Справа № 200/9454/20-а
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2021-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2021 року справа №200/9454/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Міронової Г.М.. Казначеєва Е.Г.,

секретар судового засідання Мирошниченко О.Л.,

за участю: представника третіх осіб ОСОБА_1 , ОСОБА_2 Фальченка І.В., діючого згідно ордеру серії АН № 1031110,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року у справі № 200/9454/20-а (головуючий І інстанції Бєломєстнов О.Ю., повний текст складений у м. Слов`янську Донецької області) за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Фермерське господарство «Фортуна ВФ», Фермерське господарство «Альфа-ТН», Товариство з обмеженою відповідальністю «Прогрес», ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 (далі позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (далі - відповідач), в якому просила:

- визнати протиправними та скасувати накази від 10.09.2020 року № 4627-СГ та від 07.09.2020 року № 4552-СГ;

- зобов`язати затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність гр. ОСОБА_3 із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі, для ведення особистого селянського господарства на території Райгородоцької селищної ради Слов`янського району Донецької області за межами населених пунктів та передати земельну ділянку кадастровий номер :06:000:1052 у власність ОСОБА_3 .

Ухвалою від 21.12.2020 року залучено до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фермерське господарство «Фортуна ВФ», Фермерське господарство «Альфа-ТН», Товариство з обмеженою відповідальністю «Прогрес», ОСОБА_4 , ОСОБА_2 (а.с. 149-150).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 15.02.2021 року закрито провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України (а.с. 220-222).

Позивач не погодився з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду першої інстанції скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Апелянт вважає, що суд першої інстанції, посилаючись на практику Великої Палати Верховного Суду, невірно тлумачить їх висновки (а.с. 228-233).

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Представник третіх осіб в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги.

Інші учасники засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення представника третіх осіб, перевірив доводи апеляційної скарги та візиву за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір (п. 1 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

На підставі колективного звернення ТОВ «Прогрес», ФГ «Альфа-ТН», ФГ «Фортуна ВФ», ОСОБА_4 та ОСОБА_2 до відповідача про припинення рейдерського захвату території, на якій знаходиться база з капітальними будівлями та майном, головним спеціалістом відділу землеустрою та охорони земель від 07.09.2020 року складена доповідна записка, згідно якої з`ясовано знаходження нерухомого майна на земельній ділянці з кадастровим номером :06:000:1052. Саме на цю земельну ділянку 03.06.2020 року за твердженням заявників наданий дозвіл на розроблення документації, який і визнаний таким, що втратив чинність. Надано пропозицію скасувати наказ № 3443-СГ від 03.06.2020 року (а.с. 42-44).

Матеріалами справи встановлено, що підставою для відмови у затвердженні землевпорядної документації та наданні у власність земельної ділянки згідно з наказом відповідача № 4627-СГ від 10.09.2020 року стала втрата чинності наказом відповідача № 3443-СГ від 03.06.2020 року «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою», враховуючи доповідну записку № 1521/3-20-0.331 від 07.09.2020 року та колективне звернення № 27-3994/0/1-20 від 14.08.2020 року (а.с. 6-8).

Отже, прийняття спірних наказів відповідача пов`язане з твердженням про виявлення нерухомого майна на земельній ділянці, яку позивач бажає отримати у власність.

Особи, які подали до відповідача колективне звернення, додали до нього витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.07.2020 року, з яких вбачається, що належний їм комплекс виробничих будівель та споруд (зокрема ємності для зберігання ПММ) знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 46-50).

Треті особи стверджують, що частина належних їм споруд знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :06:000:1052. В підтвердження цього надають акт обстеження від 22.07.2020 року., складений експертом ОСОБА_5 , у якому зазначається про знаходження на земельній ділянці із зазначеним кадастровим номером ємностей для зберігання ПММ, замощення для розміщення техніки та сільськогосподарського інвентарю (а.с. 44).

З письмових пояснень адвоката ОСОБА_6 вбачається, що спірна земельна ділянка сформована під належними ОСОБА_2 та ОСОБА_4 спорудах. Документи, що підтверджують право власності - витяги з Державного реєстру прав на нерухоме майно на ці споруди представник надав до матеріалів справи разом з технічними паспортами на споруди та картографічними матеріалами (а.с. 170, 173-174, 183-188).

Позивач заперечує наявність на спірній земельній ділянці зазначеного вище нерухомого майна з посиланням на невідповідне цільове призначення земельної ділянки, неправильну адресу нерухомого майна, його знаходження у межах населеного пункту, у той час як ділянка знаходиться за його межами, відсутність у експерта достатньої компетенції.

Враховуючи встановлені обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку наявність спору про прав на земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:1052 між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з ОСОБА_2 .

Позивач стверджує, що земельна ділянка є вільною та вона може претендувати на набуття її у власність безоплатно. Представник третіх осіб стверджує зворотне та просить припинити рейдерський захват ділянки, на якій знаходяться споруди третіх осіб.

Обидва твердження мають правове підґрунтя (ст. 118, 123 Земельного кодексу України - у позивача, ст. 377 Цивільного кодексу України - у третіх осіб), власні доказові бази, тобто спір не є удаваним. І предметом цього спору є цивільне право - володіння, використання, розпорядження земельною ділянкою з кадастровим номером :06:000:1052.

Згідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі № 924/174/18 (п. 67) спрямоване на подальшу передачу земельної ділянки у власність іншим особам рішення суб`єкта владних повноважень може порушувати охоронювані законом права на користування ними.

В контексті даної справи суд дійшов висновку, що у разі скасування рішення відповідача щодо визнання нечинним наказу про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, а також щодо відмови у затвердженні такого проекту, для позивача буде створена можливість отримати у власність земельну ділянку, на якій знаходяться належні третім особам будівлі.

Це безумовно впливатиме на права останніх щодо користування як цими спорудами, так і ділянкою, на якій вони знаходяться - доступ до об`єктів права власності може бути обмежений, що вимагатиме встановлення сервітуту. Також зміниться ринкова вартість цих споруд, що безпосередньо впливає на охоронювані законом інтереси третіх осіб.

Таким чином, встановлена наявність спору на земельну ділянку між позивачем та ОСОБА_4 і ОСОБА_2 . Питання щодо їх прав на земельну ділянку має розглядатися спільно з вирішенням спору щодо проекту затвердження землевідводу.

У такому разі буде забезпечена правова визначеність щодо спірних рішень ГУ Держгеокадастру в Донецькій області - не буде необхідності у повторній оцінці судом їх законності за позовом третіх осіб.

Позовні вимоги стосуються не тільки проміжних актів індивідуальної дії в процедурі відведення земельної ділянки. Позивач також просить зобов`язати ГУ Держгеокадастру у Донецькій області передати спірну земельну ділянку у її власність.

У разі, якщо такі позовні вимоги будуть задоволені, це означатиме остаточне визначення власника земельної ділянки без можливості надати належну оцінку правам на неї третіх осіб. Адже у адміністративному процесі ці права не є предметом спору.

Не зважаючи на здійснення відповідачем у спірних правовідносинах у тому числі контролюючих владних управлінських функцій, у даному спорі наявні елементи спору про право цивільне між позивачем та третіми особами. Спірні накази відповідача є похідними від твердження про наявність на земельній ділянці, яку бажає одержати у власність позивач, належного третім особам майна. Спільна оцінка цьому твердженню разом з правовою оцінкою дій відповідача адміністративним судом неможлива, оскільки при цьому мають застосовуватися принципи цивільного судочинства.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Стаття 15 Цивільного кодексу України (у редакції, чинній на час подання позову) передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 статті 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Отже, в даному випадку наявний спір про право, тобто спір є приватноправовим.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Судом апеляційної інстанції врахована правова позиція Верховного Суду (постанова від 16.01.2019 року у справі № 823/1498/17) та Великої Палати Верховного Суду в постановах від 11.09.2019 року у справі № 924/174/18, від 18.02.2020 року у справі № 912/2730/18.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ (ч.1 ст. 239 КАС України).

Суд першої інстанції роз`яснив позивачу, що з даною позовною заявою останній може звернутися до суду в порядку цивільного судочинства.

За встановлених обставин та норм процесуального закону в їх сукупності, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про закриття провадження у справі, оскільки справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 238, 239, 241, 242, 250, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року у справі № 200/9454/20-а за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Фермерське господарство «Фортуна ВФ», Фермерське господарство «Альфа-ТН», Товариство з обмеженою відповідальністю «Прогрес», ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 5 квітня 2021 року.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач І.В. Геращенко

Судді Г.М. Міронова

Е.Г. Казначеєв