Справа № 580/4682/20
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2021-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/4682/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Кобаля М.І.

За участю секретаря: Несін К.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «А.Ф. Злагода» на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21 січня 2021 року, суддя Білоноженко М.А., у справі за адміністративним позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «А.Ф. Злагода» до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання протиправним та скасування припису,-

У С Т А Н О В И Л А:

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «А.Ф. Злагода» звернулось до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання протиправним та скасування припису про усунення порушень вимог земельного законодавства від 23.09.2020 року №431-ДК/0242Пр/03/01-20.

Відповідно до рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21 січня 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 21 січня 2021 року, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «А.Ф. Злагода» звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав для задоволення клопотання про вихід із письмового провадження та проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.

В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи та заслухавши доповідь судді-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до наказу Головного управління від 07.08.2020 р. №431-ДК призначено здійснення державного контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів шляхом проведення перевірки під час використання земель сільськогосподарського призначення державної власності та комунальної власності (земель запасу, резервного фонду), які не надані у власність, користування (оренду) в адміністративних межах Зарічанської сільської ради Корсунь-Шевченківському району, а саме земельних ділянок з кадастровими номерами :06:001:0587, :06:001:0172, :06:001:0173, :06:001:0171, :06:001:0175, :06:001:0170, :06:001:0168, :06:001:0176, :06:001:0169.

Призначений захід державного контролю наказано провести у термін з 10.08.2020р. по 21.08.2020р.

На підставі вищезазначеного наказу, державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Фурманом О.П., у відповідності до вимог статей 6 і 10 Закону України "Про державний контроль за виконанням та охороною земель" проведена 10.08.2020р. перевірка, про що було складено Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки від 10.08.2020р. №431-ДК/445/АП/09/01/-20, відповідно до якого встановлено, що земельні ділянка державної власності сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства за межами в адміністративних межах Зарічанської сільської ради Корсунь - Шевченківського району загальною площею 34,9744 га, а саме земельні ділянки: з кадастровими номерами :06:001:0169 площею 7,0525 га, :06:001:0173 площею 24,0 га, :06:001:0168 площею 3,9219 га та земельна ділянка державної власності для ведення товарного сільськогосподарського господарства з кадастровим номером :06:001:0587 площею 15,4901 га не використовуються.

Земельні ділянки загальною площею 36,1006 га, а саме земельні ділянки з кадастровими номерами :06:001:0172 площею 11,2772 га, :06:001:0170 площею 7,0 га, :06:001:0171 площею 10,7316 га, :06:001:0176 площею 7,0918 га самовільно використовуються для вирощування сільськогосподарських культур - сої та кукурудзи.

В діях фізичної чи юридичної особи, що використовують земельні ділянки вбачається порушення вимог ст.ст.125,126 Земельного кодексу України, а саме самовільне зайняття земельної ділянки, відповідальність за яке передбачено ст. 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

11.08.2020р. державним інспектором Фурманом О.П. було проведено обстеження земельних ділянок, яка знаходиться с. Заріччя, Зарічанської сільської ради Корсунь - Шевченківського району загальною площею 17,7316 га, про що складено Акт обстеження земельної ділянки від 11.08.2020р. №431-ДК/149/АО/10/01/-20, згідно якого - площа, на якій вчинено правопорушення 17,7316 га) державної форми власності сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства. За результатами обстеження земельної ділянки встановлено, що земельні ділянки загальною площею 17,7316 га з кадастровими номерами :06:001:0170 площею 7,0 га та :06:001:0171 площею 10,7316 га державної власності сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства в адміністративних межах Зарічанської сільської ради Корсунь -Шевченківського району використовується самовільно для вирощування сільськогосподарської культури - кукурудзи.

Відповідач листом від 03.09.2020р. №32-23-0.1-1263/90-20 повідомив позивача, що у зв`язку із проведенням перевірки щодо дотримання вимог земельного законодавства при використанні земельних ділянок з кадастровими номерами :06:001:0170 та :06:001:0171, запропонував направити представника позивача для участі у проведенні геодезичних обмірів та встановлення достовірної площі земельної ділянки, що використовується на 04.09.2020р.

В подальшому листом від 11.09.2020р. №32-23-0.1-1324/90-20 відповідач повідомив позивача, що під час здійснення державного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства, встановлено, що на земельних ділянках з кадастровими номерами :06:001:0170 та :06:001:0171 загальною площею 17,7316 га проведене посів кукурудзи на площі 13,3032 га, які за попередньою інформацією використовуються позивачем, у зв`язку із чим повідомлено про необхідність прибуття представнику позивача на 15.09.2020р. для надання пояснень стосовно підстав використання зазначених земельних ділянок із порушеннями вимог законодавства.

15.09.2020р. представник позивача листом вих. №1294 надав свої письмові пояснення, в яких зазначив, що під час здійснення господарської діяльності обробіток земельних ділянок з кадастровими номерами :06:001:0170, :06:001:0171 товариством не здійснювалось. Інформацією про осіб, які здійснили посів кукурудзи на площі 13,3032 га на вказаних земельних ділянках товариство не володіє.

23.09.2020р. відповідачем видано повідомлення про розгляд справи про адміністративне правопорушення, яке відбудеться 01.10.2020р.

23.09.2020р. (з урахуванням пояснень представника відповідача щодо допущення технічної помилки при зазначенні дати протоколу - 23.08.2020р.) державним інспектором Гаращенком В.І. складено Протокол про адміністративне правопорушення №431 -ДК/0191П/07/01/-20, згідно якого: при перевірці дотримання вимог земельного законодавства, встановлено, що 10.08.2020р. виявлено порушення вимог земельного законодавства, що полягає в самовільному зайнятті СТОВ "А.Ф. Злагода" частини земельних ділянок державної власності сільськогосподарського призначення в адміністративних межах Зарічанської сільської ради Корсунь - Шевченківського району з кадастровими номерами :06:001:0170 та :06:001:0171 загальною площею 17,7316 га. Площа самовільно зайнятих земель становить 13,3032 у відповідності до геодезичних обмірів (самовільно використовується під посів сільськогосподарської культури - кукурудзи), що є порушенням ст. 125,126 Земельного кодексу України. Правопорушення заподіяно матеріальну шкоду (збитки), що підтверджується Актом обстеження земельної ділянки від 11.08.2020р. №431-ДК/149/АО/10/01/-20.

У вказаному протоколі зазначено, що відповідальність за вчинене правопорушення передбачена ст.53-1 КУпАП та пунктом б частини першої ст.211 ЗК України. В протоколі зазначені відомості про особу, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також роз`ясненно права закріпленні ст.268 КУпАП, повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення, відбудеться 01.10.2020р. о 10 год. 00 хв.

23.09.2020р. відповідачем винесено припис №431-ДК/0242Пр/03/01-20, згідно якого приписано ОСОБА_1 , у 30-ти денний термін усунути порушення земельного законодавства - звільнити земельні ділянки та зобов`язано ОСОБА_1 повідомити до 23.10.2020 про виконання даного припису.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, керівником юридичної особи СТОВ «Агрофірма «Злагода» є ОСОБА_1 . Зазначена особа також значиться як представник.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 187 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), контроль за використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства України.

Статтею 188 ЗК України передбачено, що державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) вагропромисловому комплексі, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням та охороною земель, що спрямований на забезпечення раціонального використання і відтворення природних ресурсів та охорону довкілля, визначені Законом України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", відповідно до статті 4 якого, об`єктом державного контролю за використанням та охороною земель є всі землі в межах території України.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2016р. №482 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України", організація та здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності є завданнями Держгеокадастру.

Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.11.2016р. №910-р забезпечується здійснення Державною службою з питань геодезії, картографії та кадастру постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015р. №15 "Про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру" функцій і повноважень Державної інспекції сільського господарства, що припиняється, із здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Згідно з приписами Положення про Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області, затверджене наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2016р. № 308, (в редакції наказу Держгеокадастру від 20 лютого 2020 року №53), згідно з яким, Головне управління відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, здійснює державний нагляд (контроль) у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності.

Згідно із ст. 6 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" (далі Закон - №963-ІV), до повноважень центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, належить здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у частині додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю; виконання вимог щодо використання земельних ділянок за цільовим призначенням; додержання вимог земельного законодавства в процесі укладання цивільно-правових угод, передачі у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок; ведення державного обліку і реєстрації земель, достовірності інформації про земельні ділянки та їх використання.

Згідно статті 9 Закону № 963-ІV, державний контроль здійснюються у т.ч. шляхом проведення перевірок.

Положеннями статті 10 Закону № 963-ІV визначено, що державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель, серед іншого, мають право:

- безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель;

- давати обов`язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов`язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків;

- складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності.

- викликати громадян, у тому числі посадових осіб, для одержання від них усних або письмових пояснень з питань, пов`язаних з порушенням земельного законодавства України;

- проводити у випадках, встановлених законом, фотографування, звукозапис, кіно- і відеозйомку як допоміжний засіб для запобігання порушенням земельного законодавства України.

Відповідно до ст.1 Закону № 963-ІV, самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за такі порушення, зокрема, як: самовільне зайняття земельних ділянок.

Статтями 125, 126 ЗК України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (ст. 125,126 ЗК).

Щодо дводів позивач про те, що що у Акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкту - земельної ділянки від 10.08.2020 р. № 431-ДК/445/АП/09/01/-20 та Акті обстеження земельної ділянки від 11.08.2020р. №431-ДК/149/АО/10/01/-20, будь - яких посилань на фізичних чи юридичних осіб, які вчинили дане правопорушення не має, зазначені акти не підписані державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель у Черкаській області Фурманом О.П., то колегія судідв вважає їх безпідставними та такими, що не підвтерджуються зібраними у справі доказами.

Суд першої інстанції вірно встановив, що відповідачем, в межах здійсненого заходу було призначено та здійснено контроль за дотриманням вимог земельного законодавства під час використання земель сільськогосподарського призначення саме за об`єктом, а не суб`єктом використання, за наслідками якого встановлено факт самовільного зайняття та використання частини земельних ділянок з кадастровими номерами :06:001:0171, :06:001:0170. Законом №877-V визначено чіткий перелік відносин, на які поширюється його дія (відносини, пов`язані із здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності). До вказаного переліку не входять відносини, що виникають під час здійснення державного контролю за використанням та охороною земель.

Оскільки норми Закону №877-V стосуються безпосередньо сфери господарської діяльності суб`єктів господарювання та жодним чином не стосуються перевірок дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель, на спірні правовідносини розповсюджуються норми Закону №963-IV.

Правова позиція у подібних правовідносинах була висловлена Верховним Судом у постановах від 09.07.2020р. у справі 824/561/18-а, від 17.09.2019р. у справі №806/1723/18, від 27.02.2020р. у справі №818/1512/17.

Окрім того, як убачається з зазначених Актів від 10.08.2020р. та від 11.08.2020р. вони підписані уповноваженою особою, призначеної для здійснення проведено заходу контролю - Фурманом О.П .

Щодо доводів товариства про те, що на момент складання актів земельна ділянка площею 10,7316 га кадастровий номер :06:001:0171 (архівний номер) припинила своє існування і в результаті її поділу було утворено 6 нових земельних ділянок з наступними кадастровими номерами: :06:001:0642, :06:001:0643, :06:001:0644, :06:001:0645, :06:001:0646, :06:001:0647, відтак об`єктом перевірки мали слугувати саме новостворені земельні ділянки, слід зазначити наступне.

Згідно ч.ч.2,4 ст. 79-1 ЗК України, формування земельних ділянок здійснюється шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Відповідно до відомостей з інтернет-ресурсу "Публічна кадастрова карта", датою внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру про земельні ділянку, є:

- 22.09.2020р. щодо земельної ділянки, кадастровий номер :06:001:0642;

- 15.07.2020р. щодо земельної ділянки, кадастровий номер :06:001:0643;

- 22.09.2020р. щодо земельної ділянки, кадастровий номер :06:001:0644;

- 22.09.2020р. щодо земельної ділянки, кадастровий номер :06:001:0645;

- 23.09.2020р. щодо земельної ділянки, кадастровий номер :06:001:0646;

- 23.09.2020р. щодо земельної ділянки, кадастровий номер :06:001:0647.

Таким чином, до 23.09.2020р. здійснювалось формування нових земельних ділянок внаслідок поділу земельної ділянки площею 10,7316 га кадастровий номер :06:001:0171, в зв`язку із чим остання не припинила своє існування, кадастровий номер залишився незмінним з приміткою (архівний номер) до закінчення її поділу.

Таким чином, оскільки формування земельних ділянок внаслідок поділу земельної ділянки площею 10,7316 га, кадастровий номер :06:001:0171 тривало до 23.09.2020 року, а перевірка дотримання вимог земельного законодавства відбулась 10.08.2020 року, суд першої інстанції вірно не прийняв до уваги доводи позивача .

Окрім того, судом встановлено, що згідно Акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкту - земельної ділянки від 10.08.2020р. № 431-ДК/445/АП/09/01/-20 та Акту обстеження земельної ділянки від 11.08.2020 р. №431-ДК/149/АО/10/01/-20, посадовими особами встановлено факт самовільного використання земельних ділянок для вирощування сільськогосподарських культур (соя, кукурудза) загальною площею 17.7316 га, а саме: (площею 7.0000 га кадастровий номер :06:001:0170 та площею 10,7316 га кадастровий номер :06:001:0171 (архівний номер).

В ході перевірки предстанвиком відповідача була здійснена відеофіксація, з якої убачається, що встановлення площі самовільно зайнятої земельної ділянки інспектором здійснювалося шляхом проведення обстеження земельних ділянок: кадастровий номер :06:001:0170 та :06:001:0171 (архівний номер) та відповідно до інформації про земельні ділянки згідно плану-схеми земельних ділянок.

Окрім того, в ході проведення перевірки здійснено геодезичні обміри вказаних земельних ділянок спеціалістом геодезистом ДП "Черкаський науково-дослідний інститут землеустрою" О.М. Запарою, за наслідками якого сформовано план земельних ділянок, відповідно до якого загальна площа земельних ділянок - 17,7316 га, засіяна площа земельних ділянок - 13,3032 га.

Посадовою особою відповідача при перевірці також встановлено, що земельні ділянки: кадастровий номер :06:001:0170 та :06:001:0171 (архівний номер) обробляються єдиним масивом (посів сільськогосподарських культур (кукурудзи) із суміжними земельними ділянками, які на праві оренди використовує СТОВ "А.Ф.Злагода".

Як встановлено судом та дана обставина підтверджується матеріалами справи, у позивача перебувають в оренді земельні ділянки, з кадастровими номерами: :06:001:0388,:01:015:0020,:01:015:0019,:06:001:0051,:06:001:0222,:06:001:0070,:06:001:0261,:06:001:0256,:06:001:0284,:06:001:0190,:06:001:0353,:06:001:0189,:01:014:0004,:01:014:0003,:06:001:0138,:01:014:0001,:05:001:0033.

Відповідно до відомостей з інтернет-ресурсу "Публічна кадастрова карта", вищевказані земельні ділянки є суміжними із земельними ділянками кадастровий номер :06:001:0170 та :06:001:0171 (архівний номер).

Таким чином, доводи представника позивача про відсутність будь-яких доказів, що земельні ділянки загальною площею 17,7316 га межують з земельними ділянками, які знаходяться в оренді позивача та обробляються єдиним масивом, а також відсутність документів, що підтверджують проведення геодезичних обмірів в період з 10.08.2020року по 23.08.2020оку суд вірно не взяв до уваги , оскільки вони не підтверджуються зібраним у справі доказами.

Також колегія суддів зазначає, що рішення органів виконавчої влади або місцевого самоврядування про надання земельних ділянок: кадастровий номер :06:001:0170 та :06:001:0171 (архівний номер) в оренду чи користування СТОВ "А.Ф.Злагода" позивач до суду не надав, а отже з урахуванням встановленого в ході перевірки факту оброблення єдиним масивом (посів сільськогосподарських культур (кукурудзи) земельних ділянок: кадастровий номер :06:001:0170, :06:001:0171 (архівний номер) із суміжними земельними ділянками, які на праві оренди використовує СТОВ "А.Ф.Злагода", суд доходить висновку про доведеність факту використання земельних ділянок: кадастровий номер :06:001:0170, :06:001:0171 (архівний номер) з порушенням вимог ст.125, 126 ЗК України, що відповідно до ст.1 Закону України "Про державний контроль за охороною та використанням земель" свідчить про факт самовільного зайняття позивачем відповідних земельних ділянок.

Відповідно до ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Колегія суддів, з огляду на встановлені у справі обставини та досліджені докази, приходить до висновку, що оскаржуваний припис винесено посадовою особою відповідача в межах, у спосіб та в порядку встановленому законом, у зв`язку з чим підстави для його скасування відсутні.

Щодо доводів позивача про порушення відповідачем вимог закону при прийнятті протоколу про адміністративне правопорушення колегія суддів зазначає наступне.

Як убачається з матеріалів справи та з адміністративного позову, окремо позивач не заявляв позовних вимог щодо протиправності дій відповідача під час складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, а лише мотивував свої доводи протиправністю складання такого протоколу відповідачем в обгрунтування підстав для визнання незаконним та скасування припису про усунення вимог земельного законодавства.

Колегія суддів вважає, що у даному випадку протокол про вчинення адміністративного правопорушення ніяким чином не впливає на законність прийнятого відповідачем припису про усунення порушень вимог земельного законодавства і його складання не може бути доказом протиправності такого припису.

Складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Слід також зауважити, що розгляд питання правомірності складання протоколу про адміністративне правопорушення в окремому позовному провадженні без аналізу матеріалів про притягнення особи до адміністративної відповідальності та рішення суб`єкта владних повноважень, винесеного за результатами їх розгляду, у сукупності з іншими доказами, не дозволить ефективно захистити та відновити (за наявності порушень) права особи, яка притягується до відповідальності, що не відповідає завданням адміністративного судочинства.

При цьому сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб`єкта владних повноважень, а тому позовні вимоги, спрямовані на фактичне визнання його незаконним, не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства як і не може бути доказом складання такого протоколу протиправність винесення припису.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 березня 2019 року, прийнятій за наслідками розгляду справи № 712/7385/17 про визнання протиправними дій щодо незаконного складення протоколу про адміністративне правопорушення, вказала на те, що оскільки дії відповідачів щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення без ухвалення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності не породжують правових наслідків для особи та не порушують його права, то вони окремо від постанови суду про притягнення до адміністративної відповідальності не оскаржуються.

Як зазначив суд першої інстанції, згідно з пунктом 1 Інструкції з оформлення державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства агарної політики та продовольства України від 19 січня 2017 року №6, у разі виявлення порушення законодавства у сфері використання та охорони земель, за яке Кодексом України про адміністративні правопорушення передбачена адміністративна відповідальність, державний інспектор складає протокол про адміністративне правопорушення.

Вимоги до відомостей, що зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення встановлено ч. 5 Вказаної інструкції.

Частиною 6 Інструкції встановлено, що у протоколі обов`язково робиться відмітка про роз`яснення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, її прав і обов`язків, передбачених статтею 268 КУпАП, а також про повідомлення її про час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Отже, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки відсутні правові підстави для його задоволення.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «А.Ф. Злагода» залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21 січня 2021 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Кобаль М.І.