Справа № 440/4176/20
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2021-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Канигіна Т.С.

02 квітня 2021 р. Справа № 440/4176/20

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Бегунца А.О. , Рєзнікової С.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В с т а н о в и в:

05.08.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправними дії Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області щодо виплати йому щорічної разової грошової допомоги у меншому розмірі, ніж передбачено ч. 5 ст. 12 Закону України від 22.10.1993 року № 3551-ХІІ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (далі Закон № 3551-ХІІ);

- зобов`язати Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області перерахувати і виплатити йому щорічну разову грошову допомогу до 05.05.2020 року як учаснику бойових дій у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, відповідно до ст. 12 Закону № 3551-ХІІ з урахуванням висновку Конституційного Суду України, викладеному у рішенні від 27.02.2020 №3-р/2020 у справі №1-247/2018(3393/18), та здійснити виплату суми недоплаченої частини разової грошової допомоги до 05.05.2020 року з урахуванням раніше виплаченої суми.

Обґрунтовує позовні вимоги позивач тим, що з 27.02.2020 року застосовуються положення ст. 12 Закон № 3551-ХІІ в редакції Закону України від 25.12.1998 року № 367-ХІV «Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (далі Закон № 367-ХІV) з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 22.0.2008 року № 10рп/2008, а саме: щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. Таким чином, розмір щорічної разової грошової допомоги учасникам бойових дій у 2020 році становить 8.190,00 грн. Оскільки разову грошову допомогу йому виплачено у розмірі, меншому ніж передбачено ч. 5 ст. 12 Закону № 3551-ХІІ, наявне порушення його прав на отримання такої допомоги у належному розмірі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02.09.2020 року провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії зупинено до набрання законної сили судовим рішенням Верховного Суду у зразковій адміністративній справі № 440/2722/20.

Ухвалюючи таке рішення, суд дійшов висновку про те, що порівняльний аналіз предмету та підстав позову в адміністративних справах № 440/2722/20 та № 440/4176/20 є підставою для висновку, що дана справа має ознаки типової, оскільки позивачами є особи з інвалідністю внаслідок війни та мають право на отримання разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, відповідачами є одні і ті самі суб`єкти владних повноважень (його відокремлені структурні підрозділи), уповноважені здійснювати виплату разової щорічної грошової допомоги до 5 травня, спір виник з аналогічних підстав, у відносинах, що регулюються одними нормами права, та позивачами заявлено аналогічні позовні вимоги.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 02.09.2020 року про зупинення провадження у справі, та направити справу для продовження її розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає про те, що він є учасником бойових дій та відповідно є особою яка першочергово та невідкладно потребує судового захисту, який має бути ефективним та результативним.

Відзив на апеляційну скаргу від Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області не надходив, що не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

За приписами статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (частина перша статті 308).

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина друга статті 308).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом першої інстанції норм процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала, відповідно до приписів п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, з наступних підстав.

За правилом п. 9 ч. 2 ст. 236 КАС України суд має право зупинити провадження у справі в разі розгляду типової справи і оприлюднення повідомлення Верховного Суду про відкриття провадження у зразковій справі до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі.

Колегія суддів зауважує, що приписи п. 9 ч. 2 ст. 236 КАС України визначають право, а не обов`язок суду зупинити провадження у справі.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (надалі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

За правилами статті 6 КАС України та статті 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» норми Конвенції та практика Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ, Суд) є джерелами права для судів України.

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях указував на необхідність дотримання судами держав - учасниць Конвенції принципу розгляду справи судами впродовж розумного строку. Практика ЄСПЛ із цього питання є різноманітною й залежною від багатьох критеріїв, серед яких складність правил, поведінка заявника, судових та інших державних органів, важливість предмета розгляду та ступінь ризику терміну розгляду для заявника тощо (§ 124 рішення у справі «Kudla v. Poland», § 30 рішення у справі «Vernillo v. France», § 43 рішення у справі «Frydlender v. France» , § 43 рішення у справі «Wierciszewska v. Poland», § 23 рішення в справі «Capuano v. Italy» та ін.).

У § 45 Рішення у справі Frydlender v. France (заява № 30979/96) Суд дійшов висновку, згідно з яким «Договірні держави повинні організувати свої правові системи таким чином, щоб їх суди могли гарантувати кожному право на остаточне рішення протягом розумного строку при визначенні його цивільних прав та обов`язків (див. Caillot v. France, № 36932/97, § 27, 4 червня 1999 року).

Правові наслідки судового рішення, ухваленого у зразковій справі, передбачені ч. 3 ст. 291 КАС України, якою встановлено, що при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Разом із цим, суд жодним чином не обґрунтував наявності зв`язку між очікуваним рішенням Верховного Суду за наслідками розгляду зразкової справи № 440/2722/20 і об`єктивною неможливістю розгляду даної адміністративної справи без попереднього вирішення Верховним Судом зазначеної зразкової справи. Матеріали справи посвідчують ту обставину, що суд не дослідив ані положення про Центр по нарахуванню за здійсненню соціальних виплат у Полтавській області, ані положення про Головне управління праці та соціального захисту населення Полтавської ОДА (або структури на районом рівні). Судом не з`ясовано питання стосовно того, який державний орган здійснює нарахування такої виплати як одноразова грошова допомога до 5 травня, а яка виплати означеної допомоги.

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість апеляційної скарги ОСОБА_1 , скасування оскаржуваного судового рішення та направлення справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушенням норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

На підставі наведеного, керуючись статтями 126, 229, 292, 293, 308-310, 315, 320, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2020 року - скасувати.

Справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії направити до Полтавського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді А.О. Бегунц С.С. Рєзнікова