Справа № 225/118/21
Суддя: Скиба М. М.
Дата ухвалення: 2021-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер:225/118/21
Номер провадження: 2-а/225/9/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2021 року місто Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Скиба М.М.,

за участі секретаря судового засідання Савченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Торецька адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу прикордонної служби "Дергачі", Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправним та скасування рішення про притягнення до адміністративної відповідальності -,

В С Т А Н О В И В:

В січні 2021 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до відділу прикордонної служби "Дергачі", в якому просить постанову по справі про адміністративне правопорушення СхРУ № 073963 від 23.12.2020, винесену начальником 3 групи іпк віпс (тип А) впс «Дергачі» Харківського прикордонного загону лейтенантом ОСОБА_2 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 204-2 КУпАП скасувати, справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 204-2 КУпАП закрити.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка послалася на те, що оскаржуваною постановою її визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 204-2 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн 00 коп.

Згідно з цією постановою 23.12.2020 о 05 годині 20 хвилин під час прикордонного контролю прикордонним нарядом «Перевірка документів» у пункті пропуску «Гоптівка» було виявлено, що ОСОБА_1 виїхала до тимчасово окупованої території 07.03.2020 через КПВВ «Новотроїцьке», а 22.12.2020 перетнула державний кордон з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації через тимчасово непрацюючий пункт пропуску «Успенка», чим порушила вимоги статті 12 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» №2268-VIII, від 18.01.2018 р., порушила порядок виїзду з тимчасово окупованої території України, чим вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.204-2 КУпАП.

Вважає вказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, з огляду на те, що оскаржувана постанова не містить об`єктивних та переконливих відомостей, що вона перетнула державний кордон 22.12.2020 року з тимчаосово окупованої території України до Російської Федерації через тимчасово непрацюючий пункт пропуску "Успенка". Зазначає, що до постанови не додано фото- чи відеофіксації порушення чи інші докази порушення порядку виїзду з тимчасово окупованої території. При цьому зазначає, що сам факт визнання особою вини у адміністративному правопорушенні не може бути достатнім доказом правомірності решння суб`єкта владних повноважень про накладення на таку особу стягнення за відсутності інших належних доказхів, тому не звільняє посадову особу суб`єкта владних повноважень доводити правомірність прийнятого рішення.

Окрім того позивач, вказує, що відомості про щире каяття та визнання нею вчиненого правопорушення, на яких грунтується оскаржувана постанова, не відповідають дійсності.

Провадження у справі відкрито 15.01.2021 р.

Ухвалою від 12.02.2021 р. до участі в якості другого відповідача залучений Харківський прикордонний загін Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, витребувано у Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України належним чином засвідчені матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 204-2 КУпАП ОСОБА_1 (постанова №СхРУ №073963).

Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, матеріали справи містять заяву про розгляд справи у її відсутність.

Відповідачі представники відділу прикордонної служби "Дергачі" та Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили, їх неявка згідно із ч.3 ст.268 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Згідно із ч.4 ст.229 КАС України у зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи,фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідачем - Харківським прикордонним загоном Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, надано відзив на адміністративний позов, в якому зазначено, що Відділ прикордонної служби «Дергачі» Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (вч 9951) позовні вимоги не визнає у повному обсязі з тих підстав, що відповідно до п.3 розділу ІІ Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення від імені Держприкордонслужби розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати адміністративне стягнення мають право у тому числі начальники підрозділів (відділень (груп) інспекторів прикордонної служби).

Також зазначили, що факт перетинання позивачем закритого пункту пропуску «Успенка» до Російської Федерації встановлено з її пояснень. Враховуючи викладене просили у задоволенні позову відмовити, а постанову про накаладення адміністративного стягнення залишити без змін.

Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд прийшов до таких висновків.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення № СхРУ №073963 року, ОСОБА_1 піддано адміністративному стягненню за ч.1 ст. 204-2 КУпАП у виді штрафу у розмірі 1700,00 грн (а.с.6).

Як убачається із оскаржуваної постанови, 23.12.2020 о 05 годині 20 хвилин під час прикордонного контролю прикордонним нарядом «Перевірка документів» у пункті пропуску «Гоптівка» було виявлено, що ОСОБА_1 виїхала до тимчасово окупованої території 07.03.2020 через КПВВ «Новотроїцьке», а 22.12.2020 перетнула державний кордон з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації через тимчасово непрацюючий пункт пропуску «Успенка», чим порушила вимоги статті 12 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» №2268-VIII, від 18.01.2018 р., порушила порядок виїзду з тимчасово окупованої території України, чим вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.204-2 КУпАП.

Відповідачем - Харківським прикордонним загоном Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України до відзвиву додано копію пояснень ОСОБА_1 від 23.12.2020 р., з якої вбачається, що вона виїхала з України 07.03.2020 року через КПВВ "Новотроїцьке" на непідконтрольну територію Донецької області, 22.12.2020 року виїхала через ППр "Успенка" в РФ та зазначає, що про те, що ППр "Успенка" є тимчасово окупованим не знала. (а.с. 42).

Даючи оцінку оскаржуваній постанові та наведеним сторонами доводам суд прийшов до таких висновків.

Частиною 1 ст. 204-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї.

За приписами статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності (ст. 7 КУпАП).

Статтею 254 КУпАП визначено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст.258 цього Кодексу.

За приписами ст. 258 КУпАП у разі вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 204-2 КУпАП, протокол не складається.

У відповідності до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показань свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Статтею 74 КАС України встановлено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

При дослідженні оскаржуваної постанови вбачається, що будь-які докази адміністративного правопорушення, у тому числі й показання свідків, фото або відеоматеріали відсутні. Оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності взагалі не містить посилань на докази.

Отже, єдиним доказом скоєного правопорушення, є постанова про адміністративне правопорушення, яка й оскаржується позивачем, а тому її зміст не можна враховувати, як доказ вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-2 КпАП України.

Суд зазначає, що відповідач не подав до суду належні і допустимі докази на підтвердження правомірності дій по ухваленню постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, дотриманню порядку складання цієї постанови , порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, і на спростування даного позову.

Відтак, відповідачем не спростовано обставини, які ставлять під сумнів правомірність притягнення до адміністративної відповідальності позивача.

Що стосується доданих до оскаржуваної постанови пояснень позивача з приводу правопорушення, суд зазначає, що сам факт визнання особою вини у адміністративному правопорушенні не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 8 липня 2020 року по справі № 177/525/17.

Зокрема у п. 47 зазначеної постанови вказано, що сам факт визнання особою вини у порушенні не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.

Окрім того, суд звертає увагу, що обтавини зазначені у відповідних поясненнях, як і сам факт визнання вини у вчиненні правопорушення на данний час позивачем заперечується, про що остання зазначає в позовній заяві.

Будь-яких інших належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 204-2 КУпАП, відповідачами не надано.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що спірна постанова у справі про адміністративне правопорушення складена з порушенням норм статті 283 КУпАП, а тому не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В своїх рішеннях у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії» ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що відповідачем не доведено поза розумним сумнівом факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-2 КУпАП України, а тому є підстави для скасування постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення і закриття провадження у справі.

Згідно частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно вимог ст. 139 КАС України та постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 справа №543/775/17 (провадження №11-1287апп18) з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 72, 74, 77, 143, 252, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до відділу прикордонної служби "Дергачі"(Харківська область, Дергачівський район, смт. Козача Лопань, вул. Прикордонна, 4), Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (м. Харків, вул. Клочківської, 228-П) про визнання протиправним та скасування рішення про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення СхРУ №073963 від 23.12.2020 року, винесену начальником 3 групи іпк віпс (тип А) ВПС «Дергачі» Харківського прикордонного загону лейтенантом Тур Валерієм Геннадійовичем, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відділу прикордонної служби "Дергачі"(Харківська область, Дергачівський район, смт. Козача Лопань, вул. Прикордонна, 4) та Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (М. Харків, вул. Клочківської, 228-П) на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп., з кожного по 210 грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Першого апеляційного адміністративного суду через Дзержинський міський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя М.М. Скиба