Справа № 380/5486/20
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2021-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/5486/20 пров. № А/857/580/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Коваля Р.Й., Гуляка В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2020 року (головуючого судді Качур Р.П., ухвалене у відкритому судовому засіданні о 09 год. 59 хв. за правилами спрощеного позовного провадження в м. Львів повний текст рішення складено 17.11.2020) у справі № 380/5486/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 15.07.2020 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в якому просить визнати протиправною бездіяльність відповідача, а саме нехтування при розрахунку належної позивачу пенсії документами, що підтверджують його працю на ВО «Львівхімсільмаш», зобов`язати відповідача здійснити перерахунок призначеної позивачу пенсії відповідно до поданих ним документів, включаючи документи, що підтверджують його працю і розмір заробітної плати на ВО «Львівхімсільмаш», ВО ім. Леніна та ДП «Львівський державний завод ЛОРТА», зобов`язати відповідача здійснити перерахунок призначеної позивачу пенсії відповідно до чинного законодавства України у зв`язку із збільшенням стажу його роботи, оскільки він продовжує працювати, виходячи із розмірів стажу праці та заробітної плати відповідно до поданих позивачем до Пенсійного фонду документів, зобов`язати відповідача виплатити позивачу безпідставно утримані кошти (різницю між належним позивачу і фактично виплаченим розмірами пенсії) за період з лютого 2018 року по час фактичної виплати, що на липень 2020 року складає 74760 грн., зобов`язати відповідача здійснити перерахунок безпідставно утриманих коштів (різницю між належним позивачу і фактично виплаченим розмірами пенсії) у зв`язку з індексацією грошових доходів населення за період з лютого 2018 року по липень 2020 року та виплатити позивачу відповідні кошти у сумі 5601,70 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2020 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо неврахування при розрахунку належної ОСОБА_1 пенсії заробітної плати, отриманої у ВО «Львівхімсільгоспмаш», ВО ім. Леніна та ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА»», на підставі довідки про заробітну плату для обчислення пенсії № 145 від 26.12.2017, виданої Публічним акціонерним товариством «Завод «Львівсільмаш»»; довідки про заробітну плату для обчислення пенсії № 61 від 07.02.2019, виданої Державним підприємством «Львівський державний завод «ЛОРТА»»; архівних довідок № 2562/у-2 від 15.01.2018 та № 17/у-2 від 28.01.2019, виданих Державним архівом Львівської області. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії з урахуванням довідки про заробітну плату для обчислення пенсії № 145 від 26.12.2017, виданої Публічним акціонерним товариством «Завод «Львівсільмаш»»; довідки про заробітну плату для обчислення пенсії № 61 від 07.02.2019, виданої Державним підприємством «Львівський державний завод «ЛОРТА»»; архівних довідок № 2562/у-2 від 15.01.2018 та № 17/у-2 від 28.01.2019, виданих Державним архівом Львівської області. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області оскаржило його в апеляційному порядку, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позову, апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки позивач не оскаржує рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, рішення суду першої інстанції в цій частині не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управління Пенсійного фонду України у Львівській області як працюючий одержувач пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач неодноразово звертався до відповідача із заявами, у яких загалом просив здійснити перерахунок призначеної позивачу пенсії відповідно до поданих ним документів, включаючи документи, що підтверджують його працю і розмір заробітної плати на ВО «Львівхімсільмаш», ВО ім. Леніна та ДП «Львівський державний завод ЛОРТА» (аркуші справи 9, 14-16, 20, 35, 36).

Листами за вих. №№ 4/С-20/02.01-10 від 29.01.2019, 86/С-20/11.03-06 від 02.07.2019, 108/С-20/11.03-06 від 13.09.2019 108/С-20/11.03-06 від 07.10.2019 відповідачем надано відповіді на заяви ОСОБА_1 , підстави відмови у перерахунку пенсії яких зводяться до того, що надана позивачем довідка про заробітну плату для обчислення пенсії ПАТ «Завод «Львівсільмаш»» № 145 від 26.12.2017 не підтверджена первинними документами. Відділом контрольно-перевірочної роботи управління внутрішнього аудиту та фінансового контролю не підтверджено достовірність відомостей у такій довідці, оскільки ПАТ «Завод «Сільмаш»» ліквідовано, а довідки про заробітну плату, видану правонаступником чи архівною установою, не надано.

Позивач вважає таку бездіяльність відповідача щодо перерахунку пенсії з урахуванням довідок про заробітну плату протиправною, відтак звернувся до суду з цим позовом.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Згідно статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058) для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 01.07.2000. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж, починаючи з 01.07.2000 становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30.06.2000 незалежно від перерв.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 вказаного Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 вказаного Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності вказаним Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності вказаним Законом - на умовах, передбачених абзацом першим зазначеної частини. Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 01.07.2000 враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 01.07.2000 - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Так, подання та оформлення документів для призначення пенсій врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).

Пунктом 2.10 Порядку № 22-1 передбачено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Відповідно до абзацу 2 підпункту 3 пункту 2.1 Порядку № 22-1 за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Згідно з підпунктом 3.3 пункту 3 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію надає: роз`яснення підприємствам, установам, організаціям та особам з питань призначення та виплати пенсій; у разі необхідності бланки документів; допомогу особам, зазначених у п. 1.1 і 1.2 розділу І вказаного порядку, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії; у разі необхідності - допомогу щодо визначення права на пенсію до звільнення особи з посади, яка дає право на її призначення.

Пунктом 4.2 Порядку № 22-1 передбачено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Частиною 3 статті 44 Закону № 1058 визначено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Суд звертає увагу, що відповідачем в основу відмови у перерахунку пенсії покладено висновки, які викладені в листі відділом контрольно-перевірочної роботи управління внутрішнього аудиту та фінансового контролю № 802/09-47/1 від 27.04.2018 про неможливість підтвердження достовірності відомостей у довідці № 145 від 26.12.2017, оскільки ПАТ «Завод «Сільмаш»» припинило свою діяльність 20.01.2018. Головним управлінням направлено запит до ліквідатора ПАТ «Завод «Сільмаш»» про надання інформації щодо передачі документів до архівної установи.

Зазначене стосується і поданих позивачем довідки про заробітну плату № 5 та довідки про підтвердження трудового стажу № 90 від 05.08.2019, виданих ТзОВ «Леополіс Конгрес Хол».

У подальшому Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області листом № 108/С-20/11.03-06 від 07.10.2019 повідомило позивача, що на його запит арбітражним керуючим Чалаплюком С.В. повідомлено, що первинні документи ПАТ «Завод «Львівсільмаш»» знаходяться за адресою: м. Львів вул. Городоцька буд. 207, здійснити упорядкування архівної документації немає можливості у зв`язку із браком коштів. Крім цього останнім долучено лист № 859/01-20вих від 24.05.2019, де зазначено, що документи будуть прийняті на зберігання до держархіву виключно в упорядкованому стані безоплатно, документи з кадрових питань (з особового складу) ліквідатор повинен передати на зберігання в трудовий архів.

До матеріалів справи позивачем долучено копію договору доручення на зберігання та передання документів архівного фонду до уповноваженої архівної установи від 08.12.2016 (аркуші справи 25-27), відповідно до умов якого ПАТ «Завод «Львівсільмаш»» передало, а ТзОВ «Леополіс Конгрес Хол» прийняло на відповідальне зберігання трудовий архів та інші особові справи ПАТ «Завод «Львівсільмаш»» з кадрових питань, що накопичені в процесі діяльності даного підприємства та знаходяться за адресою: 79015 м. Львів вул. Городоцька буд. 207.

Така ж копія долучалася позивачем до заяви від 09.08.2019, поданої до Головного управління ПФУ у Львівській області.

Із змісту зазначеного договору видно, що первинні документи, які необхідні для здійснення перевірки довідки № 145 від 26.12.2017, знаходяться в ТзОВ «Леополіс Конгрес Хол» за адресою: 79015 м. Львів вул. Городоцька буд. 207.

Проте відповідач у своїй відповіді не обґрунтував не направлення запиту до ТзОВ «Леополіс Конгрес Хол» з метою перевірки довідок № 145 від 26.12.2017, № 90 від 05.08.2019 та № 5 від 05.08.2019 первинними документами. Серед іншого, не приймаючи до уваги зазначену довідку для здійснення перерахунку пенсії позивачу з огляду на непідтвердження її первинними документами, відповідачем не зазначено, які саме відомості, зазначені у спірній довідці є такими, що потребують підтвердження, та якими саме первинними документами такі відомості повинні бути підтверджені.

Крім цього, судом встановлено, що до заяви від 21.06.2019 (аркуші справи 14-16) позивач додав, зокрема, копію архівної довідки № 17/у-2 від 28.01.2019 та копію довідки № 61 від 07.02.2019, які також долучено до матеріалів справи.

Однак архівної довідка № 17/у-2 від 28.01.2019 та довідка № 61 від 07.02.2019 лишилися поза увагою відповідача без зазначення будь-яких причин їх неврахування.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Отже, відповідач в межах своїх повноважень зобов`язаний розглянути та за необхідності перевірити відповідність поданих для перерахунку пенсії документів, зокрема довідок про заробітну плату, визначити на їх підставі достатність або відсутність підстав для перерахунку пенсії позивачу.

Суд звертає увагу, що згідно з нормами пункту 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Положеннями статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Як встановлено судом, позивачем подано відповідачу: довідку про заробітну плату для обчислення пенсії № 145 від 16.12.2017, видану Публічним акціонерним товариством «Завод «Львівсільмаш»» (далі - довідка-1); довідку про заробітну плату для обчислення пенсії № 61 від 07.02.2019, видану Державним підприємством «Львівський державний завод «ЛОРТА»» (далі - довідка-2); архівну довідку № 2562/у-2 від 15.01.2018 (далі - довідка-3) та архівну довідку № 17/у-2 від 28.01.2019, видану Державним архівом Львівської області (далі - довідка-4) та вказані обставини сторонами не оспорюються.

У довідці-1 та довідці-2 у примітках вказано, що на всі виплати нараховано страхові внески (єдиний внесок) та довідки видано на підставі особових рахунків за 1987-1992 роки (аркуші справи 30, 31). У довідці-3 та довідці-4 у примітках зазначено, що ксерокопіювання первинних документів з нарахування заробітної плати технічно неможливо, підстава видачі довідки: Ф.Р -3108, оп. 2о/с, с. 7336 (аркуші справи 32-34).

Крім цього, період роботи позивача з 19.09.1975 по 18.02.1987 та з 09.03.1987 по 28.12.1992, вказані у трудовій книжці, враховано при призначенні пенсії. Дані обставини підтверджуються розрахунком стажу, долученим до матеріалів справи.

Однак пенсійним органом не враховано заробітну плату, вказану в довідках 1-4 про заробітну плату позивача, де вказано суми заробітної плати за 1987-1992 роки.

Згідно з вимогами статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Судом першої інстанції встановлено, що у матеріалах пенсійної справи містяться: довідка про заробітну плату для обчислення пенсії № 145 від 16.12.2017, видана Публічним акціонерним товариством «Завод «Львівсільмаш»»; довідка про заробітну плату для обчислення пенсії № 61 від 07.02.2019, видана Державним підприємством «Львівський державний завод «ЛОРТА»»; архівна довідка № 2562/у-2 від 15.01.2018 та архівна довідка № 17/у-2 від 28.01.2019, видана Державним архівом Львівської області. У довідці-1 та довідці-2 зазначено про те, що на всі виплати нараховано страхові внески (єдиний внесок) та усі довідки містять посилання на первинні документи, на підставі яких їх видано.

Довідку-1 та довідку-2 видано згідно з додатком 1 до Порядку № 22-1, передбаченого пунктом 2.1 розділу II. Архівні довідки видано позивачу з дотриманням вимог п. 2.10 розділу ІІ Порядку № 22-1, відтак Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області неправомірно відмовило у зарахуванні заробітної плати при призначенні пенсії ОСОБА_1 на підставі вищезазначених довідок.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що достатнім і ефективним способом захисту порушених прав позивача є прийняття судом рішення про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо неврахування при розрахунку належної позивачу пенсії заробітної плати, отриманої у ВО «Львівхімсільгоспмаш», ВО ім. Леніна та ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА»», на підставі довідки про заробітну плату для обчислення пенсії № 145 від 26.12.2017, виданої Публічним акціонерним товариством «Завод «Львівхімсільмаш»»; довідки про заробітну плату для обчислення пенсії № 61 від 07.02.2019, виданої Державним підприємством «Львівський державний завод «ЛОРТА»»; архівних довідок № 2562/у-2 від 15.01.2018 та № 17/у-2 від 28.01.2019, виданих Державним архівом Львівської області, та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок призначеної позивачу пенсії з урахуванням довідки про заробітну плату для обчислення пенсії № 145 від 26.12.2017, виданої Публічним акціонерним товариством «Завод «Львівхімсільмаш»»; довідки про заробітну плату для обчислення пенсії № 61 від 07.02.2019, виданої Державним підприємством «Львівський державний завод «ЛОРТА»»; архівних довідок № 2562/у-2 від 15.01.2018 та № 17/у-2 від 28.01.2019, виданих Державним архівом Львівської області.

Щодо посилання апелянта на пропуск строку позивачем при поданні позову, оскільки позивач дізнався про порушення своїх прав у січні 2019 року, однак з позовом звернувся в липні 2020 року колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строку звернення визначені у статті 123 КАС України, зокрема, частиною 3 цієї статті передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином. День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Таким чином, для вирішення питання про наявність або відсутність поважності причин пропуску строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно з`ясувати, яким саме рішенням, дією чи бездіяльністю порушені права цієї особи, коли розпочався перебіг цього строку та коли особа дізналася (повинна була дізнатися) про порушення свого права.

Статтею 98 Закону України «Про пенсійне забезпечення», передбачено, що перерахунок пенсії проводиться на підставі документів про вік, стаж, заробіток та інших, наявних на час перерахунку в пенсійній справі, а також додаткових документів, поданих пенсіонером на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії у зв`язку з введенням у дію цього Закону (про стаж роботи, заробіток, сімейний стан та інші), то пенсія знову перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців перед поданням додаткових документів і не раніше ніж з дня введення в дію цього Закону.

Апеляційний суд враховує, що позивач неодноразово звертався до відповідача із заявами, у яких загалом просив здійснити перерахунок призначеної позивачу пенсії відповідно до поданих ним документів, включаючи документи, що підтверджують його працю і розмір заробітної плати на ВО «Львівхімсільмаш», ВО ім. Леніна та ДП «Львівський державний завод ЛОРТА» (аркуші справи 9, 14-16, 20, 35, 36), однак листами за вих. №№ 4/С-20/02.01-10 від 29.01.2019, 86/С-20/11.03-06 від 02.07.2019, 108/С-20/11.03-06 від 13.09.2019 108/С-20/11.03-06 від 07.10.2019 відповідачем надано відповіді на заяви ОСОБА_1 якими відмовлено у врахуванні поданих документів, а тому позивачем не пропущено строку на оскарження дій відповідача, що підтверджується матеріали справи та відповідного висновку дійшов і суд першої інстанції в ухвалі Львівського окружного адміністративного суду від 17.09.2020 про відмову у задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про залишення позовної заяви без розгляду.

Вказана правова позиція апеляційного суду узгоджується із постановою Верховного Суду від 24 грудня 2020 року по справі №510/1286/16-а, яка в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховується апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.

Враховуючи зазначені вище встановлені обставини справи, норми законодавства, які регулюють спірні правовідносини, колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції, який ухвалив судове рішення з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують викладених у судовому рішенні цього суду висновків, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції на підставі статті 139 КАС України у апеляційного суду немає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області - залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2020 року у справі № 380/5486/20 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді Р.Й. Коваль

В.В. Гуляк