Справа № 240/9932/20
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2021-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 квітня 2021 року

м. Київ

справа №240/9932/20

адміністративне провадження №К/9901/1966/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Желєзного І.В. та Коваленко Н.В., перевіривши касаційну скаргу Міністерства оборони України

на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2020 року

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства оборони України,

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ :

Ухвалою Верховного Суду від 29 січня 2021 року касаційну скаргу Міністерства оборони України (далі також - скаржник) на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2020 року залишено без руху з підстав невідповідності вимогам частини четвертої статті 330 та підстав, передбачених частиною третьою статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та надано скаржнику десятиденний строк з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом направлення на адресу суду заяви про поновлення строку на касаційне оскарження з обґрунтуванням причин його пропуску та належними доказами на підтвердження зазначеної дати отримання оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції (копією конверта, яким вона була надіслана, або копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення з вказаною постановою, або копіями розписки про її вручення чи повідомлення про доставлення на офіційну електронну адресу, які містяться в матеріалах справи, копією довідки суду першої/апеляційної інстанції про направлення (ненаправлення)/отримання (неотримання) оскаржуваної постанови); документа про сплату судового збору/

18 та 22 лютого 2021 року надійшли додаткові матеріали, з яких вбачається, що на виконання ухвали про залишення касаційної скарги без руху скаржником надано платіжне доручення про сплату судового збору, а також заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке обґрунтовано тим, що оскаржувану постанову отримано ним 22 грудня 2020 року. На підтвердження вказаного клопотання надає копію супровідного листа Сьомого апеляційного адміністративного суду № 240/9932/20/37054/2020 від 22 грудня 2020 року.

Відповідно до частини другої статті 329 КАС України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Розглянувши клопотання скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження, враховуючи те, що скаржником надано докази, що підтверджують доводи вказаного клопотання (копію супровідного листа Сьомого апеляційного адміністративного суду № 240/9932/20/37054/2020 від 22 грудня 2020 року), а також те, що постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2020 року оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 14 грудня 2020 року, колегія суддів дійшла висновку про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження та наявність підстав для його поновлення.

Як вбачається з оскаржуваних судових рішень та матеріалів касаційної скарги, предметом розгляду у даній справі є визнання протиправним та скасування рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, розгляду матеріалів, пов`язаних із визначенням учасників бойових дій (далі - УБД) та спірних питань щодо зарахування до вислуги років окремих періодів військової служби, оформлене протоколом від 20 травня 2020 року №8, про відмову в наданні статусу УБД ОСОБА_1 (далі також - позивач); зобов`язання Міністерства оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про визнання його УБД відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року №3551-XII та прийняти рішення, згідно з Положенням про комісії Міністерства оборони України з питань розгляду матеріалів про визнання УБД, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 травня 2015 року № 200, про надання йому статусу УБД.

08 лютого 2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ" від 15 січня 2020 року № 460-IX.

У зв`язку з цим, відповідно до частин першої та четвертої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку та якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

В обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначає, що оскаржувані судові рішення прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права.

На підтвердження своїх доводів, у касаційній скарзі відповідач вказує, що в оскаржуваних судових рішеннях суди неправильно застосували положення статей 2, 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 14 липня 1999 року № 944-XIV (далі - Закон № 944-XIV) та у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення рівня соціального захисту окремих категорій ветеранів війни» від 14 травня 2015 року № 426-VIII (далі - Закон 426-VIII) та положень Постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування робіт з виявлення, знешкодження та знищення вибухонебезпечних предметів» від 11 грудня 1999 року № 2294 (далі - Постанова КМУ № 2294) та спільного наказу Міністерства надзвичайних ситуацій, Міноборони та Держкомкордону від 25 травня 2000 року № 131/155/261 "Про організацію робіт щодо виявлення та знешкодження вибухонебезпечних предметів на території України" (далі - Наказ № 131-155/261) у зв`язку з чим дійшли висновку, про наявність у позивача права на отримання статусу учасника бойових дій.

Скаржник стверджує, що судами попередніх інстанцій при констатації факту наявності у позивача права на отримання статусу УБД не було враховано висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах (щодо умов надання такого статусу), викладених у постановах Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 822/3413/17, від 10 квітня 2019 року у справі № 824/544/16-а, а також у постанові Верховного Суду України від 20 травня 2014 року у справі № 21-94а14, які полягають у тому, що обов`язковою умовою надання статусу учасника бойових дій є встановлення факту участі особи у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ на території інших держав.

Крім того, скаржник наголошує на відсутності висновку Верховного Суду з приводу іншої обов`язкової умови надання статусу УБД, передбаченої статтею 6 Закону № 944-XIV - обов`язковості встановлення факту залучення особи, у складі груп розмінування, до безпосереднього виконання завдань щодо розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів на території України.

До того ж, скаржник зазначає, що питання порушені у даній справі, стосуються питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а також стверджує про наявність значного суспільного інтересу до даної справи у осіб, на яких, вирішені у цій справі правові питання, можуть мати прямий або опосередкований вплив.

Таким чином, проаналізувавши підстави, на яких подано касаційну скаргу, доводи скаржника зазначені в обґрунтування необхідності прийняття її до розгляду касаційним судом, колегія суддів погоджується з необхідністю здійснити касаційний перегляд рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2020 року та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2020 року, з метою з`ясування правильності застосування судами статей 2, 6 Закону № 944-XIV та цього ж Закону у редакції Закону № 426-VIII, положень Постанови КМУ № 2294 та Наказу № 131-155/261, необхідності застосування у спірних правовідносинах висновків Верховного Суду, висловлених у постановах від 22 січня 2019 року у справі № 822/3413/17, від 10 квітня 2019 року у справі № 824/544/16-а, у постанові Верховного Суду України від 20 травня 2014 року у справі № 21-94а14, а також перевірки необхідності формування Верховним Судом висновків з приводу обов`язкової умови надання статусу УБД, передбаченої статтею 6 Закону № 944-XIV, що полягає у обов`язковості встановлення факту залучення особи, у складі груп розмінування, до безпосереднього виконання завдань щодо розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів на території України.

Крім того, скаржником заявлено клопотання про зупинення виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2020 року та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2020 року, яке буде розглянуто судом в порядку підготовки справи до касаційного розгляду відповідно до статті 340 КАС України.

Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.

Керуючись статтями 121, 248, 328, 329, 334, 335, 338, 355, 359 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити клопотання Міністерства оборони України та поновити строк на касаційне оскарження рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2020 року та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2020 року у справі № 240/9932/20.

2. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2020 року за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

3. Витребувати з Житомирського окружного адміністративного суду справу № 240/9932/20.

4. Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів (за їх наявності) разом з ухвалою про відкриття касаційного провадження.

5. Встановити для учасників справи строк до 23 квітня 2021 року для подання до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу (у формі, встановленій частинами першою та другою статті 338 КАС України з висловленням позиції стосовно кожної з підстав касаційного оскарження: неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права), доказів надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

6. Встановити для учасників справи строк до 23 квітня 2021 року для подання до суду заперечення щодо клопотання про зупинення виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2020 року та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2020 року.

7. Роз`яснити учасникам справи, що у разі не виконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу, зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству, суд, відповідно до статті 149 КАС України, може застосувати заходи процесуального примусу.

8. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді Я.О. Берназюк

І.В. Желєзний

Н.В. Коваленко