Справа № 128/2543/20
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2021-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 128/2543/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Левицький В.К.

Суддя-доповідач - Сушко О.О.

30 березня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Мацького Є.М. Залімського І. Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу інспектора 1 роти 1 батальйону БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області старший лейтенант поліції Коваля Ігора Васильовича на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 13 листопада 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 роти 1 батальйону БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області старший лейтенант поліції Коваля Ігора Васильовича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі батальойону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, закриття справи про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ№ 3118476 від 11.09.2020, а провадження у справі закрити.

Відповідно до рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 13 листопада 2020 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що 11.09.2020 інспектор 1 роти 1 батальйону БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області старший лейтенант поліції Коваль І.В. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ № 3118476, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн за порушення водієм Правил дорожнього руху України, а саме за те, що 11.09.2020 о 12:02 год в м. Кременчук по вул. Залізнична, 4, водій, керуючи транспортним засобом з напівпричепом MEGA MNW, д.н.з. НОМЕР_1 , перевозив вантаж щебінь, вага якого з масою авто склала 55323 кг, чим порушив п. 22.5 ПДР порушення ПДР по перевезенню небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничним переїздами.

Згідно наданої позивачем копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки MAN TGX 18.440, тип спеціалізований сідловий тягач, реєстраційний номер НОМЕР_2 , повна маса транспортного засобу 18000 кг, маса без навантаження 7 753 кг.

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки MEGA MNW, тип напівпричеп самоскид, реєстраційний номер НОМЕР_1 , повна маса транспортного засобу 35 500 кг, маса без навантаження 7 610 кг.

Згідно копії товарно-транспортної накладної №110920 від 11.09.2020, та сторонами не заперечується, що маса брутто вантажу складає 39960 кг, тара 15500 кг, нетто 24460 кг.

Також судом було досліджено наданий відповідачем відеозапис з нагрудної камери поліцейського, з якого вбачаються обставини складання постанови про накладення адміністративного стягнення щодо позивача.

Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, у відповідності до ч. 1ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ч. 4ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 4 розділу ІІ інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі-Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, крім інших, статтею 132-1 КУпАП.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-1 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Отже, відповідно до статті 258 КУпАП, розгляд справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, здійснюється саме безпосередньо на місці вчинення правопорушення та без складання протоколу.

Аналогічного висновку дійшов Касаційний адміністративний суд в постанові від 06.02.2019 по справі № 489/2363/16-а.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за частиною першою статті 132-1 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень (ч. 2 ст. 222 КУпАП).

Положеннями п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Правила дорожнього руху (далі ПДР), відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України (п.1.1 Правил дорожнього руху).

Пунктом 22.5 ПДР визначено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18.01.2001, встановлюють єдині вимоги до проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів з вантажем або без нього автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами.

У відповідності до п. 2 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами (далі Правил проїзду), визначено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Згідно з п. 3 згаданих Правил проїзду, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Частиною 1 ст. 132-1 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Відповідно до примітки ст. 132-1 КУпАП, дія частини першої цієї статті не поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За правилами ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Тобто, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Склад правопорушення це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою залучення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності. До структури складу адміністративного правопорушення відносяться: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона. Адміністративне правопорушення може мати місце лише за наявності всіх перелічених складових, що у сукупності становлять склад адміністративного правопорушення.

Так встановлено, що фактичні обставини справи, викладені в оскарженій постанові, не знайшли свого відображення у належній юридичній кваліфікації правопорушення.

Згідно оскарженої постанови, позивач перевозив вантаж щебінь, вага якого з масою авто склала 55323 кг, чим порушив п. 22.5 ПДР порушення ПДР по перевезенню небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничним переїздами, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 132-1 КУпАП.

Відтак, в вину позивачу ставиться вчинення правопорушення, пов`язаного з перевищенням вагових параметрів транспортного засобу. Однак, відповідно до примітки до ст. 132-1 КУпАП, в редакції станом на день винесення оскарженої постанови, дія частини першої цієї статті не поширювалась на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів.

Згідно Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.97 № 363 (далі Правила перевезень вантажів), визначено, що вантаж це всі предмети з моменту прийняття для перевезень до здачі одержувачу вантажу. Тара - основний елемент упаковки, що являє собою виріб для розміщення продукції.

Відповідно до Податкового кодексу України, вагою нетто вважається вага товару (продукції) без урахування ваги будь-якої тари чи упаковки.

Брутто маса товару з упаковкою. Вага брутто для перевезення автомобільним або залізничним транспортом - вага товару плюс упаковка (вага тари) плюс вага транспортного засобу або вагона.

В силу п. 6.6. Правил перевезень вантажів, масу насипних і навалочних вантажів, а також харчових наливних вантажів, які перевозять в автомобілях-цистернах, визначають, головним чином, автомобільними вагами.

При цьому, встановлено та сторонами згідно їх заяв по суті не заперечується, що позивач перевозив вантаж «щебінь» насипом, без упаковки. Та згідно наданої позивачем копії товарно-транспортної накладної № 110920 від 11.09.2020, вказано масу нетто вантажу 24460 кг.

В даному випадку інспектором поліції було проведено лише документальний ваговий контроль, ваговий контроль у пункті габаритно-вагового контролю не проводився.

Тому враховуючи, що сторонами не заперечується вага вантажу в розмірі 24 460 кг та відсутність окремої упаковки, в якій такий вантаж перевозився, є доведеним, що зазначена в ТТН маса «брутто» це маса щебеню та транспортних засобів, в яких він перевозився.

Разом загальна фактична маса транспортних засобів відповідно до свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу складає 7 753 кг + 7 610 кг = 15 363 кг. З аналізу товарно-транспортної накладної, вбачається, що зазначена у ній вага тари 15500 кг і є вагою транспортних засобів, заокругленою до більшого значення, виходячи із цього і вказано масу брутто вантажу, яка дорівнює сумі маси нетто вантажу та вазі транспортних засобів, що разом складає 39960 кг. та відповідає встановленим нормам.

При розгляді справи судом не встановлено наявності будь-якої іншої упаковки (тари) під час перевезення позивачем щебеню, окрім транспортного засобу, що підтверджується також наданим суду відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, зокрема на відео інспектор наголошує, що водій перевозить вантаж «щебінь», який не потребує упаковки та перевозиться насипом.

Враховуючи викладене, у суду відсутні підстави вважати, що позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП.

Разом з тим, слід врахувати, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 77 КАС України), тобто саме відповідач в разі заперечення позивачем обставин притягнення його до адміністративної відповідальності зобов`язаний доводити правомірність своїх дій. На чому наголошено в постанові Верховного Суду від 13.02.2020 в справі № 524/9716/16-а.

У даному випадку відсутні достатні докази вчинення позивачем правопорушення, визначеного статтею ч. 1 ст. 132-1 КУпАП.

Слід звернути увагу, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення особою правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.04.2018 по справі № 338/1/17.

Інших доказів, що підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем не надано та матеріали справи не містять.

Отже, правомірність прийняття оскарженої постанови відповідачем, з огляду на відсутність доказів, які можуть бути взяті судом до уваги на спростування викладених у позовній заяві обставин, не доведено.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу інспектора 1 роти 1 батальйону БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області старший лейтенант поліції Коваля Ігора Васильовича залишити без задоволення, а рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 13 листопада 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Мацький Є.М. Залімський І. Г.