1600,51 грн на нього, замість того, щоб погашати суму боргу самому;

- зобов`язати відповідача після проведення відповідних розрахунків провести нарахування субсидій по 2019-2020 року;

- визнати дії Управління соціального захисту населення Яворівської державної адміністрації неправомірними і застосувати до нього ст. 23 ЦК України за відшкодування моральної шкоди в сумі 70845 грн.

Рішенням від 28 серпня 2020 року Львівський окружний адміністративний суд позов задовольнив частково.

Визнав протиправними дії Управління соціального захисту населення Яворівської районної державної адміністрації Львівської області щодо відмови у призначенні субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово комунальних послуг ОСОБА_1 з 1 жовтня 2019 року.

Зобов`язав Управління соціального захисту населення Яворівської районної державної адміністрації Львівської області розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 житлової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з 01.10.2019 року.

В інший частині позову відмовив.

Також суд стягнув з Управління соціального захисту населення Яворівської районної державної адміністрації Львівської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 840,80 грн.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує на те, що суд першої інстанції залишив поза увагою, що позивачу на опалювальний період 2018-2019 було призначено субсидію. Позивачем повністю проведено оплату по рахунках в межах наданої субсидії. За листопад 2018 року та квітень 2019 року ОСОБА_1 провів перерахунок, оскільки опалення рахували за повний місяць, хоча опалювання було включено у другій половині місяця. Коли початок (закінчення) опалювального періоду встановлюється не з першого до останнього числа місяця, витрати рахуються з вартості послуг з врахуванням днів опалювального періоду. Таким чином, позивач сплатив всі обов`язкові платежі з суми 5 433,72 грн, проте неоплаченими залишились 1600,51 грн (неперерахована сума відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 106 від 28.02.2015 року).

Вважає, що суму недоплати 1600, 51 грн слід віднести на рахунок відповідача, а не позивача, а тому переконаний, що має право на отримання субсидії за період 2019-2020.

З огляду на викладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Управління соціального захисту населення Яворівської районної держаної адміністрації Львівської області правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , оформив та отримував призначену відповідачем субсидію на відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг на опалювальний період з грудня 2018 року по квітень 2019 року в сумі 554,45 грн.

Відповідно до повідомлення про надання субсидій з 01 жовтня 2019 року на опалювальний сезон 2019-2020 років позивачу було відмовлено в наданні житлової субсидії, оскільки відповідно до інформації, отриманої від ПП Гарант Енерго М від 30.10.2019 року, ОСОБА_1 має заборгованість за теплову енергію в сумі 1600,51 грн.

Листом від 06.02.2020 №05-272 відповідач надав відповідь на звернення ОСОБА_1 щодо призначення субсидії та повідомив, що з 01.02.2019 року набула чинності Постанова КМ України від 06.02.2019 №62 Про внесення змін до деяких постанови Кабінету Міністрів України, якою затверджено нову редакцію Положення та передбачено виплату житлових субсидій у готівковій формі. Відповідно до п.78 Положення після закінчення строку отримання житлової субсидії структурні підрозділи з питань соціального захисту населення самостійно здійснюють призначення житлової субсидії на наступний сезон для домогосподарств, які отримали житлову субсидію у попередньому сезоні. У разі отримання інформації про наявність простроченої понад місяць заборгованості з оплати житлово комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком, загальна сума якої перевищує 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, житлова субсидія на наступний сезон не призначається. Відповідно до п. 82 Положення, якщо громадянин документально підтвердив сплату заборгованості або уклав договір про її реструктуризацію, або оскаржив наявність заборгованості в судовому порядку, житлова субсидія призначається з початку такого сезону. ОСОБА_1 було відмовлено в наданні житлової субсидії, так як згідно з отриманою інформацією від ПП Гарант Енерго М від 30.10.2019 у нього станом на 01.10.2019 є заборгованість по тепловій енергії в сумі 1600,51 грн.

Позивач вважає рішення відповідача про відмову у призначені субсидії протиправним, оскільки відповідач дійшов передчасного висновку про наявність у позивача заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг у сумі, яка перевищує 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Не погоджуючись з відмовою відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції керувався тим, що дії відповідача щодо не призначення субсидії позивачу для відшкодування витрат на оплату житлово комунальних послуг з 01 жовтня 2019 року без прийняття комісією відповідного рішення та відсутності належних доказів наявності заборгованості станом на дату прийняття такого рішення є протиправними, а порушені права позивача підлягають поновленню шляхом зобов`язання Управління соціального захисту населення Яворівської районної державної адміністрації Львівської області розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 житлової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з 01.10.2019 року. Водночас суд відмовив у задоволенні вимоги про відшкодування моральної шкоди з мотивів не доведення факту заподіяння такої шкоди та необґрунтованості її розміру.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Правовідносини сторін, що виникають у сфері умов призначення та порядку надання громадянам щомісячної адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату управління багатоквартирним будинком, користування житлом або його утримання, послуг з транспортування та розподілу природного газу та комунальних послуг (водо-, тепло-, газопостачання, водовідведення, електроенергія, вивезення побутового сміття та рідких нечистот), а також один раз на рік субсидії готівкою на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива регулюються нормами Конституції України, Законом України Про житлово-комунальні послуги від 09.11.2017 №2189-VIII, Положенням про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року №848.

Відповідно до Закону України Про житлово-комунальні послуги житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до пунктів 5, 6 частини 1 статті 7 вказаного Закону, споживач має право: - на зменшення у встановленому законодавством порядку розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі їх ненадання, надання не в повному обсязі або зниження їхньої якості; - на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.

Відповідно до статей 12 та 13 вказаного Закону, надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Питання щодо надання субсидій врегульовано Положенням про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року №848 (далі - Положення №848).

Дане положення визначає механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті Мінсоцполітики для виплати пільг і житлових субсидій громадянам на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу у грошовій формі, умови призначення та порядок надання громадянам житлових субсидій.

У відповідності до п. 9 Положення № 848 призначення житлових субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення.

Тобто, як правильно зазначив суд першої інстанції, Управління соціального захисту населення Яворівської районної державної адміністрації Львівської області наділене повноваженнями щодо контролю за розподілом бюджетних коштів, спрямованих на виплату субсидій, в тому числі для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг.

Положенням № 848 передбачено вичерпний перелік випадків, за яких може бути припинено надання раніше призначеної житлової субсидії.

Так, зокрема, згідно з п. 14 Положення №848 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) житлова субсидія не призначається (у тому числі на наступний період), якщо: структурним підрозділом з питань соціального захисту населення отримано інформацію про наявність простроченої понад місяць (на дату надання такої інформації) заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком, строк позовної давності якої не минув і загальна сума якої перевищує 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на день звернення за призначенням житлової субсидії (крім заборгованості за послугу з постачання та розподілу природного газу, що нарахована виконавцем комунальної послуги з посиланням на рішення суду щодо норм споживання природного газу побутовими споживачами у разі відсутності лічильників газу та у зв`язку з приведенням об`ємів використаного природного газу побутовими споживачами до стандартних умов, а також заборгованості, що виникла у зв`язку з тим, що управитель, об`єднання, виконавець комунальних послуг не уклали договору з АТ Ощадбанк (його установами) для перерахування сум житлових субсидій у грошовій безготівковій формі).

Пунктом 119 Положення № 848 передбачено, що за рішенням комісії надання раніше призначеної житлової субсидії припиняється за поданням структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, управителів, об`єднання, виконавців комунальних послуг у разі, коли домогосподарству припинено надання житлово-комунальної послуги (послуг) внаслідок того, що громадянин має заборгованість за житлово-комунальні послуги.

Відповідно до п. 62 вище вказаного Положення у разі прийняття рішення про відмову в призначенні житлової субсидії структурний підрозділ з питань соціального захисту населення повідомляє заявнику про прийняте рішення протягом трьох календарних днів з дня його прийняття. При цьому структурний підрозділ з питань соціального захисту населення інформує заявника про прийняте рішення в паперовому вигляді з врученням відповідного повідомлення під особистий підпис із зазначенням причин відмови і порядку оскарження прийнятого рішення.

Згідно п. 66 Положення рішення про призначення, непризначення або відмову в призначенні житлової субсидії приймається комісією протягом 30 календарних днів з дня прийняття структурним підрозділом з питань соціального захисту населення рішення про подання документів щодо призначення житлової субсидії на розгляд комісії. Рішення комісії про призначення, непризначення або відмову в призначенні житлової субсидії може бути оскаржено заявником до суду. (п. 67 вказаного Положення).

Виходячи з системного аналізу наведених правових норм, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обов`язковості повідомлення заявника про прийняте рішення, зокрема, про відмову в призначенні житлової субсидії протягом трьох календарних днів з дня його прийняття шляхом надіслання такого в паперовому вигляді рекомендованим листом із зазначенням причин відмови і порядку оскарження прийнятого рішення.

Наведена вимога законодавства обумовлена щонайменше двома обставинами. По-перше, у випадку відмови в призначенні субсидії з підстав наявності в заявника заборгованості за комунальні послуги це надає можливість заявнику надати докази сплати заборгованості або укладення договору про її реструктуризацію, або оскарження заборгованості в судовому порядку та отримати житлову субсидію з початку опалювального сезону.

По-друге, вчасне та належне повідомлення заявника про причини відмови в призначенні субсидії забезпечує його можливість вчасно оскаржити рішення в адміністративному або судовому порядку, тобто реалізувати право, зокрема, на судовий захист в найкоротший строк, що є вкрай для осіб, які потребують зазначеної соціальної допомоги.

Суд першої інстанції належним чином дослідив надані сторонами докази та встановив, що в наданих матеріалах відсутнє рішення Комісії про припинення виплати субсидії ОСОБА_1 , оформлене належним чином, а саме - протоколом, відповідно до вимог Інструкції щодо порядку оформлення і ведення особових справ отримувачів усіх видів соціальної допомоги, затвердженої наказом Мінпраці, від 19.09.2006 №345 (надалі Інструкція №375).

Докази про прийняття такого рішення та направлення його у відповідні строки на адресу позивача суду не надано, що є не лише порушенням п. 62 Положення № 848, але й прав позивача на оскарження такого рішення, а також усунення недоліків, що стали підставою для відмови в призначенні житлової субсидії.

Окрім того, з матеріалів справи колегія суддів вбачає, що підставою для відмови в наданні позивачу житлової субсидії послужила наявність боргу по оплаті спожитої теплової енергії за даними ПП Гарант Енерго М станом на 01.10.2019. Проте вказана інформація у формі листа ПП Гарант Енерго М датована 30.10.2019, натомість відмова у призначенні субсидії позивачу була надана 01.10.2019, тобто до отримання даних, що наведені як підстава для такої відмови.

Оскільки в силу вимог ч.2 ст. 77 КАС України суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, відповідач у даній справі припинив надання позивачу житлової субсидії без належних на те підстав.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків, що дії відповідача щодо непризначення субсидії позивачу для відшкодування витрат на оплату житлово комунальних послуг з 01 жовтня 2019 року без прийняття комісією відповідного рішення та відсутності належних доказів наявності заборгованості станом на дату прийняття такого рішення є протиправними, а порушені права позивача підлягають поновленню шляхом зобов`язання Управління соціального захисту населення Яворівської районної державної адміністрації Львівської області розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 житлової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з 01.10.2019 року.

Колегія суддів відхиляє вимогу позивача та покликання апеляційної скарги на віднесення суми боргу 1600, 51 грн на рахунок відповідача, оскільки вказана сума боргу нарахована ОСОБА_1 не Управлінням соціального захисту населення Яворівської районної державної адміністрації Львівської області, а ПП «Гарант Енерго М». Відтак, Управління соціального захисту Яворівської РДА не є стороною у цих спірних відносинах.

Обґрунтованим вважає колегія суддів і рішення суду першої інстанції в частині відмови у відшкодуванні моральної шкоди в розмірі 70945 грн. Так, з аналізу норм статей 1166 та 1173 ЦК України суд встановив, що обов`язковими умовами відшкодування шкоди є неправомірність дій органу місцевого самоврядування та наявність причинно-наслідкового зв`язку між такими діями та завданою шкодою.

Також за змістом ст. 23 ЦК України судом встановлено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відтак, позивач повинен довести факт заподіяння моральної шкоди відповідачем та її розмір.

Натомість матеріали справи доказів таких обставин не містять.

Частинами 1, 2 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, у сукупності викладених обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог, які були обґрунтованими.

З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вжив усіх заходів для всебічного і повного дослідження обставин справи та ухвалив законне й обґрунтоване рішення.

Наведені вище обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Інші, зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2020 року у справі №380/3303/20 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
Р. Й. Коваль
Повне судове рішення складено 31.03.2021.