Справа № 200/1910/21-а
Суддя: Чучко В.М.
Дата ухвалення: 2021-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2021 р. Справа№200/1910/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чучка В.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дії/бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 (далі за текстом позивач) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (надалі Маріупольське УПФУ, відповідач) про визнання протиправними дії/бездіяльність щодо права на пенсію за віком на пільгових умовах та зобов`язання переглянути заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та призначити пенсію з часу подання заяви з урахуванням загального стажу роботи 45 років 4 місяці 10 днів; пільгового стажу за Списком №1 - 13 років 0 місяців 23 дні, за Списком №2 2 роки 1 місяць 7 днів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач відмовив позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки до тривалості стажу не додано одного дня до кожного випадку звільнення, не зараховано до пільгового стажу за Списком №1 періодів роботи в ВАТ «МДЕЗ» з 13.07.1992 року по 11.11.1998 року - 6 років 3 місяці 30 днів, з 10.08.2000 року по 03.05.2007 року 6 років 8 місяців 23 дні, всього за Списком №1 13 років 0 місяців 23 дні, а за Списком №2 періоду роботи в ПРАТ «Азовелектросталь» з 09.03.2018 року по 16.04.2020 року 2 роки 1 місяць 7 днів. Отже, за розрахунком позивача на час звернення за призначенням пенсії 18.01.2021 року позивач досягла 48 років, має додатковий стаж до загального згідно ч. 3 ст. 24 Закону №1058 13 років, тому має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1. Крім того, позивач вважає, що до спірних правовідносин мають застосовуватись норми Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції згідно із Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, тому дії відповідача є незаконними та такими, що порушують її право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 01 березня 2021 року відкрито провадження у справі № 200/1910/21-а, за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та повідомлення осіб (виклику) учасників справи. В ухвалі було запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача.

Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.

Ухвалою суду від 24.03.2021 року у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження по справі відмовлено.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України (а.с. 11).

18.01.2021 року позивач звернулась до управління з заявою про призначення пенсії за віком (а.с. 12).

Рішенням Управління №33від 21.01.2021 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до ч. 1 ст. 26 та п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки на дату звернення заявниця не досягла пенсійного віку та не має необхідного пільгового стажу, загальний стаж складає 31 рік 09 місяців 02 дні, а уточнюючі довідки про пільговий період відсутні (а.с. 43-44).

Згідно розрахунку трудового стажу (а.с. 46), відповідачем зараховано до страхового стажу наступні періоди роботи:

01.09.1987 року-15.06.1990 року навчання 2 роки 9 місяців 15 днів;

13.08.1990 року-05.06.1992 року 1 рік 9 місяців 23 дні;

13.07.1992 року-11.11.1998 року 6 років 3 місяці 29 днів;

12.11.1998 року-31.03.1999 року догляд за дитиною 0 років 4 місяці 20 днів;

01.04.1999 року-24.05.1999 року 0 років 1 місяць 24 дні;

25.05.1999 року-29.06.1999 року догляд за дитиною 0 років 1 місяць 5 днів;

30.06.1999 року-31.12.1999 року 0 років 6 місяців 2 дні;

10.08.2000 року-31.12.2003 року 3 роки 4 місяці 22 дні;

01.01.2004 року-03.05.2007 року 3 роки 3 місяці 24 дні;

06.06.2007 року-28.08.2007 року безробіття 0 років 2 місяці 25 днів;

29.08.2007 року-04.01.2011 року 3 роки 2 місяці 15 днів;

05.01.2011 року-24.11.2014 року 3 роки 10 місяців 11 днів;

25.12.2014 року-12.11.2015 року безробіття 0 років 11 місяців 7 днів;

13.11.2015 року-26.02.2018 року 2 роки 4 місяці 0 днів;

09.03.2018 року-16.04.2020 року 2 роки 2 місяці 0 днів;

17.04.2020 року-20.08.2020 року безробіття 0 років 4 місяці 20 днів;

03.09.2020 року-31.10.2020 року 0 років 2 місяці 0 днів;

01.11.2020 року-30.11.2020 року 0 років 0 місяців 0 днів.

Разом з тим, в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 містяться записи про роботу:

Навчання в МПТУ-4 з 01.09.1987 року по 06.1990 року;

№1: 13.08.1990 року прийнята поваром 3 розряду в Виробничо-торгову фірму «Вета»;

№2: 5.06.1992 року звільнена за ст. 38 КЗпП України;

№3: 13.07.1992 року прийнята в Маріупольський МДЕЗ в ВПЦ учнем коваля-штампувальника;

№4: 01.11.1992 року переведена учнем коваля-штампувальника в МГП «Прокат»;

№5: 13.11.1992 року присвоєний 2 розряд коваля-штампувальника;

№6: 02.06.1993 року переведена до МДЕЗ ковалем-штампувальником 2 розряду ВПЦ;

№7: 16.01.1995 року переведена на освоєння 2-ої професії вальцювальника;

№8: 01.06.1995 року переведена на освоєння 2-ої професії коваля ручного кування;

№9: 01.04.1994 року присвоєний 3 розряд по освоєнню 2-ої професії коваля ручного кування;

№10: 01.12.1996 року переведена ковалем ручного кування 3 розряду;

№11: 11.11.1998 року звільнена за власним бажанням;

№12: 1.04.1999 року зарахована на посаду техпрацівника Соколівацької середньої школи;

№13: 24.05.1999 року звільнена за власним бажанням;

№14: 13.06.1999 року прийнята в члени колгоспу ім. Чкалова дояркою;

№15: 21.04.2000 року в процесі реорганізації к-п ім. Чкалова реорганізовано в ПСП ім. Чкалова. Членство в к-пі припиняється з дня зняття підприємства з державного реєстру. Знчто з реєстру 21.03.2000 року;

№16: 01.08.2000 року звільнена за власним бажанням;

№17: 10.08.2000 року прийнята в ВАТ «Маріупольський дослідно-експерементальний завод» вилопрокатний цех на посаду коваля-штампувальника;

№18: 03.05.2007 року звільнена за скороченням штату;

№ 19-№20: з 06.06.2007 року по 28.08.2007 року допомога по безробіттю;

№21: 29.08.2007 року прийнята в ВАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування» комплектувальником виробів та інструменту 4 розряду;

№22: 04.01.2011 року звільнена у зв`язку з переведенням до ВАТ «Азовзагальмаш»;

№23: 05.11.2011 року прийнята в ВАТ «Азовзагальмаш» комплектувальником виробів та інструменту 4 розряду;

№25: 15.08.2013 року переведена інженером-технологом;

№26: 24.11.2014 року звільнена за скороченням штату;

№27-№28: з 13.11.2015 року по 26.02.2018 року працювала в ТОВ «АТБ-маркет» на посаді помічника продавця-консультанта;

№29: 09.03.2018 року прийнята в ПрАТ «Азовелектросталь» у відділ технічного контролю контролером з термооброблення 3 розряду;

№30: 02.04.2018 року робоче місце атестовано як контролер з термооброблення, зайнятий на гарячих ділянках робіт 3 розряду;

№31: 01.08.2019 року переведена у відділ технічного контролю контролером з термооброблення, зайнятим на гарячих ділянках робіт 4 розряду;

№32: 16.04.2020 року звільнена за згодою сторін;

№33: 03.09.2020 року прийнята в ПрАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» у листопрокатний цех 1700 обжимне відділення дільниця сортування, здачі і зачистки металу сортувальник-здавальник металу 3 розряду.

Встановлені обставини підтверджені матеріалами справи і не є спірними.

Спірним є питання призначення пенсії відповідно до п.2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з невірним розрахунком страхового стажу відповідачем, не зарахування за Списком №1 періодів роботи в ВАТ «МДЕЗ» з 13.07.1992 року по 11.11.1998 року - 6 років 3 місяці 30 днів, з 10.08.2000 року по 03.05.2007 року 6 років 8 місяців 23 дні, всього за Списком №1 13 років 0 місяців 23 дні, а за Списком №2 періоду роботи в ПРАТ «Азовелектросталь» з 09.03.2018 року по 16.04.2020 року 2 роки 1 місяць 7 днів та з недосягненням пенсійного віку.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з такого.

За ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обов`язком держави.

На підставі ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як слідує зі ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи ґрунтуються і не можуть бути скасовані.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Частиною першою статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Відповідно до ст. 26 Закону №1058-IV, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

Згідно з пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 (далі Закон №1788-XIІ), у редакції чинній до прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015 на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах; - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII , який набув чинності з 01.04.2015 віковий ценз для жінок збільшено до 50 років за Списком №1 та до 55 років за Списком №2 із одночасним запровадженням правила поетапного збільшення показника вікового цензу.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» №2148-VIII від 03.10.2017, текст Закону №1058-IV доповнений, зокрема, статтею 114, згідно із п. 1 ч. 2 якої на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах, а за а п. 2 ч. 2 - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку, як зокрема: 47 років 6 місяців - з 1 квітня 1972 року по 30 вересня 1972 року.

Вказана норма набула чинності з 01.10.2017 року.

Таким чином, з 01.10.2017 правила призначення пенсій за Списком №1 та Списком №2 почали регламентуватись одночасно двома абсолютно ідентичними законами, а саме: пунктом «а», пунктом «б» статті 13 Закону №1788-XII у редакції Закону №213-VIII від 02.03.2015 та пунктом 1, пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV від 09.07.2003 у редакції Закону №2148-VIII від 03.10.2017.

Такий стан правового регулювання існував до прийняття Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 №1-р/2020 у справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII.

Пунктом першим резолютивної частини Рішення №1-р/2020 від 23.01.2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015.

Пунктом 3 цього рішення вирішено, що застосуванню підлягає стаття 13 Закону № 1788-XII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаній нормі, в наступній редакції:

«На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.».

Отже, з 23.01.2020 року в Україні існують два закони, які одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком №1 та Списком №2, а саме: пункт «а» і «б» статті 13 Закону №1788-XII в редакції згідно із Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, та пункт 1, пункт 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV від 09.07.2003 в редакції Закону №2148-VIII від 03.10.2017.

Правила означених законів містять розбіжність у величині показника вікового цензу за пунктом «а», за пунктом «б» статті 13 Закону №1788-XII в редакції згідно із Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, та пунктом 1, пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV.

Виходячи із засад розумності та справедливості та в силу ст. 69 Закону України «Про Конституційний Суд України» судом мають враховуватись висновки Конституційного Суду України викладені у рішенні №1-р/2020 від 23.01.2020.

Суд зазначає, що зазначені норми застосовуються при наявності необхідного пільгового стажу. Крім того, з матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що позивач у позовній заяві при розрахунку стажу посилається на приписи Закону №1058, та заява про призначення пенсії розглянута відповідно до пункт 2 частини 2 статті 114 Закону №1058.

Згідно п.2 Розділу ХУ «Прикінцеві положення» Закону 1058 пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовам праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення»(далі за текстом Закон 1788).

Відповідно до положень п.16 Розділу ХУ «Прикінцеві положення» Закону 1058 положення Закону 1788 застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 р. №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 р. № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації вимагається в двох випадках:

1) відсутність трудової книжки;

2) відсутність в трудовій книжці відомостей, які визначають право на пенсію на пільгових умовах.

Так, на час звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах позивач досягла 48-річного віку.

З трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 вбачається, що позивач:

Проходила навчання в МПТУ-4 з 01.09.1987 року по 06.1990 року;

№1: 13.08.1990 року прийнята поваром 3 розряду в Виробничо-торгову фірму «Вета»;

№2: 5.06.1992 року звільнена за ст. 38 КЗпП України;

№3: 13.07.1992 року прийнята в Маріупольський МДЕЗ в ВПЦ учнем коваля-штампувальника;

№4: 01.11.1992 року переведена учнем коваля-штампувальника в МГП «Прокат»;

№5: 13.11.1992 року присвоєний 2 розряд коваля-штампувальника;

№6: 02.06.1993 року переведена до МДЕЗ ковалем-штампувальником 2 розряду ВПЦ;

№7: 16.01.1995 року переведена на освоєння 2-ої професії вальцювальника;

№8: 01.06.1995 року переведена на освоєння 2-ої професії коваля ручного кування;

№9: 01.04.1994 року присвоєний 3 розряд по освоєнню 2-ої професії коваля ручного кування;

№10: 01.12.1996 року переведена ковалем ручного кування 3 розряду;

№11: 11.11.1998 року звільнена за власним бажанням;

№12: 1.04.1999 року зарахована на посаду техпрацівника Соколівацької середньої школи;

№13: 24.05.1999 року звільнена за власним бажанням;

№14: 13.06.1999 року прийнята в члени колгоспу ім. Чкалова дояркою;

№15: 21.04.2000 року в процесі реорганізації к-п ім. Чкалова реорганізовано в ПСП ім. Чкалова. Членство в к-пі припиняється з дня зняття підприємства з державного реєстру. Знчто з реєстру 21.03.2000 року;

№16: 01.08.2000 року звільнена за власним бажанням;

№17: 10.08.2000 року прийнята в ВАТ «Маріупольський дослідно-експерементальний завод» вилопрокатний цех на посаду коваля-штампувальника;

№18: 03.05.2007 року звільнена за скороченням штату;

№ 19-№20: з 06.06.2007 року по 28.08.2007 року допомога по безробіттю;

№21: 29.08.2007 року прийнята в ВАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування» комплектувальником виробів та інструменту 4 розряду;

№22: 04.01.2011 року звільнена у зв`язку з переведенням до ВАТ «Азовзагальмаш»;

№23: 05.11.2011 року прийнята в ВАТ «Азовзагальмаш» комплектувальником виробів та інструменту 4 розряду;

№25: 15.08.2013 року переведена інженером-технологом;

№26: 24.11.2014 року звільнена за скороченням штату;

№27-№28: з 13.11.2015 року по 26.02.2018 року працювала в ТОВ «АТБ-маркет» на посаді помічника продавця-консультанта;

№29: 09.03.2018 року прийнята в ПрАТ «Азовелектросталь» у відділ технічного контролю контролером з термооброблення 3 розряду;

№30: 02.04.2018 року робоче місце атестовано як контролер з термооброблення, зайнятий на гарячих ділянках робіт 3 розряду;

№31: 01.08.2019 року переведена у відділ технічного контролю контролером з термооброблення, зайнятим на гарячих ділянках робіт 4 розряду;

№32: 16.04.2020 року звільнена за згодою сторін;

№33: 03.09.2020 року прийнята в ПрАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» у листопрокатний цех 1700 обжимне відділення дільниця сортування, здачі і зачистки металу сортувальник-здавальник металу 3 розряду.

З матеріалів справи встановлено, що записи у трудовій книжці позивача за періоди її роботи, зокрема, з 13.07.1992 року по 11.11.1998 року та з 10.08.2000 року по 03.05.2007 року в ВАТ «МДЕЗ» на посаді коваль-штампувальник,з 09.03.2018 року по 16.04.2020 року в ПрАТ «Азовелетросталь» на посаді контролера з термооброблення не містять відомостей про повний день роботи зі шкідливими умовами.

Тобто, підтвердження пільгового періоду роботи позивача у зазначений час можливо лише уточнюючими довідками підприємства.

Як убачається з матеріалів справи уточнюючих довідок підприємств позивачем до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії надано не було, що підтверджується особистою заявою позивача від 18 січня 2021 року.

Ураховуючи викладене суд приходить висновку, що у відповідача не було законних підстав для врахування спірних періодів до пільгового стажу роботи позивача при розгляді заяви про призначення пенсії на пільгових умовах.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що пільговий характер роботи позивача з 13.07.1992 року по 11.11.1998 року та з 10.08.2000 року по 03.05.2007 року в ВАТ «МДЕЗ» на посаді коваль-штампувальник,з 09.03.2018 року по 16.04.2020 року в ПрАТ «Азовелетросталь» на посаді контролера з термооброблення, не підтверджений належними та достатніми доказами, тому відповідачем правомірно не включено до пільгового стажу зазначених періодів роботи.

Таким чином, відповідач правомірно прийняв рішення №33 від 21.01.2021 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 в зв`язку з недосягненням необхідного пенсійного віку та необхідного пільгового стажу роботи відповідно до п.2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058, що обумовлює відсутність підстав для задоволення позову.

Разом з тим, позивач не позбавлена права звернутись до Пенсійного органу із заявою з доданням належних документів та отримати відповідне рішення щодо розгляду заяви із зазначеного питання.

У позовній заяві позивач посилається на положення пункту 4.6. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (в редакції постанови Правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1) (далі по тексту - Порядок №22-1), та вважає, що до цих періодів не додано по одному дню, що призводить до неправильного обчислення страхового стажу.

Так, відповідно до пункту 4.6. Порядку №22-1 при підрахунку страхового стажу у період до 01 січня 2004 року до одержаної тривалості зазначеного стажу за кожним випадком звільнення додається один день, тому суд погоджується з такими твердженнями позивача.

Крім того, з наданого відповідачем розрахунку стажу позивача та згідно записам трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 судом встановлена розбіжність в періодах її роботи.

Так, відповідно до розрахунку відповідача до страхового стажу позивача зараховані наступні періоди роботи:

01.09.1987 року-15.06.1990 року навчання 2 роки 9 місяців 15 днів;

13.08.1990 року-05.06.1992 року 1 рік 9 місяців 23 дні;

13.07.1992 року-11.11.1998 року 6 років 3 місяці 29 днів;

12.11.1998 року-31.03.1999 року догляд за дитиною 0 років 4 місяці 20 днів;

01.04.1999 року-24.05.1999 року 0 років 1 місяць 24 дні;

25.05.1999 року-29.06.1999 року догляд за дитиною 0 років 1 місяць 5 днів;

30.06.1999 року-31.12.1999 року 0 років 6 місяців 2 дні;

10.08.2000 року-31.12.2003 року 3 роки 4 місяці 22 дні;

01.01.2004 року-03.05.2007 року 3 роки 3 місяці 24 дні;

06.06.2007 року-28.08.2007 року безробіття 0 років 2 місяці 25 днів;

29.08.2007 року-04.01.2011 року 3 роки 2 місяці 15 днів;

05.01.2011 року-24.11.2014 року 3 роки 10 місяців 11 днів;

25.12.2014 року-12.11.2015 року безробіття 0 років 11 місяців 7 днів;

13.11.2015 року-26.02.2018 року 2 роки 4 місяці 0 днів;

09.03.2018 року-16.04.2020 року 2 роки 2 місяці 0 днів;

17.04.2020 року-20.08.2020 року безробіття 0 років 4 місяці 20 днів;

03.09.2020 року-31.10.2020 року 0 років 2 місяці 0 днів;

01.11.2020 року-30.11.2020 року 0 років 0 місяців 0 днів.

Разом з тим, в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 містяться записи про роботу:

Навчання в МПТУ-4 з 01.09.1987 року по 06.1990 року;

№1: 13.08.1990 року прийнята поваром 3 розряду в Виробничо-торгову фірму «Вета»;

№2: 5.06.1992 року звільнена за ст. 38 КЗпП України;

№3: 13.07.1992 року прийнята в Маріупольський МДЕЗ в ВПЦ учнем коваля-штампувальника;

№4: 01.11.1992 року переведена учнем коваля-штампувальника в МГП «Прокат»;

№5: 13.11.1992 року присвоєний 2 розряд коваля-штампувальника;

№6: 02.06.1993 року переведена до МДЕЗ ковалем-штампувальником 2 розряду ВПЦ;

№7: 16.01.1995 року переведена на освоєння 2-ої професії вальцювальника;

№8: 01.06.1995 року переведена на освоєння 2-ої професії коваля ручного кування;

№9: 01.04.1994 року присвоєний 3 розряд по освоєнню 2-ої професії коваля ручного кування;

№10: 01.12.1996 року переведена ковалем ручного кування 3 розряду;

№11: 11.11.1998 року звільнена за власним бажанням;

№12: 1.04.1999 року зарахована на посаду техпрацівника Соколівацької середньої школи;

№13: 24.05.1999 року звільнена за власним бажанням;

№14: 13.06.1999 року прийнята в члени колгоспу ім. Чкалова дояркою;

№15: 21.04.2000 року в процесі реорганізації к-п ім. Чкалова реорганізовано в ПСП ім. Чкалова. Членство в к-пі припиняється з дня зняття підприємства з державного реєстру. Знчто з реєстру 21.03.2000 року;

№16: 01.08.2000 року звільнена за власним бажанням;

№17: 10.08.2000 року прийнята в ВАТ «Маріупольський дослідно-експерементальний завод» вилопрокатний цех на посаду коваля-штампувальника;

№18: 03.05.2007 року звільнена за скороченням штату;

№ 19-№20: з 06.06.2007 року по 28.08.2007 року допомога по безробіттю;

№21: 29.08.2007 року прийнята в ВАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування» комплектувальником виробів та інструменту 4 розряду;

№22: 04.01.2011 року звільнена у зв`язку з переведенням до ВАТ «Азовзагальмаш»;

№23: 05.11.2011 року прийнята в ВАТ «Азовзагальмаш» комплектувальником виробів та інструменту 4 розряду;

№25: 15.08.2013 року переведена інженером-технологом;

№26: 24.11.2014 року звільнена за скороченням штату;

№27-№28: з 13.11.2015 року по 26.02.2018 року працювала в ТОВ «АТБ-маркет» на посаді помічника продавця-консультанта;

№29: 09.03.2018 року прийнята в ПрАТ «Азовелектросталь» у відділ технічного контролю контролером з термооброблення 3 розряду;

№30: 02.04.2018 року робоче місце атестовано як контролер з термооброблення, зайнятий на гарячих ділянках робіт 3 розряду;

№31: 01.08.2019 року переведена у відділ технічного контролю контролером з термооброблення, зайнятим на гарячих ділянках робіт 4 розряду;

№32: 16.04.2020 року звільнена за згодою сторін;

№33: 03.09.2020 року прийнята в ПрАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» у листопрокатний цех 1700 обжимне відділення дільниця сортування, здачі і зачистки металу сортувальник-здавальник металу 3 розряду,

що є належним доказом роботи позивача на вказаних посадах і у наведений період часу.

Отже, періоди роботи позивача мають бути зараховані до її страхового стажу згідно записам у трудовій книжці.

Суд не приймає посилань позивача щодо зарахування до стажу періоду догляду за дитиною з 16.06.2000 року по 02.07.2000 року у кількості 17 днів, оскільки вказаний період не підтверджений належними і допустимими доказами.

Отже, на думку суду, у спірних правовідносинах відповідач діяв у межах вимог ст. 18 Конституції України та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, за якими органи державної влади та органи місцевого самоврядування, в тому числі, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказів, які б доводили обґрунтованість заявленого позову, позивач суду не надав, а отже позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судовий збір відшкодуванню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 32, 139, 243 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дії/бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Судове рішення складено та підписано 01 квітня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.М. Чучко