Справа № 242/5696/16-а
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2021-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року

м. Київ

справа № 242/5696/16-а

адміністративне провадження № К/9901/33354/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Стародуба О.П.,

суддів - Єзерова А.А., Кравчука В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 20.01.2017р. (суддя - Капітонов В.І.) та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 28.02.2017р. (судді - Компанієць І.Д., Блохін А.А., Ястребова Л.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив (з урахуванням уточнень позовних вимог а.с. 57 - 58):

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 21.09.2016р. про відмову йому в призначенні пенсії;

зобов`язати відповідача зарахувати період роботи з 31.07.2000р. по 02.12.2000р. на підприємстві «Шахта імені Челюскінців» Донецького виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Донецьквугілля» за професією прохідника підземного на гірничих роботах за провідною професією, що дає право на пенсію незалежно від віку відповідно до статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

зобов`язати відповідача зарахувати період роботи з 17.11.1996р. по 19.04.1997р. в Приватного підприємства «Юг» в якості гірничого майстра підземного на дільниці №2 з повним робочим днем в шахті до стажу на підземних гірничих роботах, що дає право на пенсію незалежно від віку відповідно до статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

зобов`язати відповідача зарахувати період роботи з 01.03.2010р. по 31.12.2010р. та з 01.11.2015р. по 31.08.2016р. на ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» до страхового стажу;

зобов`язати відповідача додатково зарахувати до його стажу 2 роки 6 місяців за час роботи за провідною професією відповідно до роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України №8 від 20.01.1992р.;

зобов`язати відповідача призначити йому пенсію незалежно від віку відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 12.09.2016р.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 позивач у період з 17.11.1996р. по 19.04.1997р. працював гірничим майстром підземним з повним робочим днем в шахті на ПП «Юг»; у період з 31.07.2000р. по 02.12.2000р. прохідником підземним з повним робочим днем під землею на підприємстві «Шахта ім. Челюскінців» Донецького виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Донецьквугілля»; у період з 05.02.2008р. по 31.08.2016р. прохідником підземним з повним робочим днем під землею на ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля». (а.с.11, 13, 18)

12.09.2016р. позивач звернувся до відповідача із заявою №1931 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пункту 2 Розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». (а.с. 45)

Рішенням відповідача від 21.09.2016р. відмовлено позивачу у призначенні пенсії в зв`язку з відсутністю 25 років пільгового стажу на підземних роботах. (а.с. 19)

Відмова мотивована тим, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 01.03.2010р. по 31.12.2010р., з 01.11.2015р. по 31.08.2016р. на ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля», оскільки відсутні відомості про сплату підприємством внесків до ПФУ за березень - грудень 2010 року, листопад - грудень 2015 року, січень - липень 2016 року, відсутня сума нарахованої заробітної плати за серпень 2016 року.

Крім того, до пільгового стажу не зараховано період роботи позивача на ПП « Юг» з 17.11.1996р. по 19.04.1997р. гірничим майстром підземним, оскільки не надана пільгова довідка, яка підтверджує зайнятість повний робочий день на шахті, період роботи на ДП «Шахта імені Челюскінців» з 31.07.2000р. по 02.12.2000р., оскільки пільгова довідка видана підприємством, яке не пройшло переатестацію на підконтрольній українській владі території.

Вважаючи відмову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що відповідачем протиправно не зараховано до пільгового стажу стаж його роботи за професією прохідника підземного на ДП «Шахта ім. Челюскінцев» з 31.07.2000р. по 02.12.2000р. в зв`язку із тим, що пільгова довідка видана підприємством, яке не пройшло переатестацію на підконтрольній українській владі території. Крім того, протиправно не зараховано періоди його роботи з 01.03.2010р. по 31.12.2010р. та з 01.11.2015р. по 31.08.2016р. на ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» у зв`язку з відсутністю відомостей про сплату щомісячних внесків до Пенсійного фонду України за березень - грудень 2010 року, листопад - грудень 2015 року, січень - липень 2016 року та за серпень 2016 року. При цьому посилається на те, що на час видачі спірних довідок м. Донецьк не мало визначення тимчасово окупованої території, а довідкою ВП «Шахта «Україна» від 05.12.2016р. №1-1666 підтверджується щомісячне утримання єдиного соціального внеску до Пенсійного фонду за спірні періоди його роботи.

Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 20.01.2017р. позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні позивачу пенсії та скасовано рішення відповідача від 21.09.2016р. про відмову в призначенні пенсії відповідно до частини 1 статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пункту 2 Розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву позивача від 12.09.2016р. №1931 та зарахувати період роботи позивача з 31.07.2000р. по 02.12.2000р. на ДП «Шахта імені Челюскінців» Донецького виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Донецьквугілля» за професією прохідника підземного до стажу на підземних гірничих роботах за провідною професією, що дає право на пенсію незалежно від віку відповідно до статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; період роботи з 17.11.1996р. по 19.04.1997р. на Приватному підприємстві «Юг» в якості гірничого майстра підземного на дільниці №2 з повним робочим днем в шахті до стажу на підземних гірничих роботах, що дає право на пенсію незалежно від віку відповідно до статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; з 01.03.2010р. по 31.12.2010р. та з 01.11.2015р. по 31.08.2016р. на ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» до страхового стажу позивача.

Зобов`язано відповідача при повторному розгляді заяви позивача від 12.09.2016р. №1931 врахувати роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992р. №8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та додатково до стажу роботи позивача зарахувати 2 роки 6 місяців за час роботи за провідною професією.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 28.02.2017р. постанову суду першої інстанції змінено в частині розподілу судових витрат.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що спірний період роботи позивача з 31.07.2000о. по 02.12.20002р. на підприємстві «Шахта ім. Челюскінців» Донецького виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Донецьквугілля» прохідником підземним з повним робочим днем під землею підлягає зарахуванню до його пільгового стажу, оскільки факт роботи підтверджується належно оформленими записами трудової книжки.

Крім того, суди виходили з необхідності зарахування до стразового стажу позивача періодів його роботи з 01.03.2000р. по 31.12.2010р. та з 01.11.2015р. по 31.08.2016р. на ВП «ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля», оскільки як вбачається з довідки ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» від 05.12.2016р. №1-1666, єдиний соціальний внесок за період з березня 2010 року по грудень 2010 року, а також з листопада 2015 року по грудень 2015 року перерахований до Пенсійного Фонду України в повному обсязі, в тому числі і внески, утримані із заробітної плати позивача.

При цьому суди дійшли висновку, що позивач не може нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов`язків підприємством, а відповідач, не зараховуючи до пільгового стажу спірні періоди роботи позивача, діяв всупереч законодавству в сфері пенсійного забезпечення та вийшов за межі своїх повноважень, а тому оскаржене рішення є незаконним та таким, що порушує його конституційне право на пенсію на пільгових умовах.

З ухваленими у справі рішеннями не погодився відповідач, звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просив скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що документи, видані на тимчасово окупованій території є недійсними і не створюють правових підстав, перевірити правильність та обґрунтованість їх видачі не вбачається за можливе, а трудова книжка підтверджує наявність трудового стажу роботи, а не спеціального (пільгового). Крім того, посилається на те, що управління Пенсійного фонду України також не повинно нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов`язків страхувальниками.

У відзиві на касаційну скаргу позивач просив залишити її без задоволення, а судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», тут і далі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.

Згідно статті 62 цього Закону основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 Порядку підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

В ході розгляду справи судами встановлено, що протягом спірних періодів позивач працював на посадах зі шкідливими та важкими умовами праці, робота на яких дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, а тому суди першої та апеляційної інстанцій обгрунтовано дійшли висновку про зарахування спірних періодів до пільгового стажу позивача та прийняли рішення про задоволення позову.

Крім того, факт роботи позивача у спірні періоди на зазначених посадах підтверджено записами трудової книжки, яка в силу приписів статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

Щодо посилань відповідача у касаційній скарзі на несплату підприємством у спірні періоди відносно позивача страхових внесків, а у зв`язку з цим відсутність підстав для зарахування цих періодів до страхового стажу останнього колегія суддів виходить з наступного.

Страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для незарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивачу періоду його роботи.

Питання застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах уже вирішувалось Верховним Судом у постанові від 09.09.2019р. у справі №242/5448/16-а.

Посилання відповідача в обґрунтування касаційної скарги на те, що надані позивачем довідки видані на тимчасово окупованій території, а тому не мають юридичної сили є безпідставним, оскільки відомості, відображені в довідці, підтверджені записами трудової книжки, яка в силу приписів статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.01.2018р. (справа №583/392/17), від 30.10.2018р. (справа №234/3038/17) та від 11.12.2018р. (справа №360/1628/17).

Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, оскільки при ухваленні судового рішення суд апеляційної інстанції правильно застосував норми матеріального права, порушень норм процесуального права не допустив, тому суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Керуючись статтями 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області залишити без задоволення, а постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 28.02.2017р. та змінену постанову Селидівського міського суду Донецької області від 20.01.2017р. - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

А.А. Єзеров

В.М. Кравчук