Справа № 300/226/21
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2021-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" квітня 2021 р. справа № 300/226/21
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Главач І.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Калуської районної державної адміністрації Івано-Франківської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 26.01.2021 звернулася до суду з позовною заявою до Управління соціального захисту населення Калуської районної державної адміністрації Івано-Франківської області, Комісії з питань розгляду заяв громадян щодо призначення житлових субсидій, допомоги малозабезпеченим сім`ям та внесення інформації про пільговика до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги Калуської районної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалою суду від 29.01.2021 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення для недоліків. Позивач 22.02.2021 подала заяву про усунення недоліків, в якій, серед іншого, просила виключити із числа співвідповідачів Комісію з питань розгляду заяв громадян щодо призначення житлових субсидій, допомоги малозабезпеченим сім`ям та внесення інформації про пільговика до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги Калуської районної державної адміністрації.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.02.2021 відкрито провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Калуської районної державної адміністрації Івано-Франківської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії та ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є особою з інвалідністю ІІІ групи та користується відповідними пільгами та отримувала житлову субсидію. Відповідачем повідомлено ОСОБА_1 про необхідність написання заяви про призначення житлової субсидії на опалювальний період 2020/2021, що нею було зроблено 09.11.2020. Однак 12.01.2021 позивач отримала повідомлення про відмову у призначенні житлової субсидії згідно протоколу №16 від12.2020 засідання комісії з питань розгляду заяв громадян щодо призначення житлових субсидій та внесення інформації про пільговика до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги. Відповідно до змісту даного протоколу, у члена домогосподарства або у члена сім`ї особи із складу домогосподарства доходи, які враховуються під час призначення житлової субсидії, були такими, що зазначені в абзацах другому-четвертому пункту 4 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 №848, у редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 14.08.2019 №807, і такі особи перебували за кордоном сукупно більше 60 днів протягом періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії, оскільки син позивача, який зареєстрований за адресою місцезнаходження домоволодіння проживає за кордоном. Вважає, таке рішення відповідача протиправним та необґрунтованим, прийнятим без врахування всіх обставин справи. Вважає, що факт відсутності члена домоволодіння за зареєстрованим місцем проживання не міг бути єдиною підставою для прийняття рішення про відмову у призначенні субсидії, оскільки для вирішення зазначеного питання Положення передбачає необхідність підтвердження доходів такої особи, а також взяття до уваги те, що позивач перебуває у складних життєвих обставинах, викликаних тривалою хворобою, що підтверджується висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я встановленого зразка. Просить задовольнити заявлені позовні вимоги.
Представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечила з мотивів, наведених у відзиві від 18.03.2021 №01-04/684, який міститься в матеріалах справи. Вказала, що в акті обстеження матеріально-побутових умов від 05.11.2020 №37/10-18 зазначено, що син заявника зареєстрований за даною адресою, однак на даний час проживає за межами країни, у зв`язку з чим відповідачем правомірно відмовлено у призначенні пенсії. Просила відмовити у задоволенні позову.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладених у заявах по суті справи, встановив наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України.
Відповідно до пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 від 09.02.2011 отримує пенсію по інвалідності , 3 група, загальне захворювання (а.с. 6).
09.11.2020 ОСОБА_1 звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Калуської районної державної адміністрації із заявою про призначення та надання житлової субсидії у грошовій формі (а.с. 11).
Відповідно до витягу з протоколу №16 від 28.12.2020 засідання комісії з питань розгляду заяв громадян щодо призначення житлових субсидій та внесення інформації про пільговика до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги ОСОБА_1 відмовлено у призначенні житлової субсидії на підставі підпункту 4 пункту 1 (житлову субсидію за рішенням комісії не може бути призначено у разі, коли у члена домогосподарства або у члена сім`ї особи із складу домогосподарства доходи, які враховуються під час призначення житлової субсидії, були такими, що зазначені в абзацах другому-четвертому цього підпункту, і такі особи перебували за кордоном сукупно більше 60 днів протягом періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії) (а.с. 8).
Вважаючи таку відмову у призначенні житлової субсидії протиправною позивач звернулася до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.
Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначаються Законом України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії від 05.10.2000 № 2017-III (далі по тексту - Закон № 2017-III). Відповідно до статті 5 Закону № 2017-III державні соціальні стандарти і нормативи формуються, встановлюються та затверджуються у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за участю та погодженням з іншими сторонами соціального партнерства, якщо інше не передбачено Конституцією України та законами України.
Згідно Закону № 2017-III до державних соціальних нормативів належать, в тому числі, соціальна норма житла та соціальні нормативи користування комунальними послугами, з оплати яких держава надає пільги та встановлює субсидії громадянам.
Приписами пункту 7 частини першої статті 4 Закону України Про житлово-комунальні послуги від 19.11.2017 № 2189-VIII встановлено, що до повноважень Кабінету Міністрів України належать, зокрема, встановлення порядку надання пільг та житлових субсидій населенню в частині забезпечення надання житлових субсидій як частки вартості житлово-комунальних послуг, у тому числі їх виплати у грошовій формі.
Умови призначення та порядок надання громадянам житлових субсидій встановлено Положенням про порядок призначення житлових субсидій, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 № 848 (далі по тексту - Положення № 848, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2018 № 329 чинній станом на дату звернення позивача із заявою про надання житлової субсидії).
Підпунктом 3 пункту 6 Положення №848 встановлено, що житлова субсидія не призначається (у тому числі на наступний період), якщо: у складі домогосподарства або у складі сім`ї члена домогосподарства є особи, що досягли 18-річного віку станом на початок періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії (далі - особи, доходи яких враховуються під час призначення житлової субсидії), і в цьому періоді: за інформацією ДФС, Пенсійного фонду України, у них взагалі відсутні доходи, які враховуються під час призначення житлової субсидії; або нарахований середньомісячний сукупний дохід менший, ніж розмір мінімальної заробітної плати, встановленої на початок періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії; та/або ними або за них не сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі, не меншому від мінімального, сумарно протягом трьох місяців у періоді, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії (крім випадків, коли наявна заборгованість роботодавця із виплати заробітної плати та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за цих осіб).
Згідно пункту 7 вказаного Положення за наявності умов, зазначених у пункті 6 цього Положення, житлову субсидію може бути призначено за рішенням комісії виходячи з конкретних обставин, що склалися, крім випадків, зазначених у підпунктах 1 (за винятком житлових приміщень (будинків), на які оформлено два і більше окремі особові рахунки, за умови, що опалювальна площа частини житлового приміщення кожного домогосподарства, на яку призначається субсидія, не перевищує 120 кв. метрів для квартири, 200 кв. метрів для індивідуального будинку) і 7 пункту 6 цього Положення.
Рішення про призначення (відмову в призначенні) житлової субсидії в таких випадках приймається комісією на підставі акта обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства.

Абзацом 11 пункту 7 Положення №848 встановлено, що житлову субсидію за рішенням комісії не може бути призначено у разі, коли у члена домогосподарства або у члена сім`ї особи із складу домогосподарства доходи, які враховуються під час призначення житлової субсидії, були такими, що зазначені в абзацах другому - четвертому підпункту 3 пункту 6 цього Положення, і такі особи перебували за кордоном сукупно більше 60 днів протягом періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії (крім випадку, зазначеного в абзаці четвертому пункту 7 цього Положення, а також якщо працездатні особи в період, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії, документально підтвердили шляхом надання легалізованих в Україні документів набуття страхового стажу в інших країнах, з якими укладено договори про соціальне забезпечення, перелік яких розміщується на офіційному веб-сайті Мінсоцполітики). До 60-денного періоду перебування за кордоном не включаються дні службового відрядження, лікування або навчання за кордоном, що підтверджується відповідними документами.

Житлова субсидія призначається одному із членів домогосподарства, які зареєстровані в житловому приміщенні (будинку) (пункт 8 Положення №848).

Відповідно до пункту 9 Положення №848 житлова субсидія розраховується на всіх членів домогосподарства.

До складу домогосподарства включаються всі особи, що зареєстровані в житловому приміщенні (будинку), на яких розраховуються соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування і доходи яких враховуються під час призначення житлової субсидії.

Під час призначення житлової субсидії враховуються також доходи членів сім`ї особи із складу домогосподарства у разі, коли їх зареєстроване (фактичне) місце проживання відмінне від адреси домогосподарства (крім доходів батьків у разі призначення субсидії студентам, які зареєстровані у гуртожитку за місцем навчання, та доходів одного з батьків дитини у разі призначення субсидії другому з батьків з дитиною у разі, коли батьки розлучені). При цьому соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування за адресою домогосподарства на таких осіб не розраховуються.

У разі коли у складі домогосподарства кількість фактично проживаючих зареєстрованих членів домогосподарства є меншою за кількість членів домогосподарства, зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку), за рішенням комісії соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування розраховуються на фактично проживаючих зареєстрованих за даною адресою членів домогосподарства. Рішення комісії в такому випадку приймається з урахуванням норм, зазначених в абзаці одинадцятому пункту 7 цього Положення.

За рішенням комісії доходи членів домогосподарства, які зареєстровані в житловому приміщенні (будинку), але фактично за даною адресою не проживають, в сукупний дохід домогосподарства не враховуються. Рішення комісії в такому випадку приймається з урахуванням норм, зазначених в абзаці одинадцятому пункту 7 цього Положення, і не може поширюватися на випадок, визначений в абзаці третьому цього пункту.

Рішення комісії у випадках, передбачених цим пунктом, приймаються на підставі актів обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства.

Згідно пункту 13 вказаного Положення для призначення житлової субсидії громадянин, особа якого посвідчується паспортом або іншим документом, подає структурному підрозділу з питань соціального захисту населення за зареєстрованим місцем проживання (орендарі, внутрішньо переміщені особи - за фактичним місцем проживання):

заяву про призначення житлової субсидії за формою, встановленою Мінсоцполітики (далі - заява);

декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, за формою, встановленою Мінсоцполітики (далі - декларація);

довідки про доходи - у разі зазначення в декларації доходів, інформація про які відсутня у ДФС, Пенсійному фонді України, фондах соціального страхування тощо і відповідно до законодавства не може бути отримана за запитом структурного підрозділу з питань соціального захисту населення у порядку, встановленому цим Положенням. У разі неможливості підтвердити такі доходи довідкою до декларації додається письмове пояснення із зазначенням їх розміру;

Під час прийому документів для призначення житлової субсидії забороняється вимагати від громадян документи, подання яких не передбачено цим Положенням.

Як встановлено судом, 09.11.2020 позивач звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Калуської районної державної адміністрації із заявою про призначення та надання житлової субсидії у грошовій формі (а.с. 11).

Відповідно до витягу з протоколу №16 від 28.12.2020 засідання комісії з питань розгляду заяв громадян щодо призначення житлових субсидій та внесення інформації про пільговика до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги ОСОБА_1 відмовлено у призначенні житлової субсидії на підставі підпункту 4 пункту 1 (житлову субсидію за рішенням комісії не може бути призначено у разі, коли у члена домогосподарства або у члена сім`ї особи із складу домогосподарства доходи, які враховуються під час призначення житлової субсидії, були такими, що зазначені в абзацах другому-четвертому цього підпункту, і такі особи перебували за кордоном сукупно більше 60 днів протягом періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії) (а.с. 8).

Аналізуючи абзац 11 пункту 7 Положення №848 суд дійшов висновку, що субсидія не може бути призначена, коли одночасно виконуються дві вимоги: перша - коли у особи доходи, які враховуються під час призначення житлової субсидії, були такими, що зазначені в абзацах другому - четвертому підпункту 3 пункту 7 цього Положення, а друга - такі особи перебували за кордоном сукупно більше 60 днів протягом періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії, крім випадку, зокрема, якщо працездатні особи в період, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії, документально підтвердили шляхом надання легалізованих в Україні документів набуття страхового стажу в інших країнах, з якими укладено договори про соціальне забезпечення, перелік яких розміщується на офіційному веб-сайті Мінсоцполітики.

Для розгляду питань, що належать до компетенції комісії, у випадках, передбачених цим Положенням, структурний підрозділ з питань соціального захисту населення може запропонувати громадянину подати додаткові документи, які не передбачені цим Положенням, але необхідні для розгляду комісією питань (пункт 13 Положення №848).

Проте з матеріалів справи вбачається, що відповідачем під час призначення субсидії не було запропоновано позивачу надати документи щодо набуття її сином страхового стажу в інших країнах, з якими укладено договори про соціальне забезпечення та при прийнятті оскаржуваного рішення дані обставини не досліджували.

Окрім цього в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують відсутність доходів у сина.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 3 Положення №848 призначення житлових субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюється структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві і Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення).

Таким чином, приписи Положення № 848 визначають право структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві і Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад на здійснення контролю за призначенням та цільовим використанням субсидій.

Для призначення житлових субсидій на запит структурних підрозділів з питань соціального захисту населення у п`ятиденний строк з дня його отримання подаються відомості про, зокрема перетин державного кордону особами, у яких обов`язково зазначаються дати перетину державного кордону, - Держприкордонслужбою.

З аналізу зазначеної норми суд дійшов висновку, що структурні підрозділи з питань соціального захисту населення зазначений запит має надіслати до Держприкордонслужби у процесі перевірки документів особи, яка звернулася за наданням житлової субсидії, тобто до прийняття рішення про її призначення або про відмову у її призначенні.

Структурний підрозділ з питань соціального захисту населення може прийняти рішення про подання документів щодо призначення житлової субсидії на розгляд комісії у разі наявності підстав, визначених цим Положенням.

Також відповідно до пункту 14 Положення №848 структурні підрозділи з питань соціального захисту населення мають право робити запити та безоплатно отримувати у строк до 10 календарних днів від інших підприємств, установ і організацій інформацію, необхідну для призначення житлових субсидій та проведення перевірок достовірності даних, отриманих від осіб, які звертаються за їх призначенням.

У разі коли документи, передбачені пунктом 13 цього Положення, подано не в повному обсязі, житлова субсидія призначається за умови надходження документів, яких не подано одночасно із заявою, протягом 30 днів з дня подання заяви.

Відтак, посадові особи відповідача повинні були перевірити інформацію про факт перебування за кордоном більше 60 днів осіб зі складу домогосподарства та членів їх сім`ї шляхом надіслання відповідного запиту до Держприкордонслужби.

Враховуючи викладене, станом на момент розгляду заяви позивача від 06.11.2020 про призначення житлової субсидії відповідач не здійснив перевірку, наданих позивачем відомостей, а також не здійснив перевірку факту легалізації особи в іншій країні.

Відповідно до пункту 119 Положення №848, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2019 р. № 807, станом на момент прийняття оскаржуваного рішення, за рішенням комісії надання раніше призначеної житлової субсидії припиняється за поданням структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, управителів, об`єднання, виконавців комунальних послуг у разі, коли, зокрема у заяві та/або декларації громадянин зазначив недостовірні дані, що вплинуло на встановлення права на житлову субсидію або визначення її розміру на суму, яка перевищує 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на день призначення житлової субсидії.

Крім того, суд звертає увагу, на зміст витягу протоколу №16 від 28.12.2020 засідання комісії з питань розгляду заяв громадян щодо призначення житлових субсидій та внесення інформації про пільговика до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, у якому зазначено підставу відмови у призначенні субсидії підпункт 4.

При цьому, пункт 4 відмови у призначенні пенсії передбачає таку підставу: будь-хто із складу домогосподарства або член сім`ї особи із складу домогосподарства протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії, призначенням житлової субсидії без звернення здійснив купівлю земельної ділянки, квартири (будинку), транспортного засобу (механізму), будівельних матеріалів, інших товарів довгострокового вжитку або оплатив (одноразово) будь-які послуги (крім медичних, освітніх та житлово-комунальних послуг згідно із соціальною нормою житла (в тому числі понаднормової площі житла у випадку, зазначеному у пункті 10 цього Положення) та соціальними нормативами житлово-комунального обслуговування) на суму, яка на дату купівлі, оплати перевищує 50 тис. гривень.

Таке зазначення відповідачем підстави відмови у призначенні субсидії, за відсутності інфорамації та доказів, що такі обставини мали місце, на переконання суду, не відповідає принципу обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень.

Суд звертає увагу, що загальними вимогами, які висуваються до акта індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його оформлення (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття. При цьому, недотримання принципу обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до пункту 71 рішення у справі Рисовський проти України (№ 29979/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип належного урядування, як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (рішення у справі Москаль проти Польщі (n. 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, interalia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (див. там само). З іншого боку, потреба виправити минулу помилку не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення у справі Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки заява № 36548/97, п. 58). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (Ґаші проти Хорватії, заява № 32457/05, п. 40).

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до приписів частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Так зокрема, вищенаведений конституційний принцип вимагає від владного суб`єкта діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, з дотриманням встановленої законом процедури.

З урахування наведеного, суд дійшов висновку, що рішення Управління праці та соціального захисту населення Калуської районної державної адміністрації Івано-Франківської області про відмову ОСОБА_1 у призначенні житлової субсидії, оформлене протоколом №16 від 28.12.2020 є обґрунтованими, а тому позов в цій частині є таким, що підлягає задоволенню.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);

- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З практики Європейського суду витікає наступне: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Відповідно до пункту 9 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 №848, у редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 14.08.2019 №807, призначення житлових субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення.

Оскільки саме на відповідача покладено обов`язок щодо призначення субсидій та встановлення всіх необхідних умов для призначення, тому відповідачу слід повторно розглянути заяву позивача про призначення субсидії із врахуванням висновків суду про відсутність підстави для відмови у такому призначенні лише на підставі даних акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї.

З огляду на вищенаведені обставини, суд дійшов висновку що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково, в частині визнання протиправним та скасування рішення Управління праці та соціального захисту населення Калуської районної державної адміністрації Івано-Франківської області, оформлене протоколом №16 від 28.12.2020, про відмову ОСОБА_1 у призначенні житлової субсидії, а також зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 09.11.2020 про призначення субсидії та прийняти рішення, з урахуванням висновків, наведених у даному рішенні.

Згідно частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Таким чином, враховуючи, що заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, то на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань відповідача слід стягнути 464 грн. судового збору, сплаченого відповідно до квитанції ПАТ АБ «Укргазбанк» за №54380151 від 19.02.2021 (а.с. 22).

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління праці та соціального захисту населення Калуської районної державної адміністрації Івано-Франківської області про відмову ОСОБА_1 у призначенні житлової субсидії, оформлене протоколом №16 від 28.12.2020.

Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Калуської районної державної адміністрації Івано-Франківської області (, вул. Чорновола, 12, м. Калуш, Івано-Франківська обл., 773+00) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) від 09.11.2020 про призначення житлової субсидії по домоволодінню за адресою: АДРЕСА_3 та прийняти рішення з урахуванням висновків, викладених у даному рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління праці та соціального захисту населення Калуської районної державної адміністрації Івано-Франківської області(, вул. Чорновола, 12, м. Калуш, Івано-Франківська обл., 77300) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) сплачений судовий збір в розмірі 464 (чотириста шістдесят чотири) гривні 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач:

ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

відповідач:

Управління праці та соціального захисту населення Калуської районної державної адміністрації Івано-Франківської області, , вул. Чорновола, 12, м. Калуш, Івано-Франківська обл., 77300.

Суддя Главач І.А.