Справа № 120/7623/20-а
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

23 березня 2021 р. Справа № 120/7623/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заброцької Людмили Олександрівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Подільського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі позивачка) з адміністративним позовом до Подільського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування постанови.

В обґрунтуванні позовних вимог позивачка зазначає, що в.о. заступника начальника Подільського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки ( Вінницька область ) винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №198859, якою постановлено стягнути з ОСОБА_1 штраф у розмірі 17000 грн.

Однак, на переконання позивачки, оскаржувана постанова є протиправною, оскільки обставини, що були виявлені в ході проведення перевірки стосуються транспортного засобу, який належить позивачці, проте транспортне перевезення ( рейс ) в ході якого проводилась перевірка здійснювалось ТОВ «Дегран», про що свідчить товарно-транспортна накладна, в якій зазначений перевізник, що перевірявся. Тому, за твердженнями позивачки, вона у спірних відносинах не має статусу автомобільного перевізника та не може бути суб`єктом відповідальності, передбаченої Законом України "Про автомобільний транспорт". Також, позивачка зазначає про порушення допущені при проведенні габаритно-вагового контролю та при розгляді відповідачем справи щодо порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами, також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

09.03.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, разом з тим суд не приймає даний відзив до розгляду, оскільки він поданий з значним пропуском строку для його подачі, при цьому поважності причин у відзиві не наведено, клопотання про поновлення процесуального строку відповідачем не заявлялось.

В той же час, до відзиву додані документи, на підставі яких прийнято оскаржувану постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу, які суд при розгляді справи приймає до уваги, як належні докази.

З`ясувавши доводи позивачки, викладені в позовній заяві, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, та надавши їм оцінку, суд встановив наступне.

Відповідно до матеріалів справи, 20.10.2020 на автомобільній дорозі М-12 Стрий - Тернопіль - Кропивницький - Знам`янка 426 км.+500 м. посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області було проведено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки DAF модель XF95.430, д.н.з. НОМЕР_1 та причіпу STAS S3SA334K, номерний знак НОМЕР_2 , що підтверджується актом проведення перевірки №229444 від 20.10.2020 року.

Під час зважування вказаного транспортного засобу було встановлено, що повна фактична маса автомобіля 40,86 тонн при нормативно допустимій - 40 тонн, фактичне навантаження на третю вісь 24,355 т при нормативно допустимій вазі - 20 т.

Зазначене підтверджується довідкою від 20.10.2020 року №030416 про результати здійснення габаритно - вагового контролю.

За результатами проведеного вагового контролю посадовими особами Укртрансбезпеки складено акт №029916 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 20.10.2020.

17.11.2020 року відповідачем було розглянуто справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт, за наслідком розгляду якої винесено постанову №198859 від 17.11.2020 про застосування до ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000 грн., за порушення ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за що передбачена абз. 15 частини 1 ст. 60 Закону України " Про автомобільний транспорт ".

Вважаючи таку постанову протиправною та такою, що порушує її права, позивачка звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог та надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 року № 2344-III (далі - Закон № 2344-ІІІ).

Так, цей Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Відповідно до частини 11 статті 6 Закону № 2344-III державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.

За приписами частини 3 статті 6 Закону № 2344-III центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері автомобільного транспорту, забезпечує: формування та реалізацію державної політики у сфері автомобільного транспорту; нормативно-правове регулювання; визначення пріоритетних напрямів розвитку автомобільного транспорту.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року № 103 (далі - Положення № 103), визначено, що Державна служба України з безпеки на транспорті є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті, підготовку пропозицій щодо їх удосконалення, а також законодавства про судноплавство на суднах, у морських і річкових портах, територіальних та внутрішніх водах, на внутрішніх водних шляхах України, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу (пункт 8 Положення № 103).

Відповідно до ч. 12 ст. 6 Закону N 2344-III, державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, наявністю відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням ними ліцензійних умов, а також процедуру здійснення державного нагляду за забезпеченням такими суб`єктами господарювання безпеки автомобільних перевезень передбачено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі - Порядок № 1567).

Надаючи оцінку обставинам, на які безпосередньо посилається позивачка у своєму адміністративному позові, суд враховує, що відповідальність за порушення вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів застосовується саме до автомобільних перевізників. Тобто, суб`єктом юридичної відповідальності згідно з абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344 є автомобільний перевізник.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України № 2344-III, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Статтею 33 Закону № 2344-III визначено, що автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах.

Крім того абз. 15 ч. 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" встановлена відповідальність автомобільних перевізників у вигляді адміністративно-господарських штрафів за порушення законодавства про автомобільний транспорт, зокрема, за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" слідує, що адміністративно-господарські штрафи застосовуються за порушення законодавства про автомобільний транспорт саме до автомобільних перевізників.

За визначенням статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Отже, власником транспортного засобу і автомобільним перевізником не завжди є одна і та сама особа.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки DAF, модель XF95.430, номерний знак НОМЕР_1 , серії НОМЕР_3 , та свідоцтва про реєстрацію причіпу STAS НОМЕР_4 , номерний знак НОМЕР_2 , серії НОМЕР_5 , власником цих транспортних засобів є ОСОБА_1 .

Водночас, згідно з наданою під час проведення перевірки товарно-транспортною накладною №49353 від 20.10.2020 року, оформленою вантажовідправником ТОВ "Демидівський граніт", автомобільним перевізником зазначено ТОВ "Дегран".

Таким чином, ОСОБА_1 не була автомобільним перевізником щодо вищезазначеного транспортного засобу на момент проведення рейдової перевірки 20.10.2020 року при перевезенні вантажу, зазначеного в ТТН №49353 від 20.10.2020 року.

Статтею 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що у цьому Законі наведені терміни вживаються в такому значенні: послуга з перевезення пасажирів чи вантажів - перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату.

Статтею 50 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція тощо).

Згідно із розділом 1 (Терміни та поняття) Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року №363, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 року за №128/2568 (з наступними змінами та доповненнями, далі - Правила №363), наведені у цих Правилах терміни та поняття вживаються в такому значенні:

перевізник - фізична або юридична особа - суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами;

договір про перевезення вантажів - двостороння угода між перевізником, вантажовідправником чи вантажоодержувачем, що є юридичним документом, яким регламентуються обсяг, термін та умови перевезення вантажів, права, обов`язки та відповідальність сторін щодо їх додержання;

замовлення на перевезення вантажів - документ, який подає вантажовідправник перевізникові на доставляння обумовленої партії вантажів в узгоджені терміни;

замовник - вантажовідправник або вантажоодержувач, який уклав з перевізником договір про перевезення вантажів;

вантажовідправник - будь-яка фізична або юридична особа, яка подає перевізнику вантаж для перевезення;

вантажоодержувач - будь-яка фізична або юридична особа, яка здійснює приймання вантажів, оформлення товарно-транспортних документів та розвантаження транспортних засобів у встановленому порядку.

Також за змістом визначень, що наведені у Правилах №363, товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу; товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Відповідно до пункту 11.1 розділу 11 (Правила оформлення документів на перевезення) Правил № 363 основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил. Товарно-транспортна накладна може оформлюватись суб`єктом господарювання без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які надають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Також постановою Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2009 року №207 затверджено Перелік документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні для водія юридичної особи або фізичної особи - підприємця, що здійснює вантажні перевезення на договірних умовах (пункт 1). При цьому, як вбачається із пункту 1 вказаного Переліку, для водія юридичної особи або фізичної особи - підприємця, що здійснює вантажні перевезення на договірних умовах, необхідно мати товарно-транспортну накладну.

Із змісту товарно-транспортної накладної №49353 від 20.10.2020 року слідує, що вантажовідправником є ТОВ "Демидівський граніт", перевізником зазначено ТОВ "Дегран", пункт навантаження - с. Могилівка, Жмеринський район, Вінницька область, пункт розвантаження - м. Тульчин ДРП, вантажоодержувач - ПП "Вінницький облавтодор" ВАТ "ДАК" Автомобільні дороги України філія "Томашпільський райавтодор". Перевезення здійснюється автомобілем ДАФ, державний номерний знак НОМЕР_1 з причіпом номерний знак НОМЕР_2 , водій ОСОБА_2 .

Вказана товарно-транспортна накладна була пред`явлена водієм ОСОБА_3 посадовим особам Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області під час здійснення габаритно-вагового контролю, що не спростовано відповідачем, а навпаки підтверджується долученими відповідачем до відзиву письмовими доказами.

Доказів про те, що водій ОСОБА_3 здійснював перевезення вантажу в інтересах позивача відповідач не надав.

Більш того, суд наголошує, що у всіх документах, складених посадовими особами відповідача за наслідком проведення вагового контролю, вказаний суб"єкт, що перевіряється, - ТОВ "Дегран", в тому числі в розрахунку плати за проїзд, який і направлений на адресу ТОВ "Денран", в акті перевірки від 20.10.2020 року № 029444, на підставі якого відповідачем винесено оскаржувану постанову від 17.11.2020 року № 198859.

Крім того, суд зазначає, що пунктами 25-27, 29 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 року № 1567 (далі - Порядок №1567) визначено, що справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Як зазначає позивачка в позовній заяві, повідомлення про час і місце розгляду справи про порушення було направлено на адресу ТОВ "Дегран". Таким чином, відповідачем було позбавлено позивачку можливості брати участь у розгляді справи.

Суд зауважує, що відповідачем не надано доказів, які б спростовували наведені твердження позивачки та свідчили б про інші факти, відтак, суд приходить до висновку, що позивачка не була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи і за вказаних обставин у відповідача не було підстав розглядати справу за відсутності позивачки.

Підсумовуючи суд зазначає, що всі документи були складені посадовими особами відповідача на перевізника - ТОВ "Дегран", повідомлення для участі в розгляді справи щодо порушення законодавства про автомобільний транспорт на 17.11.2020 року було направлено відповідачем саме на адресу перевізника ТОВ "Дегран", проте за результатами розгляду справи адміністративно-господарський штраф було застосовано стосовно власника транспортного засобу - ОСОБА_1 .

Відтак, у ході судового розгляду справи не знайшли свого підтвердження висновки відповідача про порушення ОСОБА_1 вимог ст. 48 Закону України " Про автомобільний транспорт", відповідальність за що передбачена абз 15.ч. 1 ст. 60 Закону України " Про автомобільний транспорт ", оскільки всі відомості, які зазначені відповідачем в складених ним документах в ході та за наслідком проведеного вагового контролю, стосуються саме перевізника ТОВ " Дегран ", а не позивача, зокрема і в акті перевірки №229444, який вказаний в оскаржуваній постанові №198859.

Щодо доводів позивачки про те, що зі змісту акту про перевищення транспортним засобом нормативно вагових параметрів та довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю вбачається, що вказані документи не містять характеристик вимірювального та зважувального обладнання, суд вважає, що за вище встановлених фактичних обставин та викладених висновків суду такі доводи не потребують окремого окреслення в даному судовому рішенні, оскільки не впливають за висновок суду про протиправність оскаржуваної постанови Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області № 198490 від 07.09.2020 року, якою застосовано адміністративно - господарський штраф до ОСОБА_1 .

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про протиправність застосування відповідачем до позивачки адміністративно-господарського штрафу на підставі оскаржуваної постанови, оскільки зазначені в ній відомості не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи, судом не встановлено факт порушення позивачем вимог ст. 48 Закону України « Про автомобільний транспорт».

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем в обгрунтування заявлених вимог, суд доходить висновку, що з вище наведених мотивів і підстав позовні вимоги підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керуючись положеннями ч. 1 ст. 139 КАС України суд присуджує на користь позивачки документально підтверджені понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 840 грн. 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Подільського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Подільського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки ( Вінницька область ) про застосування адміністративно - господарського штрафу № 198490 від 07.09.2020 року, винесену стосовно ОСОБА_1 .

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Подільського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачка: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 );

Відповідач: Подільське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки (вул. Хмельницьке шосе, 23, м. Вінниця, 21036, ).

Суддя Заброцька Людмила Олександрівна