Справа № 127/4027/21
Суддя: Вишар І. Ю.
Дата ухвалення: 2021-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 127/4027/21
Провадження № 2-а/127/42/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2021 р.м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Вишара І.Ю.,Дернової В.В.,
при секретарі Павленко І.В., за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача Волошанівської К.В., представника відповідача Мельника С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом адвоката Волошанівської Катерини Василівни в інтересах ОСОБА_1 до головного спеціаліста - інспектора з паркування відділу паркування департаменту енергетики транспорту та зв`язку Вінницької міської ради Люльчака Сергія Олеговича про скасування постанови серії ІВ № 00009553 від 28.09.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області знаходиться адміністративна справа за позовомадвоката Волошанівської Катерини Василівни в інтересах ОСОБА_1 до головного спеціаліста - інспектора з паркування відділу паркування департаменту енергетики транспорту та зв`язку Вінницької міської ради Люльчака Сергія Олеговича про скасування постанови серії ІВ № 00009553 від 28.09.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Позов мотивований тим, що 17.09.2020 року відповідачем було складено постанову серії ІВ№00009553 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. Відповідно до постанови, 17.09.2020 року о 14:34 год. в м. Вінниці по вул. Магістратська/Першотравнева 44, керуючи транспортним засобом, марки Toyota, н.з. НОМЕР_1 , здійснив зупинку ближче 10 м від пішохідних переходів з обох боків, крім випадків надання переваги в русі п.15.9(г) чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.122 КУпАП.

На думку позивача постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на те, що вказана постанова не відповідає дійсним обставинам справи, а також складеною за відсутності належних доказів та з грубим порушенням норм діючого законодавства України.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав, наведених в адміністративному позові.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, з підстав викладених у письмовому відзиві.

Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 17 вересня 2020 року головним спеціалістом-інспектором з паркування відділу паркування Департаменту енергетики, транспорту та зв`язку ОСОБА_2 , було виявлено адміністративне правопорушення, яке передбачено ч.3 ст.122 КУпАП: порушення правил зупинки, а саме, зупинка ближче 10 метрів від пішохідного переходу транспортним засобом Toyota, д.н.з. НОМЕР_1 за адресою: м. Вінниця, вул. Магістратська,44.

28 вересня 2020 року інспектором з паркування винесено постанову серії IB №00009553, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн. за адміністративне правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП

Як вбачається зі змісту вказаної постанови про адміністративне правопорушення та інформації із зображенням транспортного засобу в момент вчинення правопорушення, що розміщена на веб-сайті в мережі Інтернет,17.09.2020р. о 14 год. 34 хв. у місті Вінниці по вул. Магістратська, 44, здійснено зупинку транспортного засобу «Toyota» з номерним знаком НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , ближче 10 від пішохідного переходу, чим порушено пункт 15.9 «г» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 та вчинено адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 122 КУпАП. Постановлено застосувати адміністративне стягнення до ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Інспектором з паркування було здійснено фото фіксацію обставин правопорушення: фотознімки з різних ракурсів, що здійснені за допомогою технічного приладу ЕМ5 («Logic Instrument»), який пройшов стандартизацію відповідно до Закону України "Про стандартизацію", що підтверджується: сертифікатом експертизи, атестатом відповідності, додатком до сертифіката, що автоматично визначає координати місця фіксації, відображають: і дату порушення 17.09.2020 р; 2) місце розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомого об`єкта: АДРЕСА_1 ; 3) географічні координати: 49.2365723, 28.4706955; 4) час вчинення порушення: 14 год. 34 хв.

Оскільки здійснено фото фіксацію обставин порушення правил зупинки в режимі фотозйомки, відповідальність за що передбачена ч. 3 ст. 122 КУпАП, та відсутність можливостей встановити безпосередньо особу, зазначену у ч. 1 ст. 14- 2 КУпАП на місці вчинення правопорушення, у повній відповідності до ст. 279-1 КУпАП, тому інспектором з паркування розміщено на лобовому склі транспортного засобу Toyota, д/н НОМЕР_1 повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності.

Фотознімки із відображенням автомобіля марки «Toyota», номерний знак НОМЕР_2 (GPS координати: 49.2365723, 28.4706955; дата 17.09.2020, час 14:34) : дані про відстань місця зупинки транспортного засобу від пішохідного переходу, містять інформацію про те, що транспортний засіб був зупинений за 9 мм (6 метр 17 сантиметрів) від пішохідного переходу, який позначений дорожньою розміткою 1.14.1, що підтверджено заміром такої відстані, тобто ближче 10 метрів з його боку.

Посилання позивача на те, що немає доказів вчинення адміністративного правопорушення є необґрунтованими, оскільки при дослідженні фотознімків транспортного засобу в момент вчинення правопорушення можливо чітко встановити, що транспортний засіб було зупинено саме ближче 10 м. від пішохідного переходу, про що свідчить наявність на зображеннях самого транспортного засобу на проїзній частині та дорожньої розмітки пішохідного переходу «зебри» біля нього. Також на фотознімках можливо визначити наявність засобів вимірювальної техніки світловіддалеміра лазерного "Bosh".

Встановлення зазначених вище фактів і обставин є достатньою підставою для встановлення наявності об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП. При цьому посилання представника позивача на те, що порушення не підтверджено матеріалами справи, є безпідставними та спростовуються фактичними даними - фотозйомкою технічним приладом, фотоматеріали з якого у розумінні закону є доказами в справі про адміністративне правопорушення.

Факт того, що транспортним засобом позивача здійснено зупинку у забороненому для цього місці підтверджується зображеннями вказаного транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення у інформаційно-телекомунікаційній системі «Система інтелектуального паркування «UNIP».

У цьому контексті слід зазначити, що пішохід теж є учасником дорожнього руху (абзац вісімдесят сьомий пункту 1.10 ПДР), і наявність умов для його пересування є важливою умовою належної організації дорожнього руху.

Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ст.3 Конституції України).

Збереження життя і здоров`я людини, а також забезпечення її недоторканності і безпека є одним із найважливіших завдань держави. Згадана вище безпека людини стосується різних сфер людської життєдіяльності, серед яких виділяється сфера дорожнього руху, де людина виступає основним і активним учасником, тому ефективне забезпечення безпеки дорожнього руху є важливим та актуальним, що зумовлює враховувати безпеку дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України Про дорожній рух встановлюють Правила дорожнього руху (далі; ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух, не створювати перешкод для проїзду спеціалізованого санітарного транспорту бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, який рухається з включеними проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом та ін.

Згідно Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил (п.1.3 ПДР).

При відсутності спеціально відведених для цього місць або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволені біля правого краю проїжджої частини (по можливості праворуч, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху).

Пішохідний перехід - ділянка проїзної частини або інженерна споруда, призначена для руху пішоходів через дорогу. Пішохідні переходи позначаються дорожніми знаками 5.35.1 - 5.37.2, дорожньою розміткою 1.14.1 - 1.14.3, пішохідними світлофорами.

Відповідно до розділу 34 ПДР горизонтальна розмітка - пункт 1.14.1, 1.14.3, 1.14.4 ("зебра", у тому числі червоно-білого кольору) - позначають нерегульований пішохідний перехід; розміткою 1.14.3 позначається пішохідний перехід з підвищеною вірогідністю виникнення дорожньо-транспортних пригод; розміткою 1.14.4 позначається місце переходу сліпих пішоходів.

Пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності - на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч (п.4.7 ПДР).

Водії зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як пішоходи (п.1.7 ПДР).

Зупинка й стоянка транспортних засобів на дорозі мають здійснюватися в спеціально відведених для цього місцях або на узбіччі.

Згідно з п.1.10 ПДР, зупинка це припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).

Зупинка й стоянка транспортних засобів на дорозі мають здійснюватися в спеціально відведених для цього місцях або на узбіччі.

Згідно з п.1.10 ПДР, зупинка це припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).

Згідно положень підпункту «г)» пункту 15.9 ПДР, зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Згідно з пунктом 1.5 ПДР дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Згідно із п. п. г) п.2 ч.3 ст. 265-4 КУпАП розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб розташовано у заборонених Правилами дорожнього руху місцях зупинки або стоянки, а саме: на пішохідних переходах і ближче 10 метрів до них з обох боків, крім випадків зупинки для надання переваги в русі.

Так, в порушення вимог п.15.9 «г» ПДР, п.п. «г)» п.2 ч.3 ст.265-4 КУпАП, транспортний засіб розташовано у забороненому Правилами дорожнього руху місці зупинки та розташування автомобіля позбавляє інших учасників руху в повному обсязі слідкувати за дорожньою обстановкою, обмежує видимість тих учасників дорожнього руху, які здійснюють рух, що в свою чергу створює перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Отже, як вбачається з матеріалів справи інспектором з паркування зафіксовано факт здійснення зупинки транспортного засобу на відстані менше ніж 10 метрів до пішохідного переходу, який для організованого переходу пішоходів через проїзну частину по вул. Миколи Оводова, позначений дорожньою розміткою 1.14.1 («зебра»), що є порушенням правил зупинки транспортних засобів (підпункт «г)» пункт 15.9 ПДР).

У даному випадку зупинка вказаного транспортного засобу у якому був відсутній водій та пасажири, що зафіксовано інспектором з паркування в режимі фотозйомки, безумовно підтверджує факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення була складена відносно позивача, оскільки саме за ним зареєстрований транспортний засіб «Toyota» з номерним знаком НОМЕР_1 .

Згідно статті 219 КУпАП, від імені виконавчих комітетів (а у населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчих органів, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, третьою і шостою статті 122, частинами першою, другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу, і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені виконавчим комітетом (виконавчим органом) сільської, селищної, міської ради посадові особи виконавчих органів сільської, селищної, міської ради - інспектори з паркування.

За рішенням Виконавчого комітету Вінницької міської ради від 23 січня 2020 року №155 посадові особи відділу паркування Департаменту енергетики, транспорту та зв`язку Вінницької міської ради наділені повноваженнями на здійснення функцій інспекторів з паркування, які й уповноважені здійснювати розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, третьою і шостою статті 122 (у частині порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів у межах відповідного населеного пункту, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису), частинами першою, другою і восьмою статті 152-1 КУпАП. накладати стягнення та проводити тимчасове затримання транспортних засобів (зазначене рішення виконкому Вінницької міської ради знаходиться у вільному доступі у мережі інтернет).

У разі якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису) інспектор з паркування встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів (ч. 1 ст.279- 1 КУпАП).

При цьому за запитом інспекторів з паркування у письмовій або електронній формі відповідні органи (підрозділи) Міністерства внутрішніх справ України, зобов`язані надавати відомості про належного користувача транспортного засобу, фізичну особу, керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб (ч.2 ст.279-1 КУпАП).

Таким чином аналіз змісту наведених норм закону свідчить, що інспектор з паркування встановлює відповідальну особу за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, які надаються йому відповідними органами (підрозділами) МВС, зокрема в електронній формі.

Указана правова процедура встановлює межі вчинення повноважень інспекторами з паркування і для належного її дотримання вказані особи отримують необхідну інформацію з Єдиного державного реєстру транспортних засобів. Отже закон зобов`язує останніх до встановлення відповідальних осіб за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів для прийняття постанов у справах про адміністративні правопорушення, що у свою чергу зобов`язує органи МВС надавати інспекторам з паркування запитувану ними інформацію та доступ цим особам до указаного Реєстру.

Згідно Положення про Головний сервісний центр МВС, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1393, (у редакції наказу МВС від 26.1 1.2018 р.№955), Головний сервісний центр МВС (далі - Г`СЦ МВС) є головним органом у системі територіальних органів з надання сервісних послуг Міністерства внутрішніх справ, який підпорядковується Міністерству внутрішніх справ України.

ГСЦ МВС веде автоматизований облік, накопичення, обробку та використання відомостей про транспортні засоби, що підлягають державній і відомчій реєстрації, та про їх власників; забезпечує організацію та виконання заходів з функціонування Єдиним державним реєстром транспортних засобів та реєстром адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, ведення цих реєстрів та надання безпосереднього доступу для їх роботи, здійснює матеріально-технічне та технологічне забезпечення їх ведення (пункти 24, 42-44 Положення).

Єдина на території України процедура державної реєстрації перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків визначається Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 N 1388 (далі - Порядок № 1388).

Цей Порядок є обов`язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Представники власників транспортних засобів виконують обов`язки та реалізують права таких власників у межах наданих їм повноважень (п. 2 Порядку № 1388).

Державний облік зареєстрованих транспортних засобів передбачає реєстрацію, накопичення, узагальнення, зберігання і передачу інформації про такі засоби та відомостей про їх власників, які вносяться до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, держателем якого є МВС (п. 3 Порядку № 1388).

З наведеного вбачається, що держателем, як інформації про реєстрацію та передачу транспортних засобів, так і відомостей про їх власників, є Єдиний державний реєстр транспортних засобів МВС.

За відомостями Єдиного державного реєстру транспортних засобів встановлено, що особою, за якою зареєстровано транспортний засіб «Toyota» номерний знак НОМЕР_1 ) є ОСОБА_1 місце проживання/реєстрації такої особи зазначено за адресою: АДРЕСА_2 : Саме такі відомості з Реєстру про особу, за якою зареєстровано транспортний засіб та стосовно якої розглядалася справа, відтворені інспектором з паркування у постанові в справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 .

Отже, не заслуговують на увагу доводи представника позивача про те, що інспектор з паркування не мав відомостей про власника автомобіля з огляду нате, що Департамент не є правоохоронним органом.

В ч. 1 статті 14-2 КУпАП вказано, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Згідно зі статтею 279-1 КУпАП у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.

Приміткою до статті 14-2 КУпАП передбачено, що порядок внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, держателем якого є Міністерство внутрішніх справ України, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Процедура внесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів (далі - Реєстр) відомостей про належного користувача транспортного засобу (далі належний користувач), встановлена Порядком внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 14 листопада 2018 р. № 1197.

За змістом пунктів 3, 9, 14, 15 зазначеного Порядку, внесення до Реєстру відомостей про належного користувача здійснюється працівником сервісного центру МВС за заявою власника транспортного засобу на підставі інформації, що міститься у поданих документах, та за умови відсутності підстав для відмови, визначених цим Порядком.

Особи, які звертаються до сервісного центру МВС для внесення до Реєстру відомостей про належного користувача, як підтвердження внесення таких відомостей отримують засвідчене печаткою сервісного центру МВС повідомлення з Реєстру у паперовій формі згідно із додатком 7 (п.40 вказаного Порядку).

Позивач не скористався своїм правом на внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу.

З огляду на вищенаведене, оскільки не було внесено відомостей про належного користувача до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, позивача правомірно було притягнуто до адміністративної відповідальності і накладено стягнення згідно із нормами чинного законодавства.

У примітці статті 122 КУпАП роз`яснено, що у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису) суб`єктом правопорушення є відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 142 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 2793 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).

Оскільки, ОСОБА_1 є власником транспортного засобу Toyota, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , то інспектор з паркування дійшов обґрунтованого висновку, що в спірному випадку останній є відповідальною особою, яка має нести адміністративну відповідальність за фактом встановленого порушення правил зупинки транспортного засобу.

Слід зазначити, що умови, за яких відповідальна особа, зазначена у частині 1 статті 14-2 цього Кодексу, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), чітко визначена законом, а саме частиною 1 ст. 279-3 КУпАП.

Цією нормою права встановлено, що таке звільнення може мати місце лише у випадку, якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили:

1)ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу;

2)особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

В той же час, позивач не надає суду жодних доказів дотримання ним умов звільнення від адміністративної відповідальності, як власника вказаного автомобіля, які прямо передбачені вищенаведеними положеннями ст.279-3 КУпАП, і не посилається на факт вчинення дій, які, згідно з цією статтею, необхідно було вчинити для звільнення його від відповідальності.

Слід звернути увагу на рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, який у складі Великої Палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.

Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до частини першої статті 1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка то діяльність здійснює, та інших осіб.

За таких обставин, позивач, будучи власником транспортного засобу, який є джерелом підвищеної небезпеки, передаючи його в користування третім особам, має бути зацікавлений та вжити належних заходів задля забезпечення дотримання користувачем такого ТЗ правил дорожнього руху та неухильного виконання вимог чинних нормативно-правових актів останнім.

Не вчинення ним обов`язкових дій, передбачених ст.279-3 КУпАП, не дає правових підстав для звільнення позивача від адміністративної відповідальності за правопорушення правил зупинки транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки.

Реагуючи на відповідні доводи позовної заяви про те, що у оскаржуваній постанові не зазначено індивідуального номеру пристрою «Logic Instrument», не відображено технічний засіб, яким здійснювався замір відстані та відомостей щодо сертифікації цих пристроїв Департамент зауважує, що норми ст.283 КУпАП не зобов`язують вказувати індивідуальні (серійні) номери технічних засобів, якими здійснено фото або відеозапис.

Стосовно необхідності зазначення технічного засобу, яким здійснено фото фіксацію та відсутність відомостей про його належну реєстрацію, у постанові зазначається, що фотозйомка здійснювалася за допомогою технічного засобу «Logic Instrument». Диспозицією ч.3 ст.283 КУпАП не передбачено внесення відомостей щодо реєстрації технічного засобу, яким здійснювалася фіксація адміністративного правопорушення. Отже вимоги ст.283 КУпАП дотримані.

Проте доводи скаржника щодо відсутності доказів на підтвердження вчиненого правопорушення та недотримання вимог щодо змісту постанови у справі адміністративне правопорушення у сфері зупинки транспортного засобу, спростовуються матеріалами справи, та є помилковими у контексті спірних правовідносин та норм законодавства, які регулюють особливості розгляду справ про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), які встановлені статтями 279-1 - 279-4 цього Кодексу.

Примітка до статті 14-2 КУпАП закріплює, що режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відео фіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, а в разі фіксації порушення, що полягає у неоплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджена автоматизована система контролю оплати паркування, обов`язковою є наявність додаткового зображення (зображень), що фіксує відсутність документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування під лобовим склом транспортного засобу.

Статтею ст. 14-2 КУпАП передбачена можливість фіксації порушень правил зупинки, стоянки та паркування в режимі фотозйомки шляхом створення зображень транспортного засобу в момент вчинення правопорушення, а отже такі зображення є належним доказом його вчинення.

Фотознімки із відображенням автомобіля марки «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_1 (GPS координати: 49.2365723, 28.4706955; дата 17.09.2020, час 14:34) містять інформацію про те, що транспортний засіб був зупинений саме ближче 10 метрів до пішохідного переходу.

Зупинка з порушенням зафіксована приладом, який пройшов стандартизацію відповідно до закону. Фіксація правопорушення проводилася за допомогою світловіддалеміра лазерного "Bosh" GLM-40 Professional та приладу фіксації ЕМ5, що автоматично визначає координати місця фіксації, на які наявні сертифікати експертизи, атестат відповідності, додатки до сертифіката.

Згідно чинного до 30 січня 2021 року свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, виданого ДП «Вінницький науково- виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» №200/71 від 30.01.2020p., похибки лазерного вимірювання складають 1,5 мм.

Позивач вказує на відсутність доказів порушення, втім залишає поза увагою, що в постанові інспектора з паркування визначено, що зображення транспортного засобу в момент вчинення порушення зберігається на веб-сайті https://inspector.vmr.gоv.uа. На вказаному сайті пошукова система за номером автомобіля та номером постанови про накладення адміністративного стягнення представляє фотографії, на яких чітко відображений автомобіль «Toyota», держномер НОМЕР_1 , зупинений ближче 10 метрів від пішохідного переходу.

Залишення автомобіля у вказаному місці не заперечує і сам позивач, який зазначає у позовній заяві про те, що міг використовувати особисто у вказаний час належний йому транспортний засіб у зазначеному в оскаржуваній постанові місці. Водночас будь-яких доказів вимушеної зупинки позивач не надає. При ньому зафіксовані обставини правопорушення не містять даних щодо здійснення вимушеної зупинки у розумінні пункту 1.10 ПДР, а також здійснення водієм дій, передбачених п.15.14 ПДР.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності (ч.6 ст.258 КУпАП).

Особливості вручення постанови про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки в відеозапису), визначаються статтями 279-1 і 279-2 КУпАП (ч.9 ст.285 КУпАП).

Положення статті 279-1 КУпАП встановлюють, що постанова про накладення адміністративного стягнення надсилається відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, протягом трьох днів з дня внесення рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця реєстрації(проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи).

Вказана постанова з листом Департаменту за №21-00-007-54747 надіслана 28 вересня 2020 року особі, відносно якої вона винесена, на адресу яка в казана у Єдиному державному реєстрі транспортних засобів. Однак поштове відправлення не було вручене ОСОБА_3 (адресату) та повернулось до відправника 04 листопада 2020 року без вручення з довідкою (ф.20) відділення поштового зв`язку.

Штриховий кодовий ідентифікатор дає змогу отримати відомості про рух поштового відправлення на офіційному веб-сайті Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» в мережі Інтернет https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html.

На конверті, в якому постанова надсилалася ОСОБА_1 містяться відтиски календарного штемпелю відділення поштового зв`язку з датою - 28 вересня 2020 року та наліпка з штриховим кодовим ідентифікатором «865», який також відтворений на бланку рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Перевіркою на вказаному веб-сайті відомостей щодо рекомендованого листа, в якому надіслано постанову на адресу ОСОБА_1 , з штриховим кодовим ідентифікатором «865» встановлено, що його зареєстровано та відповідно подано до відділення поштового зв`язку 28 вересня 2020 року.

Зазначене підтверджує надсилання копії постанови у справі про адміністративне правопорушення у встановлений законом спосіб та в поряду і строки, визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення (ч.9 ст.285, ч.7 ст.279-1) та спростовує доводи представника про те, що постанову не було надіслано поштою.

Відповідно до ч. 10 ст. 279-1 КУпАП. у разі невручення постанови адресату за зазначеною в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів адресою днем отримання постанови вважається день повернення поштового відправлення з позначкою про невручення до органу (підрозділу), уповноважена посадова особа якого винесла відповідну постанову.

В силу приписів частини другої статті 291 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили, зокрема, після повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

За вказаних обставин, постанова сер. IB №00009553 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення згідно приписів наведених норм ст.ст.279-1, 291 КУпАП набрала законної сили 04 листопада 2020 року.

За змістом статті 300-1 КУпАП у разі несплати штрафу протягом 30 днів з дня набрання законної сили постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сферах безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів така постанова підлягає примусовому виконанню.

Постанова про накладення адміністративного стягнення за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (ч.2 ст.33, ч.5 ст.279-1 КУпАП).

Таким чином доводи позивача щодо обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є розгляд справи у її присутності, є помилковими у контексті спірних правовідносин та зазначених норм законодавства.

Слід зазначити, що до матеріалів справи надаються документи щодо технічного приладу, яким визначено місце розташування автомобіля та за допомогою якого виконано фото фіксацію порушення, а саме на підтвердження здійснення його стандартизації відповідно до Закону України "Про стандартизацію надані сертифікати експертизи, атестати відповідності, додатки до сертифіката.

Отже, інформація зафіксована на фотознімках може оцінюватися як доказ в розумінні ст.251 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Чинними нормами КУпАП визначено право уповноваженої посадової особи фіксування обставин порушення правил зупинки транспортних засобів як шляхом відео зйомки, так і шляхом фотозйомки (стаття 14-2 КУпАП), що і було зроблено інспектором з паркування у спірному випадку.

Як того вимагають приписи статті 283 КУпАП України, спірна постанова по справі про адміністративне правопорушення містить посилання на технічний засіб, яким здійснено фіксацію правопорушення.

Отже зазначені фотознімки у розумінні ст.251 КУпАП є належними та допустимими доказами, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, обставини якого викладені в постанові серії IB №00009553 від 28 вересня 2019 року.

Чинним процесуальним законодавством встановлено вимоги, за умови дотримання яких докази є допустимими, при цьому обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З матеріалів справи вбачається, що в розпорядженні інспектора Люльчака С.О. були фотокартки із зображенням транспортного засобу «Toyota» з номерним знаком НОМЕР_1 , які містять інформацію щодо дати та часу фіксації події, а також інформація з технічного засобу, за допомогою якого здійснено фотозйомку, та відповідність цього засобу законодавству про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах.

Слід врахувати, що фотознімки, зроблені інспектором в порядку ст. 14-2 КУпАП, в тому ракурсі, в якому вони зроблені, містять інформацію про те, що транспортний засіб було зупинено на узбіччі проїзної частини дороги по вул. Миколи Оводова, а саме обабіч будівлі Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги №2 м. Вінниці" за адресою:вул. Магістратська,44, що розташована на перехресті вулиць Магістрацька-Миколи Оводова біля пішохідного переходу, який для організованого переходу пішоходів через проїзну частину по вул. Миколи Оводова, позначений дорожньою розміткою 1.14.1 («зебра»), а саме ближче 10 метрів до вказаного нерегульованого пішохідного переходу (GPS координати: 9.2365723, 28.4706955).

Такі фотознімки повністю відповідають вимогам ст.14-2 КУпАП, а отже є належними та допустимим доказами у даній справі щодо вчиненого правопорушення.

Щодо доводів представника позивача про те, що законодавцем у ч.3 ст.122КУпАП як кваліфікуючу ознаку визначає порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, тобто відстань від пішохідного переходу немає значення, а важливим є створення перешкод для дорожнього руху або існування загрози безпеці руху, то Департамент їх відхиляє та зазначає, що однією з умов безпечного проїзду або переходу дороги в указаній ділянці є достатня оглядовість, яка залежить від положення автомобіля на проїзній частині. Саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху заборонено зупинку транспортних засобів на відстані, яка ближче 10 м. від пішохідних переходів з обох боків.

Знаходження транспортного засобу ближче 10 метрів до «зебри», що не заперечується позивачем, очевидно зменшувало оглядовість, як для водіїв транспортних засобів, що наближаються до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, які не можуть бачити дорожню обстановку через припаркований таким чином транспортний засіб позивача, що створює серйозні передумови виникнення дорожньо-транспортної події, а також й для самих пішоходів, які рухаються по «зебрі» для виявлення рухомих об`єктів через об`єктивну неможливість переконатися у безпечності переходу проїзної частини.

Створення перешкод для пішоходів полягає в тому, що зупинений з порушенням Правил дорожнього руху автомобіль загороджує видимість руху транспортних засобів, які рухаються у зазначеному напрямку, для пішоходів при переході дороги в позначеному місці, тим самим створивши перешкоду для огляду проїжджої частини.

Слід відхилити також доводи представника позивача про те, що висновок відповідача про наявність перешкод або загрозі безпеці руху, є упередженим та помилковим через відсутність евакуації транспортного засобу, оскільки об`єктивною стороною складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, є створення реальної перешкоди дорожньому руху (в тому числі руху пішоходів) і така перешкода не обов`язково повинна спричинити певні фактичні наслідки для конкретних осіб, а достатньо факту наявності потенційної, але реальної перешкоди, що підтверджено у спірному випадку.

Відповідно до змісту положень ч. ч. 1-3 ст. 265-4 КУпАП, якими регламентується порядок здійснення тимчасового затримання транспортних засобів, інспектори з паркування справді можуть (мають повноваження) здійснювати тимчасове затримання транспортного засобу шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку за допомогою спеціального автомобіля (евакуатора), зокрема, у разі вчинення порушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП (розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху).

По-перше, даною статтею передбачено право, а не встановлено імперативний обов`язок інспекторів з паркування здійснювати тимчасове затримання транспортного засобу, який суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, а по-друге, нездійснення тимчасового затримання не може розцінюватись як безумовний та достатній доказ того, що транспортний засіб не створює таких перешкод.

Аналогічні висновки викладені у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2020 року в справі №161/18012/19 (провадження №А/857/1637/20).

За наведених обставин при винесенні оскаржуваної постанови та визначенні в даному випадку суб`єкта правопорушення відповідач керувався положеннями ст.ст.14-2 та 279-1 КУпАП, а отже його дії були законними та відповідали вимогам чинного законодавства України.

У зв`язку із цим, твердження представника позивача у позовній заяві про те, що можливо не позивач 17 вересня 2020 року користувався належним йому транспортним засобом («міг 17.09.2020 звертатися за медичною допомогою до медичного закладу «Альтамедика», чи прибув туди на власному автомобілі, чи скористався таксі не пам`ятає»), в даному випадку не є підставою для не притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП, оскільки саме він, як власник транспортного засобу «Toyota», номерний знак НОМЕР_1 , в даному випадку має нести адміністративну відповідальність за порушення Правил дорожнього руху, які викладені в оскаржуваній постанові, з урахуванням того, що позивачем не надавалось відомостей, передбачених статтею 279-3 КУпАП, які б могли бути підставою для звільнення його від адміністративної відповідальності.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення та застосовано адміністративне стягнення за вищевказане правопорушення, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законодавством України, що регулює порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення щодо порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено.

З огляду на вищенаведене, враховуючи, що дії головного спеціаліста інспектора з паркування відділу паркування департаменту енергетики транспорту та зв`язку Вінницької міської ради Люльчака Сергія Олеговича є правомірними, суддя приходить висновку, що немає підстав визнавати, постанову такою, що підлягає скасуванню.

Керуючись Правилами дорожнього руху, ст. 7, 122, 245, 288 КУпАП, ст.ст. 2, 5-11, 19, 77, 99, 171, 229, 286, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову адвоката Волошанівської Катерини Василівни в інтересах ОСОБА_1 до головного спеціаліста - інспектора з паркування відділу паркування департаменту енергетики транспорту та зв`язку Вінницької міської ради Люльчака Сергія Олеговича про скасування постанови серії ІВ № 00009553 від 28.09.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя