Справа № 127/4737/21
Суддя: Гриневич В. С.
Дата ухвалення: 2021-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Cправа № 127/4737/21
Провадження № 2-а/127/47/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

31 березня 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Гриневича В.С.,

секретар судового засідання: Щербатюк І.Б.

за участю

позивача: Грубара Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження адміністративну справу №127/4737/21 за позовом ОСОБА_1 до Інспектора Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції рядового поліції Короля Андрія Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що 14.02.2021 відповідачем відносно нього було винесено постанову серії ЕАН №3787852 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. 00 коп. Зі змісту постанови вбачається, що позивач 14.02.2021 о 20 год. 01 хв. в м. Вінниця по вул. Привокзальна, 1, керуючи автомобілем марки «Ford Fiesta» номерний знак НОМЕР_1 здійснив зупинку ТЗ ближче 10 метрів від пішохідного переходу, чим порушив п. 15.9.г ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Вищевказану постанову позивач вважає ухваленою з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому незаконною та необґрунтованою, оскільки відомості зазначені в ній не відповідають дійсним обставинам справи, а дії інспектора патрульної поліції при винесенні постанови були незаконними та такими, що грубо порушили права позивача.

В позовній заяві ОСОБА_1 зазначив, що при винесенні оскаржуваної постанови Інспектором не проводилась фіксація факту зупинки належного йому транспортного засобу ближче 10 метрів від краю пішохідного переходу. Будь-які вимірювання такої відстані Інспектором не проводились, відстань визначалась візуально.

Таким чином, оскільки Інспектором не зафіксовано відстань від дорожньої розмітки до шин задньої вісі транспортного засобу належним (сертифікованим) на те приладом, позивач вважає, що винесена ним постанова не ґрунтується на достатніх та належних доказах в розумінні статті 251 КУпАП.

На підставі вищевикладеного позивач не погоджується із зазначеним рішенням інспектора, вважає себе невинним, постанову Інспектора Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції рядового поліції Короля Андрія Олександровича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН №3787852 від 14.02.2021 необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з неповними з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків інспектора фактичним обставинам справи, а тому просив позовні вимоги задовольнити та скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Ухвалою суду від 24.02.2021 відкрито провадження у адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Інспектора Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції рядового поліції Короля Андрія Олександровича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та запропоновано відповідачу протягом 3 (трьох) днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду).

На виконання вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі, представником відповідача було надіслано суду відзив. Зі змісту даного відзиву вбачається, що, на думку представника відповідача, вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Так, під час патрулювання 14.02.2021 поблизу вул. Привокзальна 1, поліцейським роти № 2 БУПП у Вінницькій області ДПП Королем Андрієм Олександровичем було помічено автомобіль Форд Фієста д.н.з. НОМЕР_1 , водій якого ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом здійснив зупинку ТЗ ближче 10 метрів від пішохідного переходу, чим порушив 15.9 «г» ПДР України.

Встановивши всі обставини правопорушення, керуючись ст. ст. 33, 248 КУпАП поліцейським було прийнято рішення притягти водія до адміністративної відповідальності та в подальшому винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАН №3787852 за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Представник відповідача зазначив, що інспектор як посадова особа, що наділена дискреційними повноваженнями, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням докази порушення позивачем ПДР, маючи відповідні повноваження зробив висновок про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Таким чином, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами. З огляду на вказане представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа від 24.03.2021, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Згідно з частиною третьою статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 14.02.2021 поліцейським роти №2 БУПП у Вінницькій області ДПП Королем А.О. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серії ЕАН № 3787852, якою визнано винним ОСОБА_1 в тому, що він 14.02.2021 о 20 год. 01 хв. в м. Вінниця по вул. Привокзальна, 1, керуючи автомобілем марки «Ford Fiesta» номерний знак НОМЕР_1 здійснив зупинку ТЗ ближче 10 метрів від пішохідного переходу, чим порушила п. 15.9.г. ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Вказаною постановою на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу в сумі 255 гривень.

Відповідно до статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Частиною другою та четвертою статті 258 КУпАП визначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту (в тому числі ст. ст. 122, 126 КУпАП). У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Частиною 5 статті 258 КУпАП не передбачені винятки щодо необхідності складання протоколу за правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху у разі заперечення особи щодо порушення.

Аналогічне положення міститься і в підпунктах 1, 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Отже, у разі скоєння правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься відразу на місці вчинення правопорушення, що і було вчинено Інспектором УПП у Вінницькій області рядовим поліції Королем Андрієм Олександровичем.

Згідно з частиною першою статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач керуючи транспортним засобом здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 метрів від пішохідного переходу, чим порушив п. 15.9.г. ПДР України.

Згідно з пунктом 15.9. г) ПДР України - Зупинка забороняється: на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Однак, в позовній заяві та у судовому засіданні позивач зазначив, що 14.02.2021 його автомобіль був припаркований в м. Вінниця по вул. Привокзальна, 1. Інспектор УПП у Вінницькій області рядовий поліції ОСОБА_2 підійшов до нього та пояснив, що автомобіль припаркований ближче 10 метрів від пішохідного переходу. На його пояснення, відповідач не реагував. Не зважаючи, що склад адміністративного правопорушення відсутній, інспектором Королем А.О. все ж було винесено постанову серії ЕАН №3787852, у відповідності до якої, позивач, нібито, здійснив зупинку ТЗ ближче 10 метрів від пішохідного переходу. Відповідачем не проводилась фіксація факту зупинки належного позивачу транспортного засобу ближче 10 метрів від краю пішохідного переходу. Будь-які вимірювання такої відстані Інспектором не проводились, відстань визначалась візуально, відповідачем не зафіксовано відстань від дорожньої розмітки до шин задньої вісі транспортного засобу належним (сертифікованим) на те приладом, і тому він не мав правових підстав для винесення вищевказаної постанови, адже транспортний засіб позивача стояв далеко від пішохідного переходу, що очевидно більше, ніж відстань у 10 м.

Дана обставина не була спростована відповідачем.

Приймаючи рішення про накладення адміністративного стягнення за вчинення ОСОБА_1 правопорушення, відповідач, як посадова особа УПП у Вінницькій області, вважав доведеними обставини вчинення даного правопорушення, однак доказів на підтвердження викладеного у постанові до справи не долучив та не надав суду.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

За правилами статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Посилання на жоден із доказів, які передбачені статтею 251 КУпАП, у винесеній постанові відсутні.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Судом було оглянуто наданий відповідачем відеозапис з нагрудної камери відеоспостереження працівника поліції. В даному записі зафіксовані обставини, складення постанови від 14.02.2021. Однак, з даного відеозапису не вбачається фіксування самого правопорушення начебто вчиненого водієм ОСОБА_1 . На відеозаписі зафіксовано автомобіль, який розташований на узбіччі дороги та неподалік видно пішохідний перехід, однак візуально встановити на якій відстані автомобіль перебуває від пішохідного переходу не представляється можливим. Не здійснивши жодних вимірювань такої відстані Інспектором було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, копію якої вручено позивачу.

Відтак відсутні підстави стверджувати, що позивач здійснив зупинку транспортного засобу «Ford Fiesta» номерний знак НОМЕР_1 ближче 10 метрів від пішохідного переходу, в тому числі з огляду на те, що на відеофіксації відсутнє фіксування відстані від автомобіля до пішохідного переходу належним (сертифікованим) на те приладом.

Наданий до матеріалів справи диск з відеозаписом зафіксованого правопорушення не містить доказів вчинення позивачем правопорушення. Крім того, відеозапис не фіксує відстані від транспортного засобу до пішохідного переходу.

У даному випадку, належним доказом доведення даного правопорушення, виходячи з його природи, є замір відстані на місці вчинення правопорушення під час його вчинення, що і підтверджувало б факт зупинки автомобіля менш ніж за 10 метрів від дорожнього знака такої зупинки з обох боків. Проте жодних даних замірів до суду відповідач не надав.

Судом встановлено, що інспектором поліції не проводилась фіксація факту зупинки позивача ближче 10 метрів від дорожнього знака такої зупинки з обох боків. Будь-які вимірювання такої відстані інспектором не проводились, відстань визначалась візуально, а відтак відсутні підстави стверджувати, що позивачем допущено порушення ПДР.

Вказантй висновок узгоджується з позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 08.02.2018 у справі №760/3696/16-а.

Оскільки відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що водій ОСОБА_1 допустив вказане правопорушення, а тому притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП не може бути здійснено, на підставі неналежних доказів його вини.

Отже, єдиним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, є сама оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення. Однак, зазначена постанова є предметом спору між сторонами та не може розглядатися, як доказ, за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Згідно частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірність свого рішення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, а постанова скасуванню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Поряд з цим, положеннями частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на вищевикладене суд вважає за необхідне скасувати постанову серії ЕАН №3787852 від 14 лютого 2021 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень за порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП, винесену Інспектором Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції рядовим поліції Королем Андрієм Олександровичем та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 454,00 грн.

Керуючись ст.ст. 7, 122, 247, 293 КУпАП, ст.ст. 72, 77, 118-119, 122, 139, 243-244, 246, 262, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Постанову серії ЕАН №3787852 від 14 лютого 2021 року, винесену інспектором Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції рядовим поліції Королем Андрієм Олександровичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. скасувати та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 454,00 грн. (чотириста п`ятдесят чотири грн.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 КАС України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Інспектор Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції рядового поліції Король Андрій Олександрович, місце роботи: 21010, м. Вінниця, вул. Ботанічна, 23.

Суддя: