Справа № 200/1242/21-а
Суддя: Куденков К.О.
Дата ухвалення: 2021-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2021 р. Справа№200/1242/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Куденкова К.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправної бездіяльності і зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

У січні 2021 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (далі відповідач, ГУ НП), в якому просить: - визнати протиправною бездіяльність щодо невиплати індексації грошового забезпечення за період з серпня 1997 року по квітень 2008 року (включно), з січня 2012 року по квітень 2014 року (включно), з травня 2015 року по листопада 2017 року (включно); - зобов`язати нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення за період з серпня 1997 року по квітень 2008 року (включно), з січня 2012 року по квітень 2014 року (включно), з травня 2015 року по листопада 2017 року (включно).

Обґрунтовуючи позов ОСОБА_1 посилається на те, що сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Ухвалою суду від 8 лютого 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження в адміністративній справі, витребувано у відповідача докази.

Ухвалою суду від 02.04.2021 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про залучення другого відповідача.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав.

Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши повідомлені обставини, дійшов наступних висновків.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 26826396 від 02.04.2021 Маріупольське міське управління ГУМВС України в Донецькій області (ідентифікаційний код 08671449) зареєстроване як юридична особа і перебуває в стані припинення.

Також відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 26826352 від 02.04.2021 Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (ідентифікаційний код 08592158) зареєстроване як юридична особа і перебуває в стані припинення.

Відповідно до витягу з наказу ГУ НП від 25.09.2020 № 406 о/с позивача звільнено зі служби в поліції (через хворобу) з 30.09.2020.

ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою від 08.12.2020, якою просив нарахувати і виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 29.08.1997 по 30.09.2020.

Листом ГУ НП від 24.12.2020 № Б-153/26/02-2020 позивача повідомлено про те, що з 29.08.1997 по 06.11.2015 він проходив службу в Маріупольському МУ ГУМВС України в Донецькій області, а з 07.11.2015 по 30.09.2020 в Національній поліції України в Донецькій області, а індексація позивачу нараховувалася і виплачувалася в повному обсязі.

У довідці Головного управління МВС України в Донецькій області, яка підписана членом ліквідаційної комісії Маріупольського МУ ГУМВ України в Донецькій області, від 24.12.2020 № 195 наведені відомості щодо виплати позивачу індексації за період проходження служби в Маріупольському МВ ГУМВС України в Донецькій області з 25.07.2007 по 06.11.2015.

Також позивачу надані довідка ГУ НП від 24.12.2020 № 1142 про розмір грошового забезпечення та нараховану індексацію доходів з 07.11.2015 по 30.09.2020, з якою випливає, що індексація почала нараховуватися позивачу за періоди листопада 2017 року (безпосередньо нарахована в грудні 2017 року) по вересень 2020 року.

Частиною 5 ст. 94 Закону України від 2 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» передбачено, що грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Статтею 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» (далі Закон № 1282-XII), у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону № 1282-XII передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Частиною 1 ст. 5 указаного Закону встановлено, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.

Також ч. 1 ст. 9 Закону № 1282-XII передбачено, що індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.

Пунктом 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (далі Порядок № 1078) передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема: грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

При цьому, щодо поліцейських зміни були внесені лише Постановою Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 2017 року № 782 «Про внесення зміни до пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення» шляхом доповнення абзацу п`ятого після слова військовослужбовців словом , поліцейських.

Підпунктами 4 і 5 Порядку № 1078 установлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Пунктом 10-2 Порядку № 1078 установлено, що для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.

При цьому, суд звертає увагу на те, що приписами п. 10-1 Порядку № 1078, у редакції, чинній до внесення змін Постановою Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 (який застосовувався до 01.12.2015), було передбачено, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації заробітної плати новоприйнятих працівників здійснюється з місяця прийняття працівника на роботу.

З наведеного висновується, що індексація грошового забезпечення як складова грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 815/2590/18 зазначив, що правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації.

Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі «Кечко проти України» Європейський суд з прав людини встановив, що мало місце порушення статті 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи припинити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне законодавство передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п. 23 рішення від 08.11.2005, заява №63134/00).

Так, реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних і чинних, на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.

У зв`язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Суд зазначає, що обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування індексації грошового забезпечення, що є предметом спору у цій справі.

У постанові від 21 січня 2021 року у справі № 160/35/20 Верховний Суд погодився з висновком судів попередніх інстанцій про наявність протиправної бездіяльності, яка полягає у не здійсненні нарахування та виплати індексації грошового забезпечення позивачу у спірний період, оскільки здійснення індексації прямо передбачене Законом № 580-VІII та Законом №1282-ХІІ.

У Верховний Суд у вказаному рішенні зазначив, що Аналізуючи правові норми Закону №2017-ІІІ та Закону №1282-ХІІ індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. При цьому відповідно до вимог чинного законодавства України, проведення індексації, у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією), є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Верховний Суд наголосив, що «згідно зі статтями 18, 19 Закону N 2017-III, індексація є відповідною соціальною гарантією, оскільки це є виплата, що спрямована на забезпечення достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати. А тому, враховуючи, що частиною п`ятою статті 94 Закону №580-VIII, на момент виникнення спірних правовідносин, було встановлено, що грошове забезпечення поліцейських підлягає індексації, є обґрунтованим висновок судів попередніх інстанцій щодо наявності протиправної бездіяльності Управління щодо нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 31 серпня 2017 року.

Доводи відповідача щодо відсутності правових підстав для нарахування спірної індексації до 24 жовтня 2017 року, тобто до внесення змін до Порядку №1078, є необґрунтованими, оскільки Законом №580-VIII має вищу юридичну силу ніж Порядок №1078».

У постанові від 23 вересня 2020 року у справі № 620/3282/18 Верховний Суд зазначив, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань. Верховний Суд погодився з висновками судів про те, що відсутність бюджетного фінансування відповідача не позбавляє позивача права на отримання належних йому сум індексації грошового забезпечення і не звільняє відповідача від обов`язку ці суми виплачувати.

Крім того, Верховний Суд зазначив, що місяць підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру є базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації. Також з аналізу положень пункту 5 Порядку №1078 випливає, що від розміру підвищення оплати праці у місяці, в якому воно відбулося, залежить можливість виплати особі індексації та порядок розрахунку її суми.

Частиною 2 ст. 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень, вчинення дії або допущення бездіяльності.

З огляду на викладене, суд у межах цієї справи не вирішує питання про зобов`язання нарахувати і виплатити індексацію в певному розмірі, оскільки суд не може підміняти в спірних правовідносинах відповідача та визначати належний позивачу певний розмір індексації без надання оцінки правильності нарахування індексації відповідачем.

Наведене відповідає практиці Першого апеляційного адміністративного суду , яка викладена в постанові від 1 лютого 2021 року у справі № 200/3056/20-а.

Отже, суд дійшов висновку про наявність у позивача права на індексацію грошового забезпечення за час проходження служби в поліції (починаючи з 07.11.2015). При цьому, наявність підстав, з якими законодавство пов`язує необхідність нарахування індексації в певному місяці, і нарахування цієї індексації в певному розмірі за цей місяць має визначатися саме відповідачем. У межах цієї справи сума індексації за певний місяць не є спірною.

Пунктом 1.6 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої Наказом МВС від 31.12.2007 № 499, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 року за № 205/14896, яка була чина на момент проходження позивачем служби в органах внутрішніх справ, було передбачено, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ виплачується за місцем служби і виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом доходів і видатків органу, підрозділу, закладу чи установи МВС на грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

Як було встановлено судом, позивач з 29.08.1997 по 06.11.2015 працював в органах внутрішніх справ, зокрема в Маріупольському міському управлінні ГУМВС України в Донецькій області.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у частині визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати індексації грошового забезпечення за період з серпня 1997 року по квітень 2008 року (включно), з січня 2012 року по квітень 2014 року (включно), з травня 2015 року по 06.11.2015, а також у частині зобов`язання нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення за вказаний період, оскільки позивач звернувся з позовом у цій частині до неналежного відповідача.

Суд також зазначає, що під час вирішення питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача суд враховує, зокрема, чи знав або чи міг знати позивач до подання позову у справі про підставу для залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача, що передбачено ч. 5 ст. 48 КАС України.

Ураховуючи те, що позивач з 29.08.1997 по 06.11.2015 працював в органах внутрішніх справ, зокрема в Маріупольському міському управлінні ГУМВС України в Донецькій області, позивач знав до подання позову про підставу для залучення такого співвідповідача.

При цьому, позивач не позбавлений права звернутися з наведеними позовними вимогами до належного відповідача, а саме відповідного органу внутрішніх справи.

Також суд дійшов висновку, що за наведеними позивачем підставами позову не підлягають задоволенню позовні вимоги за період листопад 2017 року, оскільки, як було встановлено судом, індексація за вказаний місяць була фактично нарахована в грудні 2017 року. При цьому, жодних аргументів щодо неналежного розміру індексації за вказаний період у позовній заяві не наведено.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Судовий збір позивачем не сплачувався.

Керуючись статтями 2, 5-10, 19, 72-77, 80, 90, 132-139, 143, 241-246, 250, 255, 295, підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (ідентифікаційний код: 40109058, 87517, Донецька область, м. Маріуполь, проспект Нахімова, буд. 86) про визнання протиправної бездіяльності і зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 7 листопада 2015 року по жовтень 2017 року.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Донецькій області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період 7 листопада 2015 року по жовтень 2017 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Повне рішення суду складене 2 квітня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.О. Куденков