Справа № 260/2807/20
Суддя: Гебеш С.А.
Дата ухвалення: 2021-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

05 квітня 2021 рокум. Ужгород№ 260/2807/20

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гебеш С.А. розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Виноградівської районної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, третя особа - Департамент соціального захисту населення Закарпатської ОДА, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Управління соціального захисту населення Виноградівської РДА, третя особа - Департамент соціального захисту населення Закарпатської ОДА, в якому просить суд:

1. Визнати протиправним дії Управління соціального захисту населення Виноградівської РДА щодо повернення заяви ОСОБА_1 від 29 червня 2020 року на призначення допомоги на дітей фізичним особам - підприємцям, які обрали спрощену систему оподаткування, та належать до І та ІІ платників податків та зобов`язати розглянути заяву ОСОБА_1 від 29 червня 2020 року та призначити їй допомогу на дітей фізичним особам - підприємцям, які обрали спрощену систему оподаткування, та належать до першої і другої групи платників податків з 01 червня 2020 року;

2. Стягнути з відповідача судові витрати (судовий збір та 6000,00 грн. витрат на правову допомогу);

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що позивач є фізичною особою - підприємцем, має дитину віком до 10 років та звернулася 29 червня 2020 року до відповідача із заявою про призначення матеріальної допомоги на час карантину. Вказує на те, що відповідач не прийняв дану заяву та повернув її позивачці, мотивуючи це тим, що фотокопія поданої довідки ПФУ ОК-5 - поганої якості. Зазначає, що відповідач допустив умисно таке свавілля, оскільки повторне звернення позивачки вже в липні 2020 року позбавляє її права на отримання допомоги за червень 2020 року. Вважає такі дії та рішення відповідача протиправними.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомленням) сторін.

Відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву. В обґрунтування якого вказано, що позивачем було обрано варіацію подання документів шляхом заповнення їх на офіційному веб-сайті Міністерства соціальної політики України у електронній формі.

Частиною 5 ст. 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З огляду на викладене вище, справа розглядається в порядку спрощеного провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних у справі матеріалів.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України.

Судом встановлено, що 29 червня 2020 року ОСОБА_1 подала заяву в електронному кабінеті на призначення допомоги на дітей фізичним особам - підприємцям, які обрали спрощену систему оподаткування і належать до першої та другої групи платників єдиного податку. До поданої заяви було додано та підписано наступні документи: заява, яка складається з персональних даних заявника, даних про дітей та даних для перерахування коштів, копія свідоцтва про народження дитини (дітей), копія довідки з ПФУ про сплату ЄСВ (форма Ок - 07).

Судом встановлено, що позивач зареєстрована як ФОП листопаді 2019 року, тому за 2019 рік вона сплатила ЄСВ за листопад та грудень.

Як зазначає позивач, 07 липня 200 року їй надійшло повідомлення в електронному кабінеті "СПСЗН повернув заяву заявнику на виправлення помилок: не сплачено єдиний соціальний внесок за усі місяці 2019 року або протягом усіх 2019 року після реєстрації фізичної особи - підприємця".

08 липня 2020 року позивач звернулася до відповідача для отримання повного тексту рішення про повернення її заяви та про пояснення причин, чому її заяву було повернуто, оскільки всі місяці після її державної реєстрації як ФОП були оплачені відповідним ЄСВ.

Разом з тим, звернулася до Міністерства соціальної політики України із скаргою на неправомірні дії Виноградівського органу праці та соціального захисту населення, в якій негайно просила вжити заходи впливу до працівників Виноградівського управління, скасувати їх рішення про повернення її заяви та зобов`язати їх призначити і виплатити допомогу.

09 липня 2020 року дану скаргу перенаправлено до Департаменту соціального населення Закарпатської ОДА.

31 липня 2020 року Департамент надіслав лист - відповідь на скаргу, зазначаючи, що через онлайн кабінет їм надійшла фотокопія довідки УПФ ОК-5 поганої якості, а тому заява вважається неподаною і була повернута.

Із позовної заяви вбачається, що позивач вказує на те, що на усні скарги з приводу того, що довідка ОК-5 була подана не у форматі "фотокопії", а файлу PDF, який сформований Управлінням ПФУ і такий у найкращій якості, а також з приводу того, що всі управління соціального захисту населення мають прямий доступ до реєстрів УПФ України, отримала насмішку та змушена звернутися до суду.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ст. 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Статтею 3 Конституції України закріплене визнання найвищою соціальною цінністю в України людини, її життя і здоров`я, честі і гідності, недоторканності і безпеки, відповідальність держави перед людиною за свою діяльність та головний обов`язок держави щодо утвердження і забезпечення прав і свобод людини.

Відповідно до Конституції України гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім`ї, її доходів та віку дітей, забезпечення пріоритету державної допомоги сім`ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення встановлює Закон України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми", абзацом 5 статті 1 якого визначено, що роботу щодо призначення та виплати державної допомоги сім`ям з дітьми організовує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення.

Статтею 5 зазначеного Закону на органи соціального захисту населення за місцем проживання батьків (усиновлювачів, опікуна, піклувальника) покладений обов`язок призначення та виплати всіх видів державної допомоги сім`ям з дітьми.

З метою посилення соціального захисту сімей з дітьми на період вжиття заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, Кабінет Міністрів України Постановою Кабінету Міністрів України № 329 від 22 квітня 2020 року «Деякі питання соціальної підтримки сімей з дітьми» запроваджено на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та на один місяць після дати його відміни виплату допомоги на дітей фізичним особам - підприємцям, які обрали спрощену систему оподаткування і належать до першої та другої групи платників єдиного податку.

Умови призначення і виплати допомоги на дітей фізичним особам - підприємцям, які обрали спрощену систему оподаткування і належать до першої та другої групи платників єдиного податку (далі - допомога на дітей) визначені у затвердженому вказаною Постановою Кабінету Міністрів України Порядку виплати допомоги на дітей фізичним особам - підприємцям, які обрали спрощену систему оподаткування і належать до першої та другої групи платників єдиного податку (надалі - Порядок №329).

Так, пунктом 3 Порядку №329, допомога на дітей призначається і виплачується фізичним особам - підприємцям, які обрали спрощену систему оподаткування і належать до першої та другої групи платників єдиного податку, які: сплатили єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за усі місяці 2019 року або протягом усіх місяців 2019 року після державної реєстрації фізичної особи - підприємця; або зареєструвалися як фізичні особи - підприємці у січні - березні 2020 р.; або отримують пенсію за віком, або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу та звільнені від сплати за себе єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Допомога на дітей призначається і виплачується також фізичним особам - підприємцям, які до березня 2020 р. (включно) перейшли на спрощену систему оподаткування та обрали першу або другу групу платників єдиного податку.

Допомога на дітей фізичним особам - підприємцям, зазначеним в абзацах третьому та четвертому цього пункту, які звернулися за її призначенням у травні - червні 2020 р., призначається та виплачується починаючи з травня 2020 року.

Допомога на дітей призначається і виплачується громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають в Україні (п. 4 Порядку №329).

Призначення і виплата допомоги на дітей здійснюється структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення) за зареєстрованим місцем проживання або місцем проживання фізичної особи - підприємця (далі - заявник).

Допомога на дітей за місцем проживання призначається за умови неотримання зазначеної допомоги за зареєстрованим місцем проживання заявника. Перевірка відомостей щодо неотримання допомоги проводиться органами соціального захисту населення з використанням інформаційних систем (п. 5 Порядку №329).

У відповідності до п.14 Порядку №329, документи, необхідні для призначення допомоги на дітей, розглядаються органом соціального захисту населення протягом трьох робочих днів з дня отримання заяви з усіма необхідними документами.

Перевірка належності фізичної особи - підприємця до першої або другої групи платників єдиного податку проводиться органом соціального захисту населення з використанням даних з Реєстру платників єдиного податку.

Про призначення допомоги на дітей чи про відмову в її призначенні із зазначенням причини відмови та порядку оскарження такого рішення орган соціального захисту населення видає чи надсилає заявникові письмове повідомлення, у тому числі в електронній формі (у разі подання заяви та документів в електронній формі).

Судом, з матеріалів справи встановлено, що за результатами розгляду заяви позивача відповідачем не прийнято рішення про призначення чи про відмову у призначенні вказаної допомоги.

Як вбачається, із письмового відзиву на позовну заяву, відповідач вказує на те, що при перевірці відповідачем наданого позивачем відповідного електронного пакету документів шляхом встановлення ознаки їх відповідності, було виявлено, що у наданій фотокопії довідки виданої ПФУ про сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування була відсутня інформація про сплату такого внеску або фотокопія була неякісна. Тому дану електронну заяву гр. ОСОБА_1 спеціалістом управління соціального захисту населення було повернуто на доопрацювання до її особистого електронного кабінету для виправлення помилок. Оскільки, перелік вибору причин повернення заяви на доопрацювання є вичерпним, спеціалістом управління було вибрано пункт "несплата ЄСВ за усі місяці 2019 року після державної реєстрації ФОП".

Однак, суд не може погодитися із таким твердженням відповідача, так як відповідно до п. 11 вказаного Порядку для підтвердження даних про одержувачів пенсій та допомоги, зазначених в абзаці четвертому пункту 3 цього Порядку, використовується інформація територіальних органів Пенсійного фонду України та інформація органів соціального захисту населення за результатами обміну електронними базами даних.

Таким чином, враховуючи те, що відповідач використовує інформацію територіальних органів Пенсійного фонду України та інформацію органів соціального захисту населення за результатами обміну електронними базами даних, суд приходить до висновку, про те, що посилання відповідача на неякісну копії довідки ОК-5 є протиправним та таким, що порушує право позивача на отримання допомоги на дітей фізичним особам - підприємцям, які обрали спрощену систему оподаткування та належать до першої та другої групи платників податків з 01 червня 2020 року, а відтак позовні вимоги в частині визнання протиправними дій щодо повернення заяви на призначення допомоги на дітей фізичним особам - підприємцям, які обрали спрощену систему оподаткування, та належать до першої та другої групи платників податків та зобов`язання призначити допомогу на дітей фізичним особам - підприємцям, які обрали спрощену систему оподаткування та належать до першої та другої групи платників податків з 01 червня 2020 року підлягають до задоволення.

Що стосується вимоги про стягнення судових витрат у вигляді сплати слати судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, то суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 840,80 грн., що підтверджено квитанцією від 20 серпня 2020 року № 28211.

Відповідні судові витрати належить компенсувати позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Що стосується витрат на правову допомогу, то слід зазначити наступне.

Згідно зі ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд встановлено, що 08 липня 2020 року між ОСОБА_1 та адвокатом Нечаєв Валерієм Валерійовичем укладено договір про надання правової допомоги. Із змісту даного договору вбачається, що вартість послуг, наданих Виконавцем за умовами даного договору складає 1500 грн. за одну людино-годину грн. Квитанція до прибуткового касового ордера та Акт приймання-здачі наданих послуг є доказом понесених витрат на правову допомогу і компенсується в порядку, визначеному чинним процесуальним законодавством України.

До позовної заяви надано квитанцію до прибуткового касового ордеру № 100 від 20 серпня 2020 року, із якого встановлено, що вартість послуг складає 6000,00 грн.

З аналізу статті 134 КАС України випливає, що крім того, що зазначена стаття забезпечує право особи на правову допомогу, з іншого боку, вона запобігає зловживанню правом на компенсацію витрат на правову допомогу в т.ч. неоднаковій судовій практиці, встановлюючи критерії співмірності, які визначені в частині 5 цієї статті. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.

Суд зазначає, що стаття 134 КАС України не виключає права суду перевіряти дотримання позивачем вимог частини 5 статті 134 щодо співмірності заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Верховний Суд в додатковій постанові від 12 вересня 2018 року (справа № 810/4749/15), аналізуючи положення статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначив, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Суд зазначає, що при визначені відшкодування витрат на суму гонорару адвоката, суд виходить з реальності адвокатських витрат (чи мали місце ці витрати, чи була в них необхідність) а також розумності їх розміру. Такі критерії застосовує Європейській суд з прав людини. У справі «East/West Allianse Limited» суд зазначив, що заявник має право на компенсацію судових витрат, тільки якщо буде доведено, що такі витрати фактично мали місце, були неминучі, а їх розмір є обґрунтованим.

При вирішенні питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з правничою допомогою, суд враховує, що вартість послуг правового характеру у розмірі 6000,00 грн., що заявлена до стягнення з відповідача не є співмірною зі складністю справи та обсягом наданих послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), а тому витрати на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню у сумі 3000,00 грн.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та, відповідно, наявність правових підстав для задоволення позову частково, із зазначених у рішенні підстав.

Керуючись статтями 9, 14, 90, 139, 242-246, 256, 371, 382 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Виноградівської районної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, третя особа - Департамент соціального захисту населення Закарпатської ОДА - задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Виноградівської районної державної адміністрації (90300, Закарпатська область, м. Виноградів, пл. Миру, вул. Борканюка, буд. 37, код ЄДРПОУ - 03192903) щодо повернення заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) від 29 червня 2020 року на призначення допомоги на дітей фізичним особам - підприємцям, які обрали спрощену систему оподаткування та належать до першої і другої групи платників податків.

3. Зобов`язати Управління соціального захисту населення Виноградівської районної державної адміністрації (90300, Закарпатська область, м. Виноградів, пл. Миру, вул. Борканюка, буд. 37, код ЄДРПОУ - 03192903) розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) від 29 червня 2020 року та призначити їй допомогу на дітей фізичним особам - підприємцям, які обрали спрощену систему оподаткування та належать до першої і другої групи платників податків з 01 червня 2020 року.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Виноградівської районної державної адміністрації (90300, Закарпатська область, м. Виноградів, пл. Миру, вул. Борканюка, буд. 37, код ЄДРПОУ - 03192903) понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору у розмірі 840,80 (вісімсот сорок гривень вісімдесят коп.), що сплачений відповідно до квитанції про сплату судового збору від 20 серпня 2020 року № 28211 та витрат на правову допомогу у сумі 3000,00 (три тисячі гривень 00 коп.)

5. В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяС.А. Гебеш