Справа № 263/2697/21
Суддя: Ікорська Є. С.
Дата ухвалення: 2021-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 263/2697/20
Провадження № 2-а/263/84/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2021 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючої судді Ікорської Є.С.,

за участю секретаря Савченко О.І.,

розглянувши у порядку розгляду окремої категорії термінових адміністративних справ за правилами позовного провадження справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області, в особі командира взводу лейтенанта поліції Румана Романа Олександровича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області, в особі командира взводу лейтенанта поліції Румана Р.О., про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 24 лютого 2021 року інспектором патрульної поліції УПП в Донецькій області командиром взводу лейтенантом поліції Руманом Р.О. винесено постанову серії ЕАН № 3828784 про накладення на нього адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме: не подав сигнал покажчиком повороту праворуч, чим порушив вимоги п. 9.2.б ПДР України. Вказану постанову позивач вважає незаконною, оскільки, коли його зупинили працівники патрульної поліції, він їм пояснив, що рухався прямо по вулиці Фонтанній та не здійснював повороту праворуч, на що працівник поліції пояснив, що на зазначеному відрізку дороги є природний вигин, тому він повинен був увімкнути показник повороту. Одразу запитали документи, однак про розгляд справи не повідомили. На прохання надати докази порушення працівник поліції Руман Р.О. приніс телефон, на якому містився запис із автомобілем, схожим на його. Вказує, що зазначений гаджет телефон є власністю працівника поліції. Все одно на цьому записі було видно, що він рухався по вулиці Фонтанній з природним вигином. ОСОБА_2 спілкувався з ним на російській мові, чим порушив ст. 9 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної». При винесенні постанови інспектором не вирішені його клопотання, не долучені його пояснення, тому порушені вимоги ст. ст. 278, 279, 280, 268 КУпАП. Вказує, що штраф ним сплачений, тому просить скасувати оскаржувану постанову та повернути сплачений штраф.

31 березня 2021 року від відповідача поліцейського УПП в Донецькій області Румана Р.О. надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить суд відмовити у позові, виходячи з наступного. 24 лютого 2021 року позивач, керуючи транспортним засобом «FIAT SIENA», державний номерний знак НОМЕР_1 , в Центральному районі, по пр. Металургів, біля буд. 84, при зміні напрямку руху - поворот праворуч - не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку, чим порушила п. 9.2.б ПДР України. Вказана обставина зафіксована командиром взводу № 2 роти № 4 батальйону УПП в Донецькій області ДПП Руманом Р.О. за допомогою технічного приладу, закріпленого у патрульному автомобілі. З записом (video_2021-03-25_14-48-11), зафіксованим на реєстратор, розташований у патрульному автомобілі, позивача було неодноразово ознайомлено, крім того спілкування з позивачем, дотримання процесуальних моментів та спростування доводів позивача так само зафіксовано на портативний відеореєстратор патрульного 22 год. 42 хв. 07 сек., 22 год. 45 хв. 53 сек., 22 год. 55 хв. 00 сек., 22 год. 55 хв. 17 сек.), 23 год. 21 хв. 25 сек.). Вказує, що як вбачається з візуальної інформації з відеозапису під час фіксування факту порушення позивачем п. 9.2.б ПДР України відеокамера була закріплена на патрульному автомобілі, що відповідає вимогам ст. 40 Закону України «Про національну поліцію». На відеозаписі, збереженому на оптичному диску, який доданий до матеріалів справи, видно, що позивача було зупинено у зв`язку із порушенням правил користування попереджувальними сигналами при зміні напрямку руху. Щодо скасування постанови через технічний стан автомобіля, вказує, що таке твердження позивача не відображає дійсних обставин справи, виходячи з наступного. Позиція позивача виходить з того, що під час руху позивачем було увімкнено світловий покажчик відповідного напрямку, проте через несправність, яка була лише на той момент і про яку позивач не знав, а дізнався лише після спілкування з працівниками поліції, він не мав змоги переконатись в справності заднього світлового покажчика повороту. Проте з відео, яке наявне на диску, а саме у файлі 22 год. 43 хв. 21 сек., що на прохання співробітника поліції, позивач вмикає аварійну світлову сигналізацію, яка дає змогу переконатись в справності світлового покажчика повороту, позивач пояснює це несправністю лише в момент здійснення маневру. Також вказує, що під час спілкування із співробітниками поліції позивач вказує на технічну несправність світлового покажчика повороту та подання сигналу рукою (це твердження також спростовую відеозапис з відеореєстратора, доданого до матеріалів справи), але в своїй позовній заяві позивач підтверджує факт неподання ним сигналу світловим покажчиком повороту, посилаючись на відсутність здійснення будь-якого маневру взагалі. Поряд з цим, наведені позивачем підстави під час спілкування та в позовній заяві для скасування постанови є взаємовиключні одна до одної, тому повинні розцінюватись судом як бажання позивача ухилитися від адміністративної відповідальності, що свідчить про недостовірність цих обставин, як наслідок недостатність для їх прийняття судом. Щодо розгляду справи на місці зупинки без складання протоколу зазначив, що рішення Конституційного суду від 26 травня 2015 року № 5- рп/2015, на яке посилається позивач було прийнято до змін, внесених 14 липня 2015 року Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», які були направлені на істотну зміну та спрощення порядку розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху саме для поліцейських. Внесені зміни стосувались зокрема ст. 33, 222, 258, 276 КУпАП, які неодноразово викладались в постанові колегії судій апеляційного суду у попередній редакції. Частина 4 ст. 258 вказує, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 Кодексу. Згідно з ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Винесена постанова повністю відповідає вимогам діючого законодавства: у ній зазначено посадову особу, яка прийняла постанову, дату розгляду справи; місце скоєння правопорушення, відомості про особу, що скоїла правопорушення; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення, також на іншій стороні зазначено правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження. Другий примірник постанови в наявності у відповідача, який також не надав її як доказ обставини не відповідності її ст. 283 КУпАП.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 03 березня 2021 року зазначену позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22 березня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ, без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом досліджуються саме представлені сторонами письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилається кожна з них, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 9, 244 КАС України, виходить з такого.

Судом установлено, що відповідно до постанови у справі про адміністративне правопорушення від 24 лютого 2021 року серії ЕАН № 3828784 ОСОБА_1 24 лютого 2021 року о 23:04 год., керуючи транспортним засобом марки ««FIAT SIENA», державний номерний знак НОМЕР_1 у Центральному районі по пр. Металургів, біля будинку № 84, при зміні напрямку руху, поворот праворуч, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку, чим порушила п. 9.2.б ПДР України.

З відеозапису, доданого до заперечень відповідача, видно, що розгляд адміністративного правопорушення відбувся 24 лютого 2021 року на місці зупинки транспортного засобу, при цьому поліцейським забезпечено дотримання прав позивача, роз`яснено його права, продемонстровано відеозапис правопорушення.

Крім того, спірним у справі є правомірність дій посадових осіб з встановлення винності ОСОБА_1 у порушенні п. 9.2.б Правил дорожнього руху України та відповідно вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення визначені статтею 33 КУпАП, за приписами якої воно накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV КУпАП.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями п. 8 ч. 1 ст. 23 вказаного Закону зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху(частини друга статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 р. за № 1395.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п.4 розділ 1 Інструкції).

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128,129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Отже, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу.

Надаючи оцінку оскарженому рішенню відповідача, суд зазначає наступне.

Порядок дорожнього руху на території України встановлюють ПДР України.

Пунктом 8.1 ПДР України визначено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофора, а також регулювальниками.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 9.2.б Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Водночас, стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд наголошує на тому, що позивач, проїжджаючи відповідну ділянку місцевості, не увімкнув покажчик повороту праворуч при з`їзді праворуч на придомову територію, що відображено на відеозаписі (файл video_2021-03-25_14-48-11 на 00.14 сек.), і на цій ділянці не вбачається «природного вигину», як вважає позивач, однак здійснюючи маневр та повертаючи в потрібну сторону, позивач зобов`язаний показати свій напрямок іншим учасникам дорожнього руху світловим покажчиком повороту відповідного напрямку.

За таких обставин, суд вважає, що позивач не виконав вимоги п. 9.2 б ПДР України, який зобов`язує водіїв вмикати світлові покажчики відповідного напрямку руху перед вчиненням маневру.

Враховуючи наведені висновки суду, доводи позивача про те, що він не зобов`язаний був вмикати світловий покажчик повороту відповідного напрямку, суд вважає необґрунтованими.

Також слід звернути увагу на непослідовність доводів позивача. Так під час розгляду адміністративного правопорушення ОСОБА_1 спочатку взагалі заперечував, що здійснював маневр повороту, потім вказав, що у нього технічна несправність покажчика повороту, після чого поліцейський попросив увімкнути покажчики і виявилося, що вони у справному стані. Після чого ОСОБА_1 заявив, що показав маневр повороту рукою, для чого відкрив вікно, висунув руку. Проте з відеозапису видно, що жодних рухів рукою позивач не здійснював.

Особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Згідно ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7).

Рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Постанова про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Згідно зі ст. 285 КУпАП у випадках, передбачених статтею 258 КУпАП, копія постанови у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

Як вбачається з постанови, вона відповідає вищезазначеним приписам, оскільки у такій зазначено посадову особу, яка прийняла постанову, дату розгляду справи; місце вчинення правопорушення, відомості про особу, що скоїла правопорушення; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Вимогами ч. 3 ст. 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Тобто, статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Наведена норма процесуального права регулює питання наслідків розгляду справи з приводу рішення, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Керуючись ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Приведені норми чинного законодавства України та конкретні обставини справи дають підстави обґрунтовано вважати про те, що відповідач діяв у межах та у спосіб, передбачені чинним законодавством України, а оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення. При цьому жодного доказу, який би спростував факти, викладені в постанові, суду не надано, при цьому наявність події та складу адміністративного правопорушення була підтверджена, а тому підстав для скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не встановлено, тому суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 2, 72-77, 86, 205, 241-246, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 122 , ст. 247, ст. 251, ст. 262, ст. 280, ст. 284, ч. 3 ст. 293 КУпАП, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області, в особі командира взводу лейтенанта поліції Румана Романа Олександровича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Командир взводу № 2 роти № 4 батальйону управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції України Руман Роман Олександрович, юридична адреса: вул. М. Мазая, 16, м. Маріуполь, Донецька область.

Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції, ЄДРПОУ 048, юридична адреса: вул. М. Мазая, 16, м. Маріуполь, Донецька область.

Суддя Є.С.Ікорська