Справа № 182/2065/21
Суддя: Багрова А. Г.
Дата ухвалення: 2021-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 182/2065/21
Провадження № 2-а/0182/30/2021
У Х В А Л А

Іменем України

01.04.2021 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Багрова А.Г. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до державного виконавця Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Скакун Ілони Олександрівни про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до державного виконавця Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Скакун Ілони Олександрівни та просить визнати бездіяльність відповідача протиправною, зобов`язати винести постанову про закінчення виконавчого провадження №63626589 та виключити відомості про ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.01.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 направлено за підсудністю на розгляд до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області (а.с.18).

В обґрунтування ухвали Дніпропетровський окружний адміністративний суд, пославшись на норми п.1 ч.1 ст. 20 КАСУ, інші норми права дійшов висновку про те, що позов підлягає розгляду Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області як адміністративним судом, оскільки спір пов`язаний з оскарженням дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до приписів ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що справу належить передати до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, виходячи з наступного.

Частиною першою статті 20 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) визначено вичерпний перелік адміністративних справ, що підлягають розгляду загальними місцевими судами як адміністративними:

1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності;

2) адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо:

оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничних виборчих комісій, дільничних комісій з референдуму, членів цих комісій;

уточнення списку виборців;

оскарження дій чи бездіяльності засобів масової інформації, інформаційних агентств, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників засобів масової інформації та інформаційних агентств, що порушують законодавство про вибори та референдум;

оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб;

3) адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо:

примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства;

примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України;

затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України;

продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України;

затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні;

затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1 - 3 частини першої цієї статті;

5) адміністративні справи щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917 - 1991 років".

Відповідно до частини другої статті 20 КАСУ усі справи, крім визначених частиною першою статті 20 КАСУ, підсудні окружним адміністративним судам.

З тексту позовної заяви та заявлених позовних вимог вбачається, що предметом спору згідно заявленого адміністративного позову є оскарження дій суб`єкта владних повноважень - державного виконавця щодо виконання постанови про накладення адміністративного стягнення від 20.07.2020 року серії РАІІ №266392433, яка постановлена головним спеціалістом-інспектором з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Біленко Ю.М.

При цьому, як вбачається зі змісту позовних вимог сама Постанова про накладення адміністративного стягнення від 20.07.2020 року серії РАІІ №266392433 позивачем не оскаржується.

Отже предметом спору не є оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, дана справа за позовом ОСОБА_1 до державного виконавця Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Скакун Ілони Олександрівни про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії не відноситься до предметної юрисдикції Нікопольського адміністративного суду Дніпропетровської області як адміністративного суду, а є підсудною Дніпропетровському окружному адміністративному суду.

З урахуванням принципу верховенства права, суд застосовує положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (надалі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини.

Зокрема, стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує особі право на справедливий суд, яке включає в себе право на доступ до правосуддя.

Європейський Суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками (п. 36 рішення від 21.02.1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства»). На це «право на суд», в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (п. 30 рішення у справі «Наталія Михайленко проти України» від 30.08.2013 року, заява №49069/11).

Разом з тим, як зазначає Європейський Суд з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (п. 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010 року, заява №45783/05). Поняття «суд, встановлений законом» у частині 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції (п.п. 24-25 рішення у справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20.07.2006 року, заяви №29458/06 і №29465/04).

Відповідно до статті 30 КАС спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються. Адміністративна справа, передана з одного адміністративного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 29 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження адміністративним судом, до якого вона надіслана. Справа, прийнята адміністративним судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому адміністративному суду (частина третя цієї статті).

За загальним визначенням підсудність адміністративних спорів (справ) є правовим інститутом, що містить адміністративно-процесуальні норми, які розмежовують компетенцію щодо розгляду і вирішення адміністративних справ між окремими інституціями судової системи і між адміністративними судами одного інституційного рівня. Визначення компетентного суду для розгляду адміністративної справи провадиться, серед іншого, залежно від предмета публічно-правового спору або його суб`єктного складу, територіальних меж юрисдикції певного суду, функцій при розгляді справи, які виконує певний суд судової системи.

Правила підсудності у своїй сукупності певним чином встановлюють алгоритм обрання компетентного адміністративного суду для розгляду і вирішення конкретної справи. Правильне визначення компетентного суду для розгляду і вирішення адміністративної справи має значення для ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення в адміністративній справі.

Процесуальний закон встановлює три різновиди підсудності адміністративних справ: предметну або родову; територіальну або просторову, інстанційну або функціональну.

Як предмет підсудності розуміють сукупність правил, що визначають, чи розмежовують компетенції судів із розгляду адміністративних справ по першій інстанції залежно від предмета публічно-правового спору або його суб`єктного складу.

Стаття 29 КАС встановлює правила передачі адміністративної справи з одного адміністративного суду до іншого і наводить перелік умов, коли така передача можлива.

Розгляд судом предметно непідсудної йому справи може призвести до ухвалення незаконного рішення, обмежити право кожного на судовий захист належним судом, позбавити можливості скористатися правом на апеляційне чи касаційне оскарження рішення.

Отож, з наведеного можна підсумувати, що якщо суд першої інстанції помилково чи неправильно направив до суду тієї самої інстанції справу, яка за предметом спору, суб`єктним складом учасників, характером спірних правовідносин відноситься до його підсудності, а суд, якому була направлена справа (позовна заява), повернув її назад як направлену внаслідок порушення правил підсудності, то рішення суду, який повернув справу адресанту, не може розцінюватися як ознака спору щодо підсудності чи порушення заборони про передавання справ, встановленої статтею 30 КАС.

Таке рішення суду свідчить про виконання вимог процесуального закону щодо забезпечення дієвості і обов`язковості положень інституту підсудності адміністративних справ і є реалізацією гарантії кожного на розгляд справи судом, встановленим законом.

Таке рішення є виконанням вимог закону.

Вказана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 серпня 2019 року в справі N 855/364/19 (провадження N 11-871ав19), Постанові Верховного суду від 05.03.2020 року по справі №640/12339/19 (провадження (А/9901/2/20).

Отже, оскільки Дніпропетровський окружний адміністративний суд прийшов до помилкового висновку, що даний спір стосується правовідносин, пов`язаних з оскарженням дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності та помилково передав її на розгляд до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області, то в даному випадку справа підлягає передачі до Дніпропетровського окружного адміністративного суду і не може розцінюватися як ознака спору щодо підсудності чи порушення заборони про передачу справ, встановленої статтею 30 КАС.

Керуючись ст. 7, 20, 29, 241-243 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до державного виконавця Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Скакун Ілони Олександрівни про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії передати за підсудністю до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до Третього апеляційного адміністративного суду через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвалу складено 01.04.2021 року.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою nkm.dp.court.gov.ua

Суддя: А. Г. Багрова