Справа № 300/74/19
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2021-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 рокуЛьвівСправа № 300/74/19 пров. № А/857/2596/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Сеника Р.П., Хобор Р.Б.,

за участі секретаря судового засідання Чопко Ю.Т.,

представник позивача: не з`явився

представник відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 січня 2021 року у справі № 300/74/19 за заявою Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого документа, виданого в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Калуського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дії та бездіяльність щодо неврахування та часткового врахування періодів роботи при призначенні та виплаті пенсії, зобов`язання зарахувати до страхового стажу для призначення трудової пенсії за віком періоди з 14.11.1997 по 31.12.2007, загалом 10 років 47 днів, та зобов`язання провести перерахунок пенсії з 02.12.2015,-

суддя в 1-й інстанції Тимощук О.Л.,

час ухвалення рішення 14 год. 01 хв.,

місце ухвалення рішення - м. Івано-Франківськ,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.02.2019, позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково, зокрема: визнано протиправною бездіяльність Калуського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, що полягає у незарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду здійснення підприємницької діяльності з 01.01.2001 по 31.12.2004; зобов`язано Калуське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період здійснення підприємницької діяльності з 01.01.2001 по 31.12.2004 та провести перерахунок призначеної пенсії, починаючи з 02.12.2015 із врахуванням вказаного періоду.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.05.2019 апеляційну скаргу Калуського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області задоволено частково, рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2019 року у справі №300/74/19 змінено, виклавши абзац другий та третій резолютивної частини у такій редакції:

«Визнати протиправною бездіяльність Калуського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (), що полягає у не зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) періоду здійснення підприємницької діяльності з 01.01.2001 по 31.12.2003.

Зобов`язати Калуське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області () зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) період здійснення підприємницької діяльності з 01.01.2001 по 31.12.2003 та провести перерахунок призначеної пенсії, починаючи з 02.12.2015 із врахуванням вказаного періоду».

Івано-Франківським окружним адміністративним судом, на виконання вищевказаної постанови суду апеляційної інстанції, 25.06.2019 видано виконавчий лист №300/74/19, яким зобов`язано Калуське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період здійснення підприємницької діяльності з 01.01.2001 по 31.12.2003 та провести перерахунок призначеної пенсії, починаючи з 02.12.2015 із врахуванням вказаного періоду.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.12.2020, в результаті розгляду та задоволення заяви ОСОБА_1 про заміну боржника у виконавчому листі, постановлено замінити Калуське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

05.01.2021 Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі, також - заявник, боржник, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області) звернулось до суду із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

На обґрунтування поданої заяви, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області зазначало про добровільне виконання постанови суду апеляційної інстанції у повному обсязі.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 січня 2021 року у задоволенні заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 24.12.2020 №0900-0803-8/25969 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області оскаржило її в апеляційному порядку. Вважає, що судом не в повній мірі досліджено обставини справи, що спричинило порушення норми матеріального права, оскільки мотивувальною частиною рішення суду зазначено, що суд вважає неправомірними доводи представника відповідача щодо повного та належного виконання рішення суду, шляхом здійснення зарахування до страхового стажу спірного періоду роботи стягувана, не врахувавши при цьому сплачені ним страхові внески, що встановлено судом на підставі наявного у матеріалах справи листа Долинського управління ГУ ДФС в Івано-Франківській області від 19.02.2019 про сплату ОСОБА_1 єдиного податку за 2001-2003 роки.

Апелянт вважає, що рішення суду виконане в добровільному порядку, що підтверджується рішенням № 62 та розрахунком стажу, а відтак виконавчий лист підлягає визнанню в судовому порядку таким, що не підлягає виконанню.

З огляду на вказане просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове судове рішення, яким заяву про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Позивач скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що виконавчий лист, який є предметом судового спору видано на підставі судового рішення, що набрало законної сили, виконавчий лист видано у визначений законодавством спосіб. Звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що боржником не було виконано рішення у повному обсязі. Вважає, що виконання судового рішення повинне здійснюватися не лише з урахуванням резолютивної частини, але й із застосуванням висновків, що викладені судом в мотивувальній частині. У матеріалах справи наявні докази, що свідчать про сплату позивачем єдиного податку за спірний період, який повинен бути врахований під час виконання рішення.

Також позивач вважає, що не заслуговує на увагу твердження відповідача про те, що зарахування сплачених страхових внесків не було предметом позову у даній справі, оскільки задовольняючи позовні вимоги частково, суд виходив з того, що не всі періоди, які не були зараховані, мають підтвердження сплати страхових внесків. Суд задовольнив позовні вимоги за ті періоди, за які сплачувались страхові внески як частина єдиного податку.

Просить суд врахувати той факт, що спірні періоди не були зараховані до страхового стажу як такі, за які сплачувались страхові внески, що породило нові спори, а порушене право позивача, яке він мав намір захистити, звертаючись до суду у 2019 році, так і не відновлене, оскільки відповідач ухиляється від виконання судового рішення. Відтак вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, тому колегія суддів вважає можливим проведення розгляду справи у їх відсутності за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, вважає за можливе провести розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, а саме відповідно до змісту заяви ГУ ПФУ в Івано-Франківській області та копії рішення №62 від 25.07.2019, на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.05.2019 ГУ ПФУ в Івано-Франківській області 25.07.2019 проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 02.12.2015, зарахувавши до страхового стажу останнього період здійснення ним підприємницької діяльності з 01.01.2001 по 31.12.2003, однак, як підтверджено учасниками в судовому засіданні, - з урахуванням заробітної плати за цей період в нульовому значенні.

Відповідно до мотивувальної частини рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.02.2019 у справі №300/74/19, в результаті дослідження письмових доказів, наявних у матеріалах справи, судом встановлено факт сплати ОСОБА_1 єдиного податку із сум якого проводились відрахування до Пенсійного фонду за 2001-2003 роки, що також підтверджено Восьмим апеляційним адміністративним судом у постанові від 28.05.2019 по справі №857/3670/19.

Відтак, суд першої інстанції вважав неправомірними доводи представника відповідача щодо повного та належного виконання рішення суду, шляхом здійснення зарахування до страхового стажу спірного періоду роботи стягувача, не врахувавши, при цьому, сплачені ним страхові внески, що встановлено судом на підставі наявного у матеріалах справи листа Долинського управління Головного управління ДФС в Івано-Франківській області №303/9/09-19-50-07-09 від 19.02.2019 про сплату ОСОБА_1 єдиного податку в якості фізичної особи-підприємця за 2001 рік 1 920,00 грн., за 2002 рік 2 420,00 грн. та за 2003 рік 4 276,00 грн..

Зважаючи на встановлену судом безпідставну та протиправну бездіяльність ГУ ПФУ в Івано-Франківській області щодо виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.05.2019 по справі №857/3670/19 у повному обсязі, суд першої інстанції дійшов висновку, що заява боржника є необґрунтованою, у зв`язку із чим, підстав для визнання виконавчого листа №300/74/19, виданого Івано-Франківським окружним адміністративним судом 25.06.2019, таким, що не підлягає виконанню суд не вбачає, а відтак відсутні підстави, які визначені ст. 374 КАС України, для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з частиною 1 статті 373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Частина 1статті 374 КАС України передбачає, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до приписів ч.2 ст.374 КАС України підставами для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням; 3) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його добровільним виконанням боржником чи іншою особою; 4) з інших причин.

Тобто, визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, пов`язано з певними обставинами, які мали місце на момент його видачі (пред`явлення до виконання), зокрема: помилковою видачею; коли судове рішення не підлягало негайному виконанню і не набрало законної сили або пред`явлено до виконання після скасування судового рішення, на підставі якого було видано виконавчий лист; повним (частковим) погашенням боргу, щодо якого видано виконавчий лист, або з інших причин.

При цьому, словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, які, наприклад, пов`язані із процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, норми зазначеної статті встановлюють виключний перелік обставин, за наявності яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, а саме: видача виконавчого листа помилково; відсутність обов`язку боржника у зв`язку з його виконанням або з інших причин.

Разом з тим, як стверджується матеріалами справи, Івано-Франківським окружним адміністративним судом, на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2019 року, 25.06.2019 видано виконавчий лист №300/74/19, яким зобов`язано Калуське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період здійснення підприємницької діяльності з 01.01.2001 по 31.12.2003 та провести перерахунок призначеної пенсії, починаючи з 02.12.2015 із врахуванням вказаного періоду.

Слід звернути увагу на те, що Восьмий апеляційний адміністративний суд у мотивувальній частині постанови від 28.05.2019 надав свої висновки щодо наявності підстав для врахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду здійснення підприємницької діяльності з 01.01.2001 по 31.12.2003, та встановив, що ОСОБА_1 за період з 2001 по 2003 рік сплачувався єдиний податок та податок з доходів фізичних осіб, що підтверджується листом Долинського управління Головного управління ДФС в Івано-Франківській області №303/9/09-19-50-07-09 від 19.02.2019.

Згідно із абзацом 4 пункту 2.1 Порядку №22-1 (в редакції від 29.08.2014) період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

З огляду на відомості, зазначені у довідці Головного управління ДФС в Івано-Франківській області та у листі Долинського управління Головного управління ДФС в Івано-Франківській області №303/9/09-19-50-07-09 від 19.02.2019, суд зазначив, що безспірним є факт перебування позивача на спрощеній системі оподаткування в період, зокрема, з 2001 року по 2003 рік та сплату ним єдиного податку.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції, що враховуючи підтвердження сплати ОСОБА_1 єдиного податку із сум якого проводились відрахування до Пенсійного фонду за 2001-2003 роки, відсутність документів, передбачених абзацом 4 пункту 2.1 Порядку №22-1 не може слугувати єдиною підставою для відмови у зарахуванні до страхового стажу вказаного періоду.

Відтак вірним є висновок суду першої інстанції про неправомірність доводів відповідача щодо повного та належного виконання рішення суду, шляхом здійснення зарахування до страхового стажу спірного періоду роботи стягувача, без врахування сплачених ОСОБА_1 страхових внесків у період з 01.01.2001 року по 31.12.2003 року.

Суд першої інстанції із врахуванням висновків апеляційного суду вірно вказав на те, що ОСОБА_1 у спірний період, тобто до 01.01.2004 перебував на спрощеній системі оподаткування, а відтак підставно відхилив твердження представника ГУ ПФУ в Івано-Франківській області про неможливість зарахування сум сплачених стягувачем страхових внесків з огляду на відсутність відомостей у відділі персоніфікованого обліку та у зв`язку із необхідністю додаткового звернення ОСОБА_1 , із відповідною заявою про внесення відомостей до персоніфікованого обліку.

Твердження апелянта про те, що ухвалою від 14.01.2021 суд першої інстанції фактично змінює резолютивну частину рішень першої та апеляційної інстанцій в даній справі, оскільки питання визначення заробітної плати (доходу) при перерахунку пенсії ОСОБА_1 за період з 01.01.2001 по 31.12.2003 вирішено в судовому порядку згідно рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.07.2020 у справі № 300/440/20 є необґрунтованим та безпідставним.

Колегія суддів звертає увагу на те, що заявником не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про помилковість видачі виконавчого документа чи добровільного його виконання у повному обсязі. Також судом не встановлено інших причин, які б давали суду правові підстави для визнання виконавчого листа, виданого Івано-Франківським окружним адміністративним судом у справі №300/74/19, таким, що не підлягає виконанню.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності передбачених законодавством підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі і відновлення справедливості передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати судове рішення (п. 40 рішення від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції»).

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням наведеного вище колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає вказану апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 3 ст. 243, ст.241, 242, 246, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 січня 2021 року у справі № 300/74/19 за заявою Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого документа без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Р. П. Сеник
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 05 квітня 2021 року