Справа № 520/11276/2020
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2021-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2021 р.Справа № 520/11276/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Рєзнікової С.С. , Мельнікової Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держпраці у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.12.2020, головуючий суддя І інстанції: Бідонько А.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 09.12.20 року по справі № 520/11276/2020

за позовом Приватного підприємства "Українська виноробна компанія"

до Головного управління Держпраці у Харківській області

про визнання протиправним та скасування припису,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Приватне підприємство "Українська виноробна компанія", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Харківській області, в якому просив суд:

-скасувати припис Головного управління Держпраці у Харківській області №ХК11365/3092/АВ/П про усунення виявлених порушень від 14.07.2020.

В обґрунтування позову зазначено, що припис про усунення порушень від 14.07.2020 №ХК11365/3092/АВ/П є незаконним, необґрунтованим, а отже таким, що підлягає скасуванню, оскільки позивачем не допущено порушень, на які посилається відповідач, натомість відповідачем під час проведення перевірки допущено процедурні порушення.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.09.2020 позовні вимоги задоволено частково.

Скасованоно п.1 та п. 3 Припису Головного управління Держпраці у Харківській області №ХК11365/3092/АВ/П від 14.07.2020 про усунення виявлених порушень, внесений Приватному підприємству "Українська виноробна компанія".

У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто на користь Приватного підприємства "Українська виноробна компанія" судовий збір у сумі 1051,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці в Харківській області.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.09.2020 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтуванні апеляційної скарги відповідач зазначає, що відповідно до п. 1 Припису про усунення виявлених порушень встановлено, що ОСОБА_1 не ознайомлена з посадовою інструкцією під особистий підпис, чим не дотримані норми ст. 29 КЗпП України. Відповідно до п. 3 Припису встановлено, що посадові оклади на підприємстві позивача встановлені без урахування міжпосадових (міжкваліфікаційних) співвідношень, оскільки згідно штатного разкладу від 01.02.2020, посадовий оклад адміністративного помічника, комірника, експедитора, оператора комп`ютерного набору, водія встановлений в розмірі 4750 грн., чим не дотримані вимоги ч. 4 ст. 96 КзпП України. З урахуванням наведеного, відповідач зазначає, що припис Головного управління Держпраці у Харківській області від 14.07.2020 винесений у межах та у спосіб, передбачений чинним законодавством, відтак не підлягає скасуванню.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що інспектором праці Головного управління Держпраці у Харківській області на підставі Наказу про проведення заходу державного нагляду від 02.07.2020 №1014 , направлення від 02.07.2020 № 02.03-03/1718 та звернення фізичної особи ОСОБА_1 за вх. №С-587 від 15.06.2020, проведено інспекційне відвідування ПП "Українська виноробна компанія" на предмет додержання вимог законодавства про працю, за результатами якого складено акт інспекційного відвідування №ХК11365/3092АВ від 14.07.2020.

Відповідно до висновків акту інспекційного відвідування, встановлено наступні порушення:

- ст.29 КЗпП ОСОБА_1 не ознайомлена з посадовою інструкцією під особистий підпис, чим не дотримані норми ст. 29 КЗпП України, а саме перед початком роботи працівник не проінформований під особистий підпис з умовами праці;

- ч.2 ст. 97 КЗпП України, ч. 1 ст. 115 Закону України "Про оплату праці" штатний розпис затвердженний наказом директора підприємства Джаббарова Т.А., однак не погоджений з уповноваженим на представництво трудовим колективом органом;

- ч 4. ст.96 КЗпП України, ч. 4 ст.6 Закону України "Про оплату праці" посадові оклади встановлені без урахування міжпосадових співвідношень;

- ст. 149 КЗпП України, п. 31 Типових правил внутрішнього трудового розпорядку ОСОБА_1 не повідомлено під розписку про стягнення у вигляді догани.

На підставі висновків акту відповідачем складено припис про усунення виявлених порушень №ХК11365/3092/АВ/П від 14.07.20.

Позивач, вважаючи припис про усунення виявлених порушень протиправним, звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що скасуванню підлягає п.1 та п. 3 Припису Головного управління Держпраці у Харківській області №ХК11365/3092/АВ/П від 14.07.20 про усунення виявлених порушень, внесений Приватному підприємству "Українська виноробна компанія".

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначаються Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" дія якого поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно з ч. 4 ст. 2 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Зазначені у ч. 4 цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог ст. 1, ст. 3, ч. 1, 4, 6 - 8, абз. 2 ч. 10, ч. 13 та 14 ст. 4, ч. 1 - 4 ст. 5, ч. 3.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (зокрема їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю, з урахуванням особливостей, визначених Конвенцією Міжнародної організації праці № 81 від 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованою Законом України від 8 вересня 2004 року № 1985-IV, Конвенцією Міжнародної організації праці № 129 від 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованою Законом України від 8 вересня 2004 року № 1986-IV, та Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності"визначає Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю від 21.08.2019 року № 823.

Відповідно до п. 2 Порядку № 823 заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються у формі інспекційних відвідувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Згідно з п.п. 1 п. 5 Порядку № 823 підставою для здійснення інспекційних відвідувань є звернення працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю.

Щодо встановленого порушення відповідно до ст. 29 КЗпП України, а саме не ознайомлення позивачем - ОСОБА_1 з посадовою інструкцією під особистий підпис, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 29 КЗпП України до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний роз`яснити працівникові його права і обов`язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору; ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором; визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами; проінструктувати працівника з техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони.

Так, в матеріалах справи наявна заява ОСОБА_1 про прийняття на роботу на ПП "Українська виноробна компанія" від 04.12.2018, відповідно до якої остання ознайомленна зі своїми правами та обов`язками, про що свідчить особистий підпис в заяві (а.с. 30).

Також в матеріалах справи наявний документ, в якому передбачені права та обов`язки адміністративного помічника, (посадова інструкція), які затверджені наказом від №4 від 05.11.2018 та який надавався для ознайомлення ОСОБА_1 .

У зв`язку з чим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 ознайомлено з правами та обов`язками, відтак висновки відповідача про порушення позивачем положень ст. 29 КЗпП України є безпідставними та припис в цій частині підлягає скасуванню.

Щодо порушення позивачем ч. 2 ст. 97 КЗпП України, ч.1 ст. 15 Закону України "Про оплату праці", а саме штатний розпис затвердженний наказом директора підприємства Джаббарова Т.А., однак не погоджений з уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, колегія суддів зазначає наступне.

Нормами статті 97 КЗпП, статті 15 Закону України "Про оплату праці" визначено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.

Матеріалами справи встановлено, що штатний розпис ПП "Українська виноробна компанія", який діє з 01.02.2020, затверджений лише наказом директора Джаббарова Т.А., проте не погоджений з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

При цьому, позивачем так і не надано відповідних доказів на спростування виявлених порушень.

Отже, дане порушення знайшло своє підтвердження під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції, відтак суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що припис про усунення виявлених порушень в цій частині не підлягає задоволенню.

Щодо порушення позивачем положень ч 4. ст.96 КЗпП України, ч.4 ст. 6 Закону України "Про оплату праці", а саме посадові оклади встановлені без урахування міжпосадових співвідношень, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 97 КЗпП України передбачено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

Крім того, згідно статті 6 Закону України "Про оплату праці" системами оплати праці є тарифна та інші системи, що формуються на оцінках складності виконуваних робіт і кваліфікації працівників.

Тарифна система оплати праці включає: тарифні сітки, тарифні ставки, схеми посадових окладів і професійні стандарти (кваліфікаційні характеристики).

Тарифна система оплати праці використовується при розподілі робіт залежно від їх складності, а працівників - залежно від кваліфікації та за розрядами тарифної сітки. Вона є основою для формування та диференціації розмірів заробітної плати.

Тарифна сітка (схема посадових окладів) формується на основі тарифної ставки робітника першого розряду та міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів).

Схема посадових окладів (тарифних ставок) працівників установ, закладів та організацій, що фінансуються з бюджету, формується на основі: мінімального розміру посадового окладу (тарифної ставки), встановленого Кабінетом Міністрів України; міжпосадових (міжкваліфікаційних) співвідношень розмірів посадових окладів (тарифних ставок) і тарифних коефіцієнтів.

Оскільки позивач не фінансується з Державного бюджету, його працівникам не потрібно встановлювати схему посадових окладів, що формується на основі міжпосадових (міжкваліфікаційних) співвідношень розмірів посадових окладів і тарифних коефіцієнтів. Все, що стосується оплати праці встановлюється у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами

Таким чином, висновки відповідача про порушення позивачем положень ч.2 ст. 97 КЗпП України, ч.1 ст. 15 Закону України "Про оплату праці" є помилковими.

Щодо порушення позивачем ст. 149 КЗпП України, п.31 Типових правил внутрішнього трудового розпорядку, а саме, що ОСОБА_1 не повідомлено під розписку про стягнення у відношенні неї догани, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 не ознайомлення з наказом № 17/06-П від 22.06.2020, яким на неї накладено дисциплінарне стягнення, відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги позивача про визнання припису про усунення виявлених порушень в цій частині не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено положення нормативних актів, що регулюють спірні правовідносини та дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процессуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головне управління Держпраці у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.12.2020 по справі № 520/11276/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)А.О. Бегунц
Судді(підпис) (підпис) С.С. Рєзнікова Л.В. Мельнікова
Повний текст постанови складено 02.04.2021 року