Справа № 520/1171/21
Суддя: Бабаєв А.І.
Дата ухвалення: 2021-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2021 року № 520/1171/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабаєва А.І. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в м.Харкові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

28.01.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 22.04.2020 № 0-2035, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, за 2019 рік у розмірі 628 (шістсот двадцять вісім) грн. 96 коп.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 22.04.2020 № 0-2035, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, за 2019 рік у розмірі 1471 (одна тисяча чотириста сімдесят одна) грн. 21 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 22.04.2020 № 0-2035 та від 22.04.2020 № 0-2035, на думку позивача, є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідач, ГУ ДПС у Харківській області, надало до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначило, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 07.08.2002 № 6-02-222035, виданого відділом приватизації житлового фонду управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності належить квартира загальною площею 67,6 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, на підставі договору купівлі-продажу від 15.12.2010, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Полторацькою Л.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 1671, позивач набув право власності на квартиру загальною площею 57,8 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

22 квітня 2020 року Головним управлінням ДПС у Харківській області прийнято податкові повідомлення-рішення № 0-2035, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання в розмірі 628,96 грн., та № 0-2035, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання в розмірі 1471,21 грн. за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, за 2019 рік.

Позивач, вважаючи вищевказані рішення відповідача протиправними, звернувся з даним позовом до суду.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 22.04.2020 № 0-2035, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, за 2019 рік у розмірі 1471 (одна тисяча чотириста сімдесят одна) грн. 21 коп., суд зазначає наступне.

Так, податковим повідомленням-рішенням Головного управління ДПС у Харківській області від 22.04.2020 № 0-2035 позивачу визначено суму податкового зобов`язання в розмірі 1471,21 грн. за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості за квартиру загальною площею 67,6 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Податковий кодекс України (далі по тексту - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (стаття 1 Податкового кодексу України).

Згідно п.п. 4.1.1, 4.1.3. п. 4.1 статті ПК України податкове законодавство України ґрунтується на таких принципах зокрема як:

- загальність оподаткування - кожна особа зобов`язана сплачувати встановлені цим Кодексом, законами з питань митної справи податки та збори, платником яких вона є згідно з положеннями цього Кодексу;

- невідворотність настання визначеної законом відповідальності у разі порушення податкового законодавства.

Згідно з п. 6.1. статті 6 ПК України, податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до статті 265 ПК України податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, транспортного податку та плати за землю.

Підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України встановлено, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до п.п. 266.3.1, п.п. 266.3.2 ПК України передбачено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Пунктом 266.4 статті 266 ПК України встановлено пільги зі сплати податку. Так, база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується: а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів; б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів; в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів. Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

Відповідно до підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Згідно з п. 266.1.1 п.266.1 ст.266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до п.п. 266.1.2 п.266.1 ст.266 ПК України визначення платників податку в разі перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб:

а) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку;

б) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом;

в) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб і поділений між ними в натурі, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.

Отже, згідно приписів п.п. 266.1.2 «б» п.266.1 ст.266 ПК України право визначення особи, яка є платником податків, належить саме співвласникам об`єкту житлової нерухомості.

Так, Верховним Судом в постанові від 19 лютого 2019 року по справі №819/1622/16 зазначено, - «Як зазначено судом апеляційної інстанції докази згоди решти співвласників квартири щодо позивача як платника податку відсутні. Саме аналіз цього підпункту, зумовив висновок про протиправність спірного податкового повідомлення-рішення, оскільки співвласники мають спільну сумісну власність на один об`єкт, не поділений в натурі (трикімнатну квартиру), загальною площею 94,5 кв.м., що унеможливлює визначення податкового зобов`язання щодо кожного з співвласників пропорційно тієї частки, яка їм належить. Суд погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції.».

Згідно з ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч.1 ст.368 Цивільного кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 07.08.2002 № 6-02-222035, виданого відділом приватизації житлового фонду управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності належить квартира загальною площею 67,6 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, позивач є співвласником об`єкту житлової нерухомості, який перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі.

При цьому, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено надання згоди співвласників вказаної квартири на те, що позивач є платником податку.

Так, Головним управлінням ДПС у Харківській області самостійно, всупереч приписів п.п. 266.1.2 «б» п.266.1 ст.266 ПК України, було визначено, що саме позивач є платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, серед інших співвласників квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

За таких обставин, податковим органом не правомірно визначено в якості платника податку ОСОБА_1 .

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення від 22.04.2020 № 0-2035 винесено Головним управлінням Державної податкової служби у Харківській області всупереч приписів чинного законодавства, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 22.04.2020 № 0-2035, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, за 2019 рік у розмірі 628 (шістсот двадцять вісім) грн. 96 коп., суд зазначає наступне.

Так, на підставі договору купівлі-продажу від 15.12.2010, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Полторацькою Л.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 1671, позивач набув право власності на квартиру загальною площею 57,8 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Пунктом 266.4 статті 266 ПК України встановлено пільги зі сплати податку. Так, база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується: а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів; б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів; в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів. Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

Загальна площа квартири, яка належить позивачу на праві власності та розташована за адресою: АДРЕСА_2 , складає 57,8 кв.м., що є меншою від площі, визначеної підпунктом 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 ПК України.

Як встановлено вище, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 07.08.2002 № 6-02-222035, виданого відділом приватизації житлового фонду управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності належить квартира загальною площею 67,6 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, вказаний об`єкт житлової нерухомості знаходиться в спільній сумісній власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

При цьому, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено поділу в натурі квартири загальною площею 67,6 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , між вищевказаними особами.

За таких обставин, не можна визначити, яка саме частина вказаної квартири належить позивачу, а тому не можна стверджувати, що позивачу належить частина об`єкту нерухомості, що в сумі перевищує 60 кв.м.

Отже, стверджувати, що позивач є власниками об`єктів нерухомості, загальна площа яких перевищує 60 кв.м., не можна.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення від 22.04.2020 № 0-2035 винесено Головним управлінням Державної податкової служби у Харківській області всупереч приписів чинного законодавства, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності прийнятих ним рішень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (вул. Пушкінська, б. 46, м. Харків, 61057) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 22.04.2020 № 0-2035, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, за 2019 рік у розмірі 628 (шістсот двадцять вісім) грн. 96 коп.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 22.04.2020 № 0-2035, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, за 2019 рік у розмірі 1471 (одна тисяча чотириста сімдесят одна) грн. 21 коп.

Стягнути з Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (, вул. Пушкінська, б. 46, м. Харків, 61057) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) сплачений судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бабаєв А.І.