Справа № 193/160/21
Суддя: Кащук Д. А.
Дата ухвалення: 2021-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/193/4/21
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

01 квітня 2021 року сел.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Кащук Д.А.

з участю секретаря судового засідання Ратушної В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, третя особа - поліцейський капрал поліції 1 роти Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Ульченко Володимир Миколайович, про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, третя особа - поліцейський капрал поліції 1 роти Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Ульченко Володимир Миколайович, у якому просить визнати незаконною постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАН № 3767226 від 08.02.2021 року та скасувати її.

В обґрунтування вимог зазначає, що 08.02.2021 року він керував службовим автомобілем ДАЧІЯ ЛОГАН державний номерний знак НОМЕР_1 Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області, тобто службовим автомобілем при виконанні службових повноважень оперуповноваженого Криворізького ВП ГУНП В Дніпропетровській області.

Керуючи автомобілем приблизно зі швидкістю 50-60 км. за годину., позивач був по вул.Волгоградській у м. Кривому Розі зупинений третьою особою по справі, який в ручному режимі вимірював швидкість лазерним вимірювачем «TruCAM». В цей час у позивача в автомобілі був також інший працівник поліції, який бачив, що швидкість позивачем не перевищувалася , тим більше, працівники патрульної поліції перебували на дорозі.

Не зважаючи на доводи позивача посадовим особам Патрульної поліції, що позивачем швидкість не перевищувалася, а також на їх неправомірні дії в частині недопустимості вимірювання швидкості в ручному режимі, відносно позивача була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Позивач вважає дану постанову винесену відповідачем по справі ППП в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області незаконною, постановленою в порушення вимог чинного законодавства, та просить її визнати незаконною та скасувати.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились. Надіслали суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують та просять їх задовільнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, направив суду відзив, в якому вказано, що під час несення служби в м. Кривий Ріг по вул. Волгоградській, 6а 08.02.2021 року приблизно о 12.53 год за допомогою лазерного вимірювача швидкості ТruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000715) було виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме, водій транспортного засобу DACIA LOGAN, з номерним знаком НОМЕР_1 ГУНП в Дніпропетровській області, рухався зі швидкістю 76 (сімдесят шість) км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 26(двадцять шість) км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України, після чого на підставі ст. 35 ЗУ "Про Національну поліцію" транспортний засіб було зупинено поліцейськими.

Вказаний факт підтверджувався фото, на якому зафіксовано державний номерний знак вищезазначеного транспортного засобу, що перевищів встановлені Правилами дорожнього руху обмеження швидкісного режиму для населеного пункту, який, як вказує відповідач у відзиві на позов, додано до матеріалів справи. Представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково, зважаючи на наступне.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАН №3767226 від 08.02.2021 року, прийнятою поліцейським капралом поліції 1 роти Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Ульченко Володимиром Миколайовичем, встановлено в діях позивача склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн..

Зі змісту постанови вбачається, що 08.02.2021 року о 15:53 в м.Кривий Ріг, вул.Волгоградська,6а, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом ДАЧІЯ ЛОГАН, державний номерний знак НОМЕР_1 ,яке належить Головному управлінню національної поліції в Дніпропетровській області, рухався зі швидкістю 76 км/год. при дозволеній швидкості руху 50 км/год у населеному пункті, при цьому перевищив встановлені обмеження швидкості руху на 26 км/год. Швидкість вимірювалась лазерним вимірювачем трукам LTI 20/20 ТС000715 АЕ 211, чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністартивне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КпАП України.

Частиною 1 ст. 122 КпАП України встановлено відповідальність, серед іншого, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Згідно з п. 12.4. Правил дорожнього руху у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до Правил дорожнього руху знак 5.70 «Фото, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху», інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження тієї обставини, що працівник поліції здійснював контроль швидкості руху в межах дії дорожнього знаку 5.70 Правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідачем не надано жодних доказів щодо способу використання, закріплення приладу TruCam, яким поліцейський здійснював вимітрювання швидкості руху автомобіля позивача.

Частиною 3 ст. 283 КпАП України чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис, у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Водночас, суд зазначає, що законодавчо не визначено іншого способу та порядку використання лазерних вимірювачів TruCam працівниками патрульної поліції ніж розміщення виключно в порядку ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», а лист Департаменту патрульної поліції від 04.10.2018 №11299/41/2/02-2018 про використання лазерного вимірювача швидкості TruCam для фіксації правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху не є нормативно-правовим актом, який змінює чи припиняє порядок використання та розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для фіксації виявлених порушень правил дорожнього руху.

Також судом враховано, що контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак « 5.70»), позаяк вказане обумовлено ч.2 ст. 40 Закону №580-VIII, згідно якої інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку фіксацію повинна бути розміщена на видному місці.

Відповідно до Правил дорожнього руху знак 5.70 «Фото, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху», інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Натомість, оскаржувана постанова не містить інформації стосовно доказу, яким підтверджувались обставини стосовно розміщення на вказаному відрізку дороги дорожнього знаку « 5.70» лише за наявності якого можливе монтування/розміщення автоматичної фототехніки і відеотехніки щодо фіксації обставин порушення правил дорожнього руху в тому числі і швидкісного режиму.

Ухвалою суду від 18 лютого 2021 року було зобов`язано відповідача надати суду відеозапис з бодікамери, який зафіксував факт порушення гр. ОСОБА_1 за ст.122 ч.1 КУпАП., але згідно довідки т.в.о. начальника відділення зв`язку та телекомунікацій ППП в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , станом на 16.03.2021 року в ППП в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП відеокліпи відзняті лазерним вимірювачем швидкості ТrиСАМ LTI 20/20 ТС00715, не збереглися за 08.02.2021 в наслідок технічних причин, а саме пошкодження карти пам`яті.

Крім того, представник відповідача у відзиві вказує, що в додатках до відзиву додано фото на якому зафіксовано державний номерний знак вищезазначеного транспортного засобу, але даний доказ в матеріалах відзиву відсутній, зазначене відповідачем фото відсутнє також в переліку додатків до поданого відзиву на позов.

Сам позивач заперечив факт перевищення швидкості під час керування ним транспортним засобом, що був зупинений поліцейським, а в матеріалах справи належні та допустимі докази на підтвердження цих обставин відсутні, що унеможливлює дослідження судом всіх обставин справи.

Відсутність доказів фото та відеофіксації вчиненого адміністративного правопорушення також робить неможливим дослідження судом обставин щодо того, чи був стаціонарно вмонтований лазерний вимірювач швидкості «TruCAM» при проведенні поліцейським фіксації швидкості транспортного засобу позивача, оскільки в світлі правової позиції Восьмого апеляційного адміністративного суду, викладеної в постанові від 21.01.2021 року по справі№157/703/20 - вібрація приладу при фіксації швидкості з руки (рук) може дати більшу похибку, а ніж передбачено свідоцтвом про повірку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 77 КАС України передбачено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КпАП України (ч. 2 ст. 251 КпАП України).

Відповідачем як суб`єктом владних повноважень не надано належних, допустимих та достатніх доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України, та притягнення останнього до адміністративної відповідальності з дотриманням визначеної законом процедури.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Підсумовуючи викладене в сукупності, суд прийшов до висновку, що в діях позивача склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, відсутній, оскільки факт порушення нею вимог 12.4 ПДР України не підтверджується належними та зібраними у справі доказами, які відповідач мав би дослідити під час прийняття оскаржуваної постанови та відомості про наявність і дослідження яких повинні бути внесені до змісту такої постанови.

З урахуванням вищезазначених обставин, суд дійшов висновку, що постанову належить скасувати і провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України та застосування до нього стягнення у виді штрафу у розмірі 225 грн. закрити.

Ст. 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Разом із тим, не підлягають до задоволення вимога позивача про визнання постанови незаконною, виходячи з такого.

У відповідності до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Аналіз наведеної норми закону вказує, що суд при розгляді справ даної категорії наділений правом приймати рішення лише в чітких установлених законом межах, які не передбачають застосування такого способу захисту прав позивача як визнання постанови працівника поліції незаконною.

Відповідно до ч. 1ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку з частковим задоволенням позову витрати позивача у справі, які складаються зі сплаченого ним судового збору, на підставі ч. 1 ст. 139 КАС України підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, працівником якого є відповідач.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст.6, 9, 14, 72, 74, 76, 90, 139, 241-246, 255, 268, 271, 286,295 КАС України, суд,-

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, третя особа - поліцейський капрал поліції 1 роти Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Ульченко Володимир Миколайович, про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху - задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ЕАН №3767226 від 08 лютого 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України та накладення стягнення у виді штрафу у розмірі 225 гривень, провадження у справі про адміністративне правопорушення- закрити.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений ним при поданні позову судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління національної поліції у Дніпропетровській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його отримання.

Суддя Д.А.Кащук