Справа № 540/3591/20
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2021-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/3591/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "Інтерхімрезерв" до Чорноморської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,

встановив:

Приватне підприємство "Інтерхімрезерв" (далі-позивач, Підприємство) звернувся до суду з позовом до Чорноморської митниці Держмитслужби (далі-відповідач, митний орган), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA508110/2020/000010/2 від 22.10.2020 р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та його контрагентом та "Ardor intertrade LP" укладений контракт № TR-699 від 04.09.2020р. На підставі вказаного контракту (з урахуванням доповнень до контракту) на митну територію України ввезено товар - добрива хімічні, азотні: нітрат амонію (селітра аміачна). З метою декларування вказаного товару позивачем оформлена митна декларація UA508110/2020/004236 від 22.10.2020 року, в якій була заявлена митна вартість товарів, визначена ним самостійно, за основним методом - за ціною договору, а саме в сумі 190 038,00 доларів США.

Позивач стверджує, що на підтвердження митної вартості Товару та для митного оформлення Підприємством надано до митного органу пакет документів, передбачений ст. 53 Митного кодексу України.

Не дивлячись на подання позивачем повного пакету необхідних, передбачених митним кодексом України документів, відповідачем було прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості №UA508110/2020/000010/2 від 22.10.2020 р. Коригування митної вартості товару відповідач здійснив за другорядним методом.

Вказане рішення позивач вважає протиправним, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою від 20.11.2020р. провадження у вказаній справі відкрите, розгляд справи призначений за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

У період з 11.01.2021р. по 18.02.2021р. головуючий суддя перебував на лікарняному.

Відповідачем подано до суду відзив, зі змісту якого вбачається, що митний орган позов не визнає. Зокрема, свою позицію обґрунтовує тим, що 22.10.2020 року до митного оформлення подано митну декларацію типу ІМ 40 ДЕ № UA508110/2020/004236 для здійснення митного оформлення товару "Добрива хімічні, азотні: нітрат амонію (селітра аміачна) не у водному розчині, гранульований-1000,2 тонн. Характеристики: масова частка азоту-34,7+/-0,2%; вологість-0,39+/-0,03%; неорганічний наповнювач як MgO (у випадку Магнезиту)-0,31+/-0,05%. Гранулометрія: 1-4мм-98,6+/-1,0%, менш як 1мм-1%. Призначена для використання у якості мінерального добрива в сільському господарстві. Упаковка великі мішки по 600кг +/-1%.".

Декларантом було обрано основний метод визначення митної вартості товару - "За ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)".

За результатами спрацювання АСАУР згенеровано митну формальність 105-2 "Контроль правильності визначення митної вартості товарів" та сформовано повідомлення для інспектора: "Товар(и) № 1: це перше митне оформлення імпортером цього товару з даною країною походження за останній рік Здійснити перевірку правильності визначення митної вартості товару. Здійснити перевірку правильності класифікації товару. Здійснити перевірку правильності визначення країни походження товару."

На виконання п.5 статті 54 Митного кодексу України та у відповідності п.3 ст.53 у декларанта витребувано додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів.

Заявлену декларантом митну вартість товару не може бути визнано у зв`язку з тим, що заявлено не повні відомості про митну вартість та складові митної вартості достовірно документально не підтверджено. Декларантом подано не всі документи для підтвердження митної вартості, а документи надані для підтвердження митної вартості містять розбіжності.

Так, наданий декларантом банківський платіжний документ від 13.10.2020 №UGR003 не може бути прийнятий митним органом як документ, який підтверджує заявлену митну вартість товару, оскільки не можливо ідентифікувати заявлену партію товару за вказаним документом, оплата здійснювалась за зовнішньоекономічним договором TR-699 від 04.09.2020р.

Відповідно додатку 1 від 13.10.2020 до зовнішньоекономічного договору від 04.09.2020 року № TR-699, поданого разом з митною декларацією №UA508110/2020/004236 від 22.10.2020 ціна за товар складає 190 USD/т, умови поставки - CIF порти України (згідно з умовами поставки до вартості, в тому числі, включена вартість транспортування), тобто вартість транспортування не залежить від віддаленості порту призначення.

Згідно наданого рахунку-фактури від виробника товару від 18.10.2020 року №, ціна товару на умовах поставки FOB Varna West складає 185 USD/т. Отже, враховуючи вищевикладене, вартість транспортування товару становить не більше 5 USD/т.

Окрім того, згідно інформації, наявної в ЄАІС Держмитслужби, ціна ідентичних товарів, які поставляються на митну територію України відповідно до прямого зовнішньоекономічного договору, на умовах поставки FOB Varna West складає 185 USD/т + 15USD/t - вартість транспортування.

Отже, враховуючи вищевикладене, декларантом документально не підтверджено витрати на транспортування товару. Відповідно пункту 6 зовнішньоекономічного договору TR-699 від 04.09.2020 зазначено, що термін поставки товару з 15.07.2020 по 15.12.2020, а дата укладання зовнішньоекономічного договору TR-699 - 04.09.2020 року. Окрім того, вищевикладені факти ставлять під сумнів економічну доцільність зазначеної зовнішньоекономічної операції.

Отже, враховуючи викладене, митну вартість товару скориговано та визначено за другорядним методом, про що прийнято рішення №UA508110/2020/000010/2 від 22.10.2020 року, яке відповідач вважає правомірним та просить відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, судом встановлено наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 04 вересня 2020 року між ПП "Інтерхімрезерв" (Покупець) та "Ardor intertrade LP" (Продавець) укладений контракт №TR-699 відповідно до умов якого продавець продає, а покупець покупає "Аміачну селітру (нітрат амонія) у 600-кг біг-бегах +/-1%, виробник Agropoiychim". Товар має бути поставлений на умовах FOB болгарський порт на розсуд Продавця, відповідно до умов Інкотермс 2010.

Ціна товару, відповідно до розділу 5 Контракту, повинна становити 185,00 доларів США за метричну тону на умовах FOB болгарський порт на розсуд Продавця, відповідно до умов Інкотермс 2010.

Відповідно до р.8 Контракту загальна сума контракту складає 555 000,00 доларів США (+/-10%). Оплата кожної партії товару проводиться Покупцем не менш, ніж за 10 днів від дня відгрузки партії на підставі інвойсу Продавця.

Також судом встановлено, що 13.10.2020р. між Продавцем та Покупцем укладено додаткову угоду - Доповнення №1, відповідно до якого внесені зміни до умов поставки та ціну товару. Зокрема, сторони Контракту дійшли згоди про поставку товару на умовах CIF порти України на розсуд Продавця, відповідно до умов Інкотермс 2010.

Також внесені зміни до розділів 5 та 8 Контракту, а саме: ціна товару повинна складати 190,00 доларів США за метричну тону на умовах CIF порти України на розсуд Продавця, відповідно до умов Інкотермс 2010.

Загальна сума контракту складає 570 000,00 доларів США (+/-10%). У решті умов розділу 8 Контракту від 04.09.2020р. № TR-699 залишено без змін.

На підставі вказаного контракту та супроводжувальних документів позивачем імпортовано на митну територію України товар - добрива хімічні, азотні: нітрат амонію (селітра аміачна) не у водному розчині, гранульований-1000,2 тонн. Характеристики: масова частка азоту-34,7+/-0,2%; вологість-0,39+/-0,03%; неорганічний наповнювач як MgO (у випадку Магнезиту)-0,31+/-0,05%. Гранулометрія: 1-4мм-98,6+/-1,0%, менш як 1мм-1%. Призначена для використання у якості мінерального добрива в сільському господарстві. Упаковка великі мішки по 600кг +/-1%.

Позивач для митного оформлення товару подав митну декларацію №UA508110/2020/004236 від 22.10.2020 року; рахунок-фактуру; банківський платіжний документ; зовнішньоекономічний договір; копію митної декларації країни відправлення.

У зв`язку з тим, що документи надані декларантом для здійснення митного оформлення та для підтвердження заявленої митної вартості, на думку митного органу, містять розбіжності та не містять усіх необхідних відомостей стосовно складових митної вартості, декларанту було запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, передбачені ст.53 МК України.

На виконання вказаної вимоги митного органу, Товариством було надано інвойс виробника від 18.10.2020 року № , прайс-лист виробника від 12.10.2020 б/н та повідомлено, що інших документів надано не буде у зв`язку з їх відсутністю.

Перевіривши додатково подані документи митний орган дійшов до висновку, що у своїй сукупності вони не спростовують сумнівів щодо достовірності заявленого рівня митної вартості.

22 жовтня 2020 року Чорноморською митницею Держмитслужби прийнято рішення про коригування митної вартості товару №UA508110/2020/000010/2 від 22.10.2020 р. Зі змісту вказаного рішення убачається, що підставами його прийняття стало наступне: "Заявлену декларантом митну вартість товару не може бути визнано у зв`язку з тим, що заявлено не повні відомості про митну вартість та складові митної вартості достовірно документально не підтверджено. Декларантом подано не всі документи для підтвердження митної вартості, а документи надані для підтвердження митної вартості містять розбіжності. Наданий декларантом банківський платіжний документ від 13.10.2020 № UGR003 не може бути прийнятий митним органом як документ, який підтверджує заявлену митну вартість товару, оскільки не можливо ідентифікувати заявлену партію товару за вказаним документом, оплата здійснювалась за зовнішньоекономічним договором TR-699 від 04.09.2020. Відповідно додатку 1 від 13.10.2020 до зовнішньоекономічного договору від 04.09.2020 року № TR-699, поданого разом з митною декларацією №UA508110/2020/004236 від 22.10.2020 ціна за товар складає 190 USD/т, умови поставки - CIF порти України (згідно з умовами поставки до вартості, в тому числі, включена вартість транспортування), тобто вартість транспортування не залежить від віддаленості порту призначення. Згідно наданого рахунку-фактури від виробника товару від 18.10.2020 року №, ціна товару на умовах поставки FOB Varna West складає 185 USD/т. Отже, враховуючи вищевикладене, вартість транспортування товару становить не більше 5 USD/т. Окрім того, згідно інформації, наявної в ЄАІС Держмитслужби, ціна ідентичних товарів, які поставляються на митну територію України відповідно до прямого зовнішньоекономічного договору, на умовах поставки FOB Varna West складає 185 USD/т + 15USD/T - вартість транспортування. Отже, враховуючи вищевикладене, декларантом документально не підтверджено витрати на транспортування товару. Відповідно пункту 6 зовнішньоекономічного договору TR-699 від 04.09.2020 зазначено, що термін поставки товару з 15.07.2020 по 15.12.2020, а дата укладання зовнішньоекономічного договору TR-699 - 04.09.2020 року. Окрім того, вищевикладені факти ставлять під сумнів економічну доцільність зазначеної зовнішньоекономічної операції. Згідно з ч. 2 ст. 53 МКУ документами, що підтверджують заявлену митну вартість товарів, є, зокрема, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (якщо здійснювалося страхування). Відповідно до умов поставки CIF згідно з Інкотермс 2010 продавець зобов`язаний за власний рахунок застрахувати вантаж, при цьому страхування має бути оформлено у вигляді контракту (договору) та продавець повинен надати покупцю страховий поліс чи інше підтвердження страхового покриття. Разом з тим, страхових документів та документів, які б містили відомості про вартість страхування, не надано. Відповідно до положення статті VII Генеральної Угоди з тарифів і торгівлі, оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості товару (під "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції). На вимогу митного органу декларантом не подано наступні документи, а саме: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями."

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини суд враховує наступні обставини та приписи законодавства.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним Кодексом (далі - МК України), Податковим кодексом України (далі - ПК України) та іншими законами України з питань оподаткування (ч. 2 ст. 1 МК України).

Приписами ст.49 МК України визначено, що митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Положеннями ч.4 та 5 ст.58 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

За приписами ч. 1 та 2 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи (ч. 3 ст. 53 МК України).

Частиною 5 ст. 54 Митного кодексу України передбачено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідачем згідно ч. 5 ст. 54 МК України витребувані митна декларація країни експорту, документи, що містять відомості про вартість страхування, документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Також було повідомлено, що відповідно до п. 6 ст. 53 МКУ декларант за власним бажанням може подати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна позиція неодноразово викладалась Верховним Судом у постановах, зокрема, від 13.09.2019р. у справі №815/6780/15, від 06.09.2019р. у справі №803/1212/14, від 20.10.2020р. у справі №809/1056/16 та ін.

Розглядаючи даний спір, суд встановив, що позивачем як при декларуванні товарів, так і на вимогу Митниці надані всі наявні у нього документи за переліком, визначеним ч. 2 ст. 53 МК України.

Підставами для витребування відповідачем додаткових документів у зв`язку із сумнівами щодо заявленої позивачем митної вартості товару, крім іншого, полягали у відсутності документів щодо страхування ввезеного позивачем товару та вартості перевезення.

Як встановлено судом, позивачем при митному оформленні товару та на вимогу митного органу надано пакет документів, які містили числові показники ціни товару.

Суд не погоджується з висновками митного органу про те, що надані позивачем документи мають розбіжності зважаючи на наступне.

Так, судом встановлено, що Контрактом передбачено постачання товару на умовах CIFпорти України на розсуд Продавця, за якими до обов`язків продавця належить оплата витрат на фрахт, необхідих для доставки товару в зазначений порт призначення, та входить страхування товару від транспортних ризиків. Тобто, при базисі поставки CIF в ціну товару включається вартість товару, фрахт до порту призначення та страхування від узгоджених ризиків. Тому у сторін договору відсутня необхідність додаткового уточнення вказаних положень за умови посилання на правила Інкотермс-2010.

Відповідно до Інкотермс-2010 CIF (Cost, Insurance and Freight (... named port of destination) - вартість, страхування і фрахт (... назва порту призначення). Термін "вартість, страхування та фрахт" означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов`язаний понести витрати та оплатити фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення, проте, ризик втрати чи пошкодження товару, а також будь-які додаткові витрати, спричинені подіями, що виникають після здійснення поставки, переходять з продавця на покупця. Однак за умовами терміна CIF на продавця покладається також обов`язок забезпечення морського страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення. Отже, продавець зобов`язаний укласти договір страхування та сплатити страхові внески. Покупець повинен мати на увазі, що за умовами терміна CIF від продавця вимагається забезпечення страхування лише з мінімальним покриттям. У випадку, якщо покупець бажає мати страхування з більшим покриттям, він повинен або прямо та недвозначно домовитися про це з продавцем, або самостійно вжити заходів до забезпечення додаткового страхування.

Отже, у разі укладання контракту за умовами поставки CIF, на продавця покладається обов`язок забезпечення страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення, а також сплати страхових внесків та вартості перевезення вантажу до порту відвантаження.

Зважаючи на те, що перевезення товару здійснювалося на умовах поставки CIF, суд зазначає, що в даному випадку Підприємство не повинно додатково страхувати товар та нести витрати на транспортування вантажу до порту Переяслав-Хмельницький.

Таким чином, вартість страхування включається до вартості товару, що поставляється на умова CIF. Отже якщо певні витрати вже включені до контрактної вартості товару, то митний орган не може запитувати додаткові документи для підтвердження їх числових показників. Оскільки поставка товару на умовах CIF передбачає, що у фактурну вартість товару вже включені витрати, які впливають на митну вартість товару (в тому числі перевезення), тому для цілей визначення митної вартості товару ця вартість не потребує коригування.

Отже, суд вважає помилковим твердження відповідача про неможливість перевірки правильності визначеної декларантом митної вартості товару за відсутності документів, що містять відомості про вартість страхування, оскільки такі документи у даному випадку не вимагаються в силу приписів п.п.6, 8 ч.2 ст.53 МК України.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 14.08.2018 року у справі № 821/1617/17.

З огляду на викладене помилковими є твердження митного органу щодо обов`язку продавця надавати покупцю документи щодо страхування товару.

Суд відмічає, що відповідно до положень ст. 53 Митного кодексу України, декларант на вимогу митниці надає всі наявні у нього документи.

Ще однією підставою прийняття оскарженого рішення є неможливість прийняття банківського платіжного документу від 13.10.2020 № UGR003 як документ, який підтверджує заявлену митну вартість товару, оскільки не можливо ідентифікувати заявлену партію товару за вказаним документом, оплата здійснювалась за зовнішньоекономічним договором TR-699 від 04.09.2020р.

Дослідивши наявні матеріали справи, судом встановлено, що вартість товару закріплена доповненням від 13.10.2020р. до контракту TR-699 від 04.09.2020р. та становить 190 доларів США за метричну тону на умовах CIF. Тобто з наведеного вбачається, що вартість товару закріплена умовами договору, укладеного між Сторонами. При цьому аналогічна вартість товару зазначена в інвойсі від 18.10.2020р. №TR-699-1, виданого на відповідно до контракту від 04.09.2020 №TR-699 та на підставі якого проведено оплату.

Суд звертає увагу, що загальна вартість товару за інвойсом від 18.10.2020р. №TR-699-1 становить 190 038,00 доларів США, загальна вартість контракту - 570 000,00 доларів США, сума сплачена за банківським платіжним документом від 13.10.2020 № UGR003 - 192 000,00 доларів США.

Таким чином, дослідивши у сукупності умови поставки та вартість товару за контрактом від 04.09.2020 №TR-699, доповненням від 13.10.2020р. до контракту, інвойсом від 18.10.2020р. №TR-699-1 та платіжним документом від 13.10.2020 № UGR003 можна встановити, що митна вартість товару підтверджена вказаними документами, оплата проведена у розмірі та у строк, встановлений Сторонами контракту.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про необґрунтовану відмову у прийнятті банківського платіжного документу від 13.10.2020 № UGR003 як документ, який підтверджує заявлену митну вартість товару.

Щодо посилань митного органу на відсутність економічної доцільності зовнішньоекономічної операції через те, що відповідно пункту 6 зовнішньоекономічного договору TR-699 від 04.09.2020 зазначено, що термін поставки товару з 15.07.2020 по 15.12.2020, а дата укладання зовнішньоекономічного договору TR-699 - 04.09.2020 року, суд звертає увагу відповідача, що поставка товару здійснена в межах строків визначених Контрактом, а саме у жовтні 2020 року.

Крім того, слід зауважити, що статтею 204 Цивільного кодексу України закріплений презумпція правомірності правочину. Відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження нікчемності контракту від 04.09.2020 №TR-699, отже посилання митного органу на відсутність економічної доцільності зовнішньоекономічної операції є необґрунтованим та жодним чином не впливає на митну вартість товару.

Крім того, в оскарженому рішенні про коригування митної вартості товарів відповідач посилається на наступне: відповідно до положення статті VII Генеральної Угоди з тарифів і торгівлі, оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості товару (під "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції).

Суд вважає безпідставним посилання відповідача на положення статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, оскільки митним органом не наведені обставини та докази, яким чином документи надані позивачем порушують чи не відповідають вимогам вказаної статті.

Також слід звернути увагу, що відповідно до положень Митного кодексу України, застосування Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, можливе лише у разу, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у ст.ст.58-63 цього кодексу.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у справах №814/2659/16, № 804/3893/17.

Отже, відповідач не довів, що позивач сплатив за товар іншу суму ніж та, яка заявлена у якості митної вартості товару.

Стосовно не надання декларантом висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, суд зазначає, що вказані документи витребувані митним органом безпідставно та необґрунтовано. Так, відповідно до ч.3 ст.53 МК України декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності), зокрема висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

З наведеного убачається, що законодавцем встановлені три умови, за яких декларант має надати висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини:

- у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

- наявність письмової вимоги;

- наявність у декларанта витребуваних документів (висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини).

Отже митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України (у разі визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за першим методом).

При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Водночас приписи вказаних статей зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 18.09.2020р. у справі №815/4686/16.

Як вже встановлено судом, митним органом не доведена наявність підстав для витребування відповідних документів, адже з наданих декларантом документів можливо встановити митну вартість товару. Крім того, декларантом надаються лише ті документи, які наявні у останнього.

Враховуючи викладене, суд вважає, що для митного оформлення позивачем були надані всі документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару, які містили необхідні числові показники митної вартості, а тому витребування і таких документів, як договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, також є безпідставним.

Згідно зі ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. Відповідно до частини 3 цієї ж статті за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених ч.6 ст. 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно із п. 2 ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч. 2-4 ст.53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Стаття 57 Митного кодексу України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

Як встановлено судом, за результатами проведеної перевірки, митну вартість товарів скориговано та визначено за резервним методом відповідно до ст.64 Митного кодексу України на підставі інформації, наявної у митного органу. Попередні методи не застосовувалися з наступних причин: основний метод (вартість операції) - неподання усіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товару, невідповідність ціни угоди інформації, що наявна у митного органу. Другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості - відсутність інформації щодо числового значення витрат для цілей вирахування вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість) - відсутність інформації щодо складових для обчислення вартості товарів.

Відповідно до ч.2 ст.55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, крім іншого, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Згідно п.2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24.05.2012 р., посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Судом встановлено, що митну вартість товарів скориговано та визначено за другорядним (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) методом, відповідно до статті 59 Митного кодексу України на підставі інформації, наявної у митного органу:- МД від 20.10.2020 № UA508020/2020/004728, а саме 0,200025 дол .США/кг (числове значення митної вартості товару становить: 1000200 *0,200025 = 200065,005 дол. США; 200065,005/ 347069,4кгN = 0,576441). Попередні методи не застосовуються з наступних причин: основний метод (вартість операції) - неподання усіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товару, невідповідність ціни угоди інформації, що наявна у митного органу. Попередні методи не застосовуються з наступних причин: основний метод (вартість операції) - неподання усіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товару, невідповідність ціни угоди інформації, що наявна у митного органу.

Дослідивши надану відповідачем копію митної декларації від 20.10.2020 № UA508020/2020/004728 судом встановлено, що товар у вказаній декларації різниться від товару, зареєстрованого позивачем, зокрема хімічним составом (вмістом азоту в сухій речовині, відсотковим значенням вологи, тощо.)

Відтак, необґрунтованим та не мотивованим є використання митним органом митної декларації від 20.10.2020 № UA508020/2020/004728, адже товар в наведеній декларації не є ідентичним товару, задекларованому позивачем.

Окремо суд зауважує, що вартість товару, задекларованого позивачем є вищою, ніж вартість товару за митною декларацією від 20.10.2020 № UA508020/2020/004728, отже відсутній факт заниження позивачем митної вартості товару.

Таким чином зазначення позивачем вищої митної вартості товару, ніж рівень вартості іншого товару, наявного в базі митного органу, не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за основним методом визначення його митної вартості.

Таким чином, суд вважає, що позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару всі документи, які передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною Контракту від 04.09.2020 року № TR-699 (з урахуванням доповнення №1 від 13.10.2020р.) згідно з вимогами ч. ч. 4, 5 ст. 58 Митного кодексу України.

Окремо суд звертає увагу, що декларант наданими до митного оформлення документами повинен підтвердити числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводиться розрахунок такої. Даний обов`язок декларанта кореспондується із повноваженнями митного органу щодо перевірки (митного контролю) числового значення заявленої митної вартості. При цьому, митний орган має право витребувати додаткові документи у декларанта лише за умови, якщо вже надані документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Дослідивши наявні в матеріалах справи документи, що надавались позивачем митному органу, суд доходить висновку, що такі документи у сукупності чітко ідентифікують оцінюваний товар, не містять розбіжностей та містять дані, що піддаються обчисленню, і підтверджують митну вартість товарів за ціною договору.

Натомість контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав коригування митної вартості товару.

Зважаючи на викладене, в даній справі митний орган не спростував дійсності поданих до митного оформлення основних документів, достовірності зазначених у них відомостей, контрактну ціну оцінюваних товарів, а також не довів об`єктивну неможливість перевірити вартість операції на підставі наданих позивачем документів.

Тому в даному випадку відповідач помилково прийшов до висновку про неможливість на основі поданих документів підтвердити складові частини митної вартості.

Підсумовуючи вищевикладене суд дійшов до висновку, що відповідачем не доведено обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товарів за ціною договору, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товарів не встановлено, тобто основні документи містили всі необхідні числові дані для визначення вартості, зазначеної в вантажній митній декларації.

Враховуючи, що декларантом під час проведення митного контролю, одночасно з поданням митних декларацій, відповідачу було подано всі необхідні документи, які відповідають вимогам ч.2 ст.53 Митного кодексу України та чітко ідентифікують оцінюваний товар, не містять розбіжностей щодо даних, які підлягають обчисленню при визначені саме митної вартості товарів та підтверджують ціну товарів, вказану в контракті, суд, приходить до висновку про те, що рішення про коригування митної вартості товарів є протиправними, а отже підлягає скасуванню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов Приватного підприємства "Інтерхімрезерв" до Чорноморської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Чорноморської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA508110/2020/000010/2 від 22.10.2020 р.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Чорноморської митниці Держмитслужби (, 73000, м. Херсон, вул. Гоголя, 13) на користь Приватного підприємства "Інтерхімрезерв" (54001, м. Миколаїв, вул. Спаська, 75-А/1 кв.105, ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2972 (дві тисячі дев`ятсот сімдесят дві) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя А.С. Пекний

кат. 108020200