Справа № 640/11562/20
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2021-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Енранзалізобетон» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2020 року (повний текст виготовлено 14 грудня 2020 року) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енранзалізобетон» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2020 року позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Енранзалізобетон», звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати винесене Головним управлінням Державної податкової служби у місті Києві податкове повідомлення-рішення від 19.02.2020 року №.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2020 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, порушено норми процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт наполягає, що станом на дату подання ТОВ «Енранзалізобетон» до податкового органу декларації з плати на землю за 2017 рік, а саме 26.01.2017 року, у розпорядженні позивача була наявна довідка Департаменту земельних ресурсів ВО КМР (КМДА) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки (кадастровий номер :90:176:0001), згідно якої коефіцієнт функціонального використання становив саме 0,5. Тому, позивач вважає, що ним було правмірно використані у розрахунку розміру орендної плати відомості, які були надані Департаментом земельних ресурсів ВО КМР (КМДА) та, як наслідок, правомірно було розраховано у 2017 році земельний податок за користування відповідною земельною ділянкою, що перебуває в його користуванні.

Позивач наголошує, що користувач земельної ділянки лише використовує відомості про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, визначену на момент складання податкової звітності та не може нести відповідальність за правильність її обчислення.

У прохальній частині апеляційної скарги міститься клопотання про розгляд апеляційної скарги за участі представника апелянта.

Щодо заявленого позивачем клопотання колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною другою статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Так, в даному випадку, безпосередня участь сторін у судовому засіданні, не є обов`язковою, оскільки матеріали справи містять достатньо письмових доказів для з`ясування фактичних обставин.

З огляду на положення статті 311 КАС України, враховуючи, що справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, беручи до уваги встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» карантину на всій території України, а також високу статистику кількості захворілих, суд приходить до висновку про можливість її розгляду в порядку письмового провадження.

29 березня 2021 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшли пояснення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, в яких відповідач вказує про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідач вказує, що в податкових деклараціях по платі за землю на 2017 рік не враховані вимоги Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.11.2016 року № 489 «Про затвердження порядку нормативно-грошової оцінки земель населених пунктів», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 19 грудн 2016 року за № 1647/29777, який набрав чинності з 01 січня 2017 року.

Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, письмових пояснень відповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Енранзалізобетон» та Київською міською радою 20.11.1997 року укладено договір на право тимчасового дострокового користування землею (в тому числі на умовах оренди), а саме: земельною ділянкою загальною площею 60696 кв.м. в тому числі: промислова капітальна 1-2 поверхова забудова - 9224 кв.м., промислова та прилегла територія - 36853 кв.м., газони з деревами - 2183 кв.м., залізничне полотно - 12100 кв.м., інші відкриті землі - 336 кв.м. згідно з планом користування. За умовами вказаного договору земельна ділянка надається в тимчасове дострокове користування на умовах оренди строком на 25 (двадцять п`ять) років площею 60696 кв.м. для експлуатації та обслуговування будівель і споруд по виготовленню залізобетонних та столярних виробів у пров. Заводському, 1 у Харківському районі.

Відповідно до пункту 2.1 зазначеного договору плата за землю вноситься землекористувачем згідно до закону «Про плату за землю» у вигляді орендної плати у розмірі одного земельного податку.

Згідно з договором про внесення змін до договору на право тимчасового довгострокової користування землею (в тому числі на умовах оренди) від 04.07.2011 року внесено зміни до пункту 1.1 Договору користування, замінивши слова та цифри «земельну ділянку, загальною площею 60696,0 кв.м, в тому числі: промислова капітальна 1-2 поверхова забудова - площею 9224,0 кв.і промислова допоміжна та прилегла територія - 36853,0 кв.м; газони з деревами - 2183 кв.м;залізничне полотно - 12100,0 кв.м; інші відкриті зони - 336 кв.м. словами та цифрал «земельні ділянки, загальною площею 6,1832 га, з них:

Земельна ділянка (кадастровий номер :90:176:0001) площею 4,8032 га;

Земельна ділянка (кадастровий номер :90:176:0120) площею 1,1326 га;

Земельна ділянка (кадастровий номер :90:176:0123) площею 0,1256 га;

Земельна ділянка (кадастровий номер :90:176:0124) площею 0,1218 га.

Внесено зміни до пункту 1.2 Договору щодо цільового використання земельної ділянки, саме: для будівництва, експлуатації та обслуговування торговельно-бізнесового комплекс) об`єктами соціально-побутового призначення.

Внесено зміни до пункту 2.1 Договору щодо плати за землю: річна орендна плата земельні ділянки встановлюється у розмірі 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки період будівництва об`єкта. Після введення об`єкта в експлуатацію річна орендна плата за земельні ділянки встановлюються відповідно до рішення Київської міської ради від 30.12.2010 року №573/5385 «Про бюджет міста Києва на 2011 рік» або рішення Київської міської ради, яке буде діяти на момент введення об`єкта в експлуатацію.

Надалі, відповідно до договору про внесення змін до договору на право тимчасового довгострокового користування землею (в тому числі на умовах оренди) від 03.08.2017 року внесено зміни до пункту 1.1 договору користування змінивши слова та цифри «Земельні ділянки загальною площею 6,1832 га, з них:

- Земельна ділянка (кадастровий номер :90:176:0001) площею 4,8032 га;

- Земельна ділянка (кадастровий номер :90:176:0120) площею 1,1326 га;

- Земельна ділянка (кадастровий номер :90:176:0123) площею 0,1256 га;

- Земельна ділянка (кадастровий номер :90:176:0124) площею 0,1218 га в межах червоних ліній, згідно з планами, що додаються словами та цифрами «Земельні ділянки загальною площею 5,7437 га, з них:

- Земельна ділянка (кадастровий номер :90:176:0001) площею 4,8032 га;

- Земельна ділянка (кадастровий номер :90:176:0003) площею 0,6931 га;

- Земельна ділянка (кадастровий номер :90:176:0123) площею 0,1256 га;

- Земельна ділянка (кадастровий номер :90:176:0124) площею 0,1218 га в межах червоних ліній.

Також, договором від 03.08.2017 року внесено зміни до пункту 1.2 Договору користування, замінивши цифри та слово « 6,1832 га» цифрами та словами « 5,7437 га».

У пункті 3 договору від 03.08.2017 року вказано, що відповідно до Витягів із технічної документації Головного управління Дергеокадастру у м. Києві від 25.07.2017 троку нормативна грошова оцінка земельних ділянок на дату укладання договору становить:

- земельної ділянки з кадастровим :90:176:0001 - 122 531 851 грн. 16 коп.;

- земельної ділянки з кадастровим номером :90:176:0003 - 6 188 455, 43 грн.;

- земельної ділянки з кадастровим номером :90:176:0123 - 3 204 114, 03 грн.

- земельної ділянки з кадастровим номером :90:176:0124 - 3 107 174, 27 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.12.2017 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Енранзалізобетон» подано контролюючому органу уточнюючу податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2017 рік, де визначено річну суму орендної плати за земельну ділянку кадастровий номер :90:176:0001 у розмірі 701 094, 94 грн. та 1 520 737, 77 грн. (а.с. 84)

З вказаного слідує, що позивачем визначено річну суму плати за землю за земельну ділянку кадастровий номер :90:176:0001 у розмірі 2 221 832, 71 грн.

При здійснені такого розрахунку ТОВ «Енранзалізобетон» керувалось Довідкою №Ю-07992/2015 про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки (кадастровий номер :90:176:0001) від 07.07.2015 року №908 (а.с. 41).

В подальшому, Головним управлінням Державної податкової служби у місті Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Енранзалізобетон» з питань повноти обчислення та своєчасності внесення до бюджету орендної плати за землю за період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 рік, за наслідком якої складено акт від 24.01.2020 року №12/26-5-05-03-05-10/05475147 (далі - акт перевірки) (а.с. 11).

В акті перевірки зафіксовано заниження орендної плати за 2017 рік на загальну суму 1 454 122, 83 грн. за земельну ділянку з кадастровим номером :90:176:0001.

У висновках акту перевірки вказано, що в ході її проведення встановлено порушення позивачем підпункту 271.1.1 пункту 271.1 статті 271 та пункту 286.4 статті 286 Податкового кодексу України, що призвело до заниження орендної плати за 2017 рік, що підлягає сплаті до бюджету, на загальну суму 1 454 122, 83 грн.

На підставі висновків акту перевірки Головним управлінням ДПС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 19.02.2020 року №, яким ТОВ «Енранзалізобетон» збільшено суму грошового зобов`язання за платежем орендна плата з юридичних осіб за податковими зобов`язаннями у розмірі 1 454 122, 83 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 363 530, 71 грн.

Рішенням Державної податкової служби України від 24.04.2020 року №14390/6/99-00-08-05-06-06 скаргу позивача на спірне рішення залишено без задоволення, а останнє без змін.

Вважаючи податкове повідомлення-рішення контролюючого органу протиправним, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Суд першої інстанції у задоволенні адміністративного позову відмовив та зазначив, що відповідач не надав суду доказів виконання ним вимог Закону стосовно вчинення заходів, необхідних для перевірки інформації про дійсне місце проживання, перебування або наявність майна боржника як у відповідному виконавчому окрузі в місті Києві, так і за відомою офіційною адресою реєстрації у Дніпропетровській області.

З огляду на це суд першої інстанції зазначив, що при здійсненні розрахунку орендної плати за землю за 2017 рік ТОВ «Енранзалізобетон» мало врахувати положення Порядку №489, який вступив дію з 01.01.2017 року та застосувати коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки 2,0.

Суд першої інстанції вказав, що не отримання позивачем нового Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки кадастровий номер :90:176:0001 станом на час подання податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2017 рік не може нівелювати вимоги Порядку №489 в частині застосування коефіцієнту, який характеризує функціональне використання земельної ділянки 2,0 з 01.01.2017 року.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 206 Земельного кодексу України передбачено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Підпунктом 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

За змістом пунктів 14.1.72, 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України земельним податком визнається обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Землекористувачами можуть бути юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Відповідно до ст.269 ПК України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

Згідно із ст.270 Податкового кодексу України об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Згідно з пункту 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 Податкового кодексу України об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Відповідно до пунктів 288.2, 288.3, 288.4, 288.5 статті 288 Податкового кодексу України платником орендної плати є орендар земельної ділянки.

Згідно зі статтею 21 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Відповідно до пункту 288.4 статті 288 Податкового кодексу України встановлено, що розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Згідно з пунктом 288.1 статті 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Згідно пункту 287.1 статті 287 ПК України, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Відповідно до пункту 286.1 статті 286 Податкового кодексу України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Платником земельного податку є особа, яка володіє відповідним речовим правом на земельну ділянку (правом власності або правом користування).

Підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України (в редакції, чинній з 01.01.2017) зазначено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою розміру земельного податку, встановленого для відповідної категорії земельних ділянок на відповідній території.

Підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України (в редакції, чинній з 01.01.2018) зазначено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку: для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 % їх нормативної грошової оцінки.

Пунктом 289.1 статті 289 Податкового кодексу України встановлено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Відповідно до п. 286.2 статті 286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 04.12.2017 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Енранзалізобетон» подано контролюючому органу уточнюючу податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2017 рік, де визначено річну суму орендної плати, зокрема, за земельну ділянку кадастровий номер :90:176:0001 у розмірі 701 094, 94 грн. та 1 520 737, 77 грн. (а.с. 84)

З вказаного слідує, що позивачем визначено річну суму плати за землю за земельну ділянку кадастровий номер :90:176:0001 у розмірі 2 221 832, 71 грн.

При здійснені такого розрахунку ТОВ «Енранзалізобетон» керувалось Довідкою №Ю-07992/2015 про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки (кадастровий номер :90:176:0001) від 07.07.2015 року №908 (а.с. 41).

Правові засади проведення оцінки земель, професійної оціночної діяльності у сфері оцінки земель в Україні та спрямований на регулювання відносин, пов`язаних з процесом оцінки земель, забезпечення проведення оцінки земель, з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки земель, інформаційного забезпечення оподаткування та ринку земель визначає Закон України «Про оцінку земель».

Приписами статті 1 вищевказаного Закону визначено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.

Відповідно до частини п`ятої статті 5 Закону України «Про оцінку земель», нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні (крім випадків спадкування спадкоємцями першої та другої черги за законом (як випадків спадкування ними за законом, так і випадків спадкування ними за заповітом) і за правом представлення, а також випадків спадкування власності, вартість якої оподатковується за нульовою ставкою) та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, вартості земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд, а також при розробці показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель.

Порядок проведення нормативної грошової оцінки земельних ділянок встановлено статтею 18 Закону України «Про оцінку земель», яка визначає, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться:

- розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення - не рідше ніж один раз на 5 - 7 років;

- розташованих за межами населених пунктів земельних ділянок сільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 5 - 7 років, а несільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 7 - 10 років.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться юридичними особами, які є розробниками документації із землеустрою відповідно до Закону України «Про землеустрій».

Згідно з частиною другою статті 20 Закону України «Про оцінку земель», дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Так, як вже було вказано вище та вбачається з матеріалів справи, 07.07.2015 р. ТОВ «Енранзалізобетон» отримало Довідку Департаменту земельних ресурсів ВО КМР (КМДА) №Ю-07992/2015 про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки (кадастровий номер :90:176:0001) за результатами розрахунку у відповідності до рішення КМР від 03.07.2014 р. № 23/23 «Про затвердження технічної документації нормативної грошової оцінки земель міста Києва», зі змісту якої вбачається, що до закінчения будівництва об`єкта позивачем повинен застосовуватись коефіцієнт функціонального використання земельної ділянки 0,5 (а.с. 41).

При цьому, наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.11.2016 року №489, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.12.2016 року за №1647/29777 було затверджено Порядок нормативної грошової оцінки земель населених пунктів (далі - Порядок №489), який визначає процедуру проведення нормативної грошової оцінки земель населених пунктів.

У відповідності до пункту 3 розділу I Порядку №489 інформаційною базою для нормативної грошової оцінки земель населених пунктів є затверджені генеральні плани населених пунктів, плани зонування територій і детальні плани територій, відомості Державного земельного кадастру, дані інвентаризації земель та державної статистичної звітності.

Згідно із пунктом 5 розділу II Порядку №489 коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф), встановлюється на підставі Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23 липня 2010 року № 548, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01 листопада 2010 року за № 1011/18306 (додаток 1).

В примітках до додатку 1 до Порядку №489 вказано, що для земельних ділянок, інформація про які не внесена до відомостей Державного земельного кадастру, коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф), застосовується із значенням 2,0.

У разі якщо у відомостях Державного земельного кадастру відсутній код Класифікації видів цільового призначення земель для земельної ділянки, коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф), застосовується із значенням 2,0.

З акту перевірки контролюючого органу, висновки якого стали наслідком для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, податковий орган дійшов висновку, що в податкових деклараціях по платі за землю на 2017 рік не враховані вимоги наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.11.2016 року №489, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.12.2016 року за №1647/29777, яким було затверджено Порядок нормативної грошової оцінки земель населених пунктів.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що при здійсненні розрахунку орендної плати за землю за 2017 рік ТОВ «Енранзалізобетон» мало врахувати положення Порядку №489, який вступив дію з 01.01.2017 року та застосувати коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки 2,0, а не 0,5, який було використано позивачем.

Суд першої інстанції вказав, що не отримання позивачем нового Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки кадастровий номер :90:176:0001 станом на час подання податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2017 рік не може нівелювати вимоги Порядку №489 в частині застосування коефіцієнту, який характеризує функціональне використання земельної ділянки 2,0 з 01.01.2017 року.

В той же час, колегія суддів вважає помилковими такі висновки суду першої інстанції та наголошує, що наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.11.2016 року №489, на який посилався відповідач в Акті перевірки, не передбачає коригувань раніше проведених нормативних грошових оцінок земель, оскільки згідно пункту 1 розділу І «Загальні положення» даного Порядку він застосовується саме до процедур нормативної грошової оцінки земель населених пунктів.

Тобто, зазначений наказ регулює процедуру проведення нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, у разі проведення такої оцінки після набуття ним чинності, тобто з 01 січня 2017 року,однак він не змінює та не скасовує проведені до його прийняття нормативні грошові оцінки населених пунктів, та не може слугувати правовою підставою для отримання платником податків довідок (витягів) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Відтак, з вищевикладеного слідує, що ТОВ «ЕНРАНЗАЛІЗОБЕТОН» було правомірно застосовано у розрахунку розміру орендної плати відомості, які були надані Департаментом земельних ресурсів ВО КМР (КМДА) у Довідці про розмір нормативної грошової оцінки земелі ділянки з кадастровим номером :90:176:0001 та, як наслідок, правомірно було розраховано у 2017 році земельний податок за користування вищевказаною земельною ділянкою, що перебуває у його користуванні із застосуванням коефіцієнта Кф у розмірі 0,5, оскільки інших витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (кадастровий номер :90:176:0001) у розпорядженні позивача станом на час подання звітної декларації на початку 2017 року не було.

Враховуючи, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, оформлена як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель, а також те, що положення наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.11.2016 року №489 не передбачає коригувань раніше проведених нормативних грошових оцінок земель, не зобов`язує платника податків отримувати нові довідки (витяги) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, колегія суддів вважає правомірним обрахування позивачем орендної плати за землю на підставі Довідки Департаменту земельних ресурсів ВО КМР (КМДА) №Ю-07992/2015 про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки (кадастровий номер :90:176:0001) від 07.07.2015 року №908.

Вищевикладене свідчить про помилковість висновків суду першої інстанції про те, що не отримання позивачем нового Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки станом на час подання податкової декларації з плати за землю за 2017 рік не може нівелювати вимоги Порядку №489 в частині застосування коефіцієнту 2,0, оскільки, як вже було зазначено вище, у відповідному Порядку № 489 відсутня норма, яка б зобов`язувала платника податку отримувати новий витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки після прийняття Мінагрополітики наказу № 489.

Вказане в сукупності підтверджує правомірність обчислення позивачем податкових зобов`язань зі сплати орендної плати за землю на підставі отриманої довідки Департаменту земельних ресурсів ВО КМР (КМДА) №Ю-07992/2015 про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки (кадастровий номер :90:176:0001) від 07.07.2015 року №908.

При цьому, колегія суддів враховує, що в подальшому, у зв`язку із внесенням 03.08.2017 року змін до Договору про право тимчасового довгострокового користування землею (в тому числі на умовах оренди) від 20.11.1997 року, ТОВ «Енранзалізобетон» у відповідності до наведеного вище законодавства отримано новий витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером :90:176:0001, з коефіцієнтом, який характеризує її функціональне використання, що дорівнює 2,0.

Отримавши зазначений вище новий витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером :90:176:0001, з коефіцієнтом, який характеризує її функціональне використання, що дорівнює 2,0, ТОВ «Енранзалізобетон» 21.09.2017 року було подано уточнюючу декларацію з плати за землю за 2017 рік.

Отже, враховуючи, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, колегія суддів вважає правомірним обчислення ТОВ «Енранзалізобетон» станом на момент подання первинної декларації з плати за землю за 2017 рік податкових зобов`язань зі сплати орендної плати за землю на підставі отриманої довідки Департаменту земельних ресурсів ВО КМР (КМДА) №Ю-07992/2015 про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки (кадастровий номер :90:176:0001) від 07.07.2015 року №908.

Помилковим є висновок контролюючого органу про те, що в податкових деклараціях по платі за землю на 2017 рік позивачем не враховані вимоги наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.11.2016 року №489, який фактично став єдиною підставою для винесення спірного податкового повідомлення-рішення, оскільки приписи Порядку № 489 не містять норми, яка б зобов`язувала платника податку отримувати новий витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, податкові зобов`язання ТОВ «Енранзалізобетон» на момент подання декларації з плати за землю за 2017 рік на підставі чинної довідки про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, відомості в якій також ніким не оспорювались, дії Департаменту земельних ресурсів ВО КМР (КМДА) щодо видачі цієї довідки протиправними не визнавались.

При цьому, в подальшому, після внесенням змін до Договору про право тимчасового довгострокового користування землею (в тому числі на умовах оренди), позивачем було отримано новий витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, з коефіцієнтом, який характеризує її функціональне використання, що дорівнює 2,0 вже згідно з приписами Порядку № 489, та подано уточнюючу податкову декларацію.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частини друга статті 77 КАС України).

У даній справі відповідачем не було виконано обов`язок доказування правомірності прийнятого рішення, передбачений вищевказаними положеннями процесуального законодавства.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Енранзалізобетон» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, письмових пояснень відповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції - скасуванню, з прийняттям нової постанови, якою позовні вимоги задовольнити повністю.

Так, відповідно до частини шостої статті 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частиною третьою статті 132 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Частиною сьомою статті 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір згідно з платіжним дорученням № 196 від 14 травня 2020 року у розмірі 21 020,00 грн. та за подання апеляційної скарги згідно з платіжним дорученням № 236 від 11 січня 2021 року у розмірі 31 530,00 грн.

А тому, з огляду на задоволення позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у м. Києві у загальному розмірі 52 550,00 грн.

Керуючись ст. 243, 315, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Енранзалізобетон» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2020 року - задовольнити повністю.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2020 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Енранзалізобетон» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати винесене Головним управлінням Державної податкової служби у місті Києві податкове повідомлення-рішення від 19.02.2020 року №.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енранзалізобетон» (адреса: 02081, м. Київ, пров. Заводський, 1, ), витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в загальній сумі 52 550 (п`ятдесят дві тисячі п`ятсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

Н.В. Безименна