Справа № 826/5658/18
Суддя: Шурко Олег Іванович
Дата ухвалення: 2021-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/5658/18 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Добрівська Н.А. Суддя-доповідач Шурко О.І.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Ганечко О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України (військової частини НОМЕР_1 ) на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 квітня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Командування Сухопутних військ Збройних Сил України (військової частини НОМЕР_1 ), Міністерства оборони України про визнання протиправними та скасування наказів №484 від 12.12.2017р, та №247 від 26.12.2017р., -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста з позовом до Командування Сухопутних військ Збройних Сил України (військової частини НОМЕР_1 ), Міністерства оборони України, в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 26 грудня 2017 року №247 (по стройовій частині) в частині виключення зі списків особового складу з 26 грудня 2017 року підполковника ОСОБА_2 , начальника служби пожежної безпеки Командування Сухопутних військ Збройних Сил України;

- зобов`язати Командування Сухопутних військ Збройних Сил України виключити зі списків особового складу з 01 січня 2018 року начальника служби пожежної безпеки Командування Сухопутних військ Збройних Сил України підполковника ОСОБА_2 , у зв`язку зі смертю;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу відповідно до пункту 1 частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 «Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 квітня 2020 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по стройовій частині) від 26 грудня 2017 року №247. Зобов`язано Командування Сухопутних військ Збройних Сил України вчинити дії, спрямовані на припинення (розірвання) контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, укладеного з ОСОБА_2 , у зв`язку зі смертю останнього, врахувавши при вчиненні таких дій фактичні нарахування та виплати, що відбулись у зв`язку з виданням та виконанням наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по стройовій частині) від 26 грудня 2017 року №247. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить повністю скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог.

Позивач до суду апеляційної інстанції подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 з 09 листопада 1996 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 .

У відповідності до матеріалів особової справи ОСОБА_2 , останній проходив військову службу, з 1992 року на офіцерських посадах. З лютого 2014 року на посаді начальника служби пожежної безпеки Командування Сухопутних військ Збройних Сил України.

ОСОБА_2 проходив військову службу на підставі контракту про проходження громадянином України військової служби у Збройних Силах України, укладеного строком на 5 років.

Відповідно до наданої суду копії Витягу із наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по стройовій частині) від 28 квітня 2017 року №81, підполковника ОСОБА_2 , визнано таким, що з 28 квітня 2017 року вибув у госпіталь.

29 вересня 2017 року ОСОБА_2 , направлений на ВЛК для визначення придатності до військової служби у зв`язку із погіршенням стану здоров`я відповідно до наказу від 29 вересня 2017 року №185.

Як свідчить надана суду копія виписки з медичної карти стаціонарного хворого №4685, ОСОБА_2 , перебував на стаціонарному лікуванні з 21 вересня 2017 року по 25 жовтня 2017 року і за результатами ВЛК непридатний до служби з виключенням з військового обліку, потребує звільнення від виконання службових обов`язків на службі для оформлення документів, але не більше 30 календарних днів.

Відповідно до витягу із наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по стройовій частині) від 06 листопада 2017 року №211 з 04 листопада 2017 року ОСОБА_2 , є таким, що звільнений від виконання службових обов`язків за станом здоров`я з 04 листопада 2017 року по 03 грудня 2017 року.

Наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 17 листопада 2017 року №220 ОСОБА_2 , направлено з 17 листопада 2017 року у госпіталь на стаціонарне лікування.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії подання, останнє подається до звільнення ОСОБА_2 , з військової служби у відставку за пунктом «б» (за станом здоров`я) на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про невідповідність до військової служби з виключенням з військового обліку відповідно до частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з урахуванням вимог цієї ж статті з правом носіння військової форми одягу.

Також у вказаному поданні міститься інформація щодо проведення 11 грудня 2017 року співбесід Командувачем Сухопутних військ Збройних Сил України генерал-полковником ОСОБА_2 .

Відповідно до наданої суду копії Витягу із наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 12 грудня 2017 року №484 начальника служби пожежної безпеки Командування Сухопутних військ, підполковника ОСОБА_2 , відповідно до частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову служби», з урахуванням вимог частини 8 цієї ж статті звільнено у відставку за підпунктом «б» за станом здоров`я, з правом носіння військової форми одягу.

На підставі вказаного витягу з наказу Тимчасово виконуючий обов`язки Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України ОСОБА_3 доручив полковнику Кулішу А.В. включити в наказ КСВ ЗС України (по стройовій частині) та надано підполковнику ОСОБА_2 , 6 діб з 21 по 26 грудня 2017 року для здачі справ та посади, яку обіймає, а також виключити зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення з 26 грудня 2017 року.

Також, в матеріалах справи наявна копія рапорту від 26 грудня 2017 року, в якій стоїть підпис, за твердженнями представника відповідача, ОСОБА_2 , проти чого заперечує позивач та її представник.

Відповідно до змісту цього рапорту ОСОБА_2 , доповів, що на підставі наказу Командувача Сухопутних військ України (по особовому складу) від 12 грудня 2017 року №484 справи та посаду начальника служби пожежної безпеки Командування Сухопутних Військ Збройних Сил України здав. Чергову відпустку за 2017 рік не використав, грошову допомогу для оздоровлення отримав, також просив виплатити грошову компенсацію за невикористану чергову відпустку за 2017 рік. Матеріальну допомогу за 2017 рік для вирішення соціально-побутових питань та грошову компенсацію за неотримане речове майно отримав.

На квартирному обліку в ЖК гарнізону м. Києва перебуває з 21 листопада 1996 року. За рахунок МО України службовим та постійним житлом не забезпечений.

За змістом наданої суду копії Витягу із наказу Командувача Сухопутних Військ Збройних Сил України (по стройовій частині) від 26 грудня 2017 року №247 підполковника ОСОБА_2 виключено із списків особового складу, всіх видів забезпечення з подальшим зарахуванням на військовий облік до Козелецького РВК Чернігівської області з 26 грудня 2017 року.

Також, вказаним наказом визначено, що грошова компенсація за неотримане речове майно у зв`язку із звільненням з військової служби виплачується відповідно до вимог наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по стройовій частині) від 26 грудня 2017 року №247, припинено доступ до державної таємниці та наказано виплатити одноразову грошову допомогу по звільненню відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 за 29 календарних роки.

Згідно наданої суду копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 02 січня 2018 року відділом державної реєстрації смертей Головного територіального управління юстиції у місті Києві складено відповідний актовий запис №108.

Відповідно до виписки з протоколу патолого-анатомічного дослідження №2 від 02 січня 2018 року хворого ОСОБА_2 , причиною смерті останнього зазначено набряк-набухання головного мозку та злоякісне новоутворення головного мозку, а згідно з відповіддю військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» від 06 вересня 2018 року №4/5232 захворювання ОСОБА_2 «так, пов`язані з проходженням військової служби».

Більш того, відповідно до наявної в матеріалах справи копії листа військової частини НОМЕР_4 від 19 лютого 2018 року №191, заступник командира військової частини НОМЕР_4 доповів начальнику управління особового складу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України про те, що 17 грудня 2017 року до військової частини НОМЕР_4 надійшов рапорт підполковника ОСОБА_2 щодо розрахунку коштів для нарахування за неотримане речове майно за час проходження військової служби. Станом на 23 грудня 2017 року в речовій службі військової частини НОМЕР_4 був зроблений розрахунок коштів за неотримане речове майно ОСОБА_2 та передано особисто в руки підполковнику ОСОБА_2 . Разом з тим повідомлено, що кошти на виплату грошової компенсації за неотримане речове майно станом на сьогодні відсутні, заявку на виділення фінансового ресурсу надано до Тилу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України в січні 2018 року.

При цьому, згідно листа фінансово-економічної служби Командування Сухопутних військ Збройних Сил України ОСОБА_2 зі списків військової частини НОМЕР_1 виключений 26 грудня 2017 року та на його картковий рахунок в Ощадбанку були перераховані: 26 грудня 2017 року одноразова грошова допомога при звільненні в сумі 123872,12 грн, а 27 грудня 2017 року грошове забезпечення по 26 грудня включно у розмірі 23805,11 грн, а також повідомлено, що компенсація за речове майно виплачується через фінансово-економічну службу військової частини НОМЕР_4 .

Також, згідно відповіді Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» від 20 лютого 2019 року №4/1007, ОСОБА_2 перебував у період з 25 грудня 2017 року по 01 січня 2018 року у відділенні реанімації та інтенсивної терапії (нейрохірургічних та неврологічних хворих) клініки нейрохірургії. Стан розцінювався як важкий, свідомість в даний період часу дозволяла контактувати з медичним персоналом та родичами. Визначення усвідомлення значень дій та керування ними входять до компетенції психіатричної експертизи (за згодою пацієнта) і не передбачається алгоритмом надання допомоги хворим, а у вказаній відповіді зазначено, що під час лікування препарати які застосовувались не входить до групи А (сильнодіючі речовини).

Вважаючи, що наказ Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 26 грудня 2017 року №247 (по стройовій частині) в частині виключення зі списків особового складу з 26 грудня 2017 року ОСОБА_2 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку з невиплатою усіх належних до виплати сум, дати та підстави звільнення, позивач звернулась до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

Також, позивач вважає, що їй має бути нарахована та виплачена одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, яка їй після смерті ОСОБА_2 виплачена не була.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушено вимоги законодавства в частині процедури звільнення військовослужбовця з військової служби у зв`язку з невідповідністю за станом здоров`я й в частині виключення зі списків з особового складу та всіх видів забезпечення.

Також, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що наказ Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по стройовій частині) від 26 грудня 2017 року №247 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню повністю, а не лише в частині виключення зі списків особового складу, оскільки визнання протиправним та скасування цього наказу лише в цій частині призведе до наявності суперечностей в частині вже виплачених сум грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні, які були виплачені ще 26-27 грудня 2017 року на картковий рахунок ОСОБА_2 до смерті останнього.

Відтак, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для скасування вказаного наказу повністю та зобов`язання відповідача вчинити дії, спрямовані на припинення (розірвання) контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, укладеного з ОСОБА_2 , у зв`язку зі смертю останнього.

Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 65 Конституції України закріплено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює та визначає Закон України «Про військовий обовязок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ з наступними змінами і доповненнями у редакції, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України №2232-ХІІ).

Положеннями статті 1 цього Закону закріплено, що військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до частини першої статті 2 якого військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно частин 2 та 3 статті 2 Закону № 2232 - XII проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Одним із видів військової служби за частиною 6 статті 2 Закону № 2232 - XII є військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу.

Положеннями частин 1 та 2 статті 19 Закону № 2232 XII регламентовано, що військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону.

Військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, у разі закінчення строку контракту можуть укласти новий контракт на проходження військової служби.

Частиною 4 цієї ж статті Закону встановлено, що форма, порядок і правила укладення контракту, припинення (розірвання) контракту та наслідки припинення (розірвання) контракту визначаються положеннями про проходження військової служби громадянами України та нормативно-правовими актами Міністерства оборони України та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, якщо інше не передбачено законом.

За визначенням пп.п. "б" ч. 6 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (в редакції, чинній на момент звільнення позивача зі служби) контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність або обмежену придатність до військової служби.

Частиною 8 цієї статті передбачено, що під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці з моменту оголошення мобілізації до часу, визначеного пунктами 2 або 3 цієї частини за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час, обмежену придатність у воєнний час, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу

Згідно частини дев`ятої статті 26 Закону України №2232-ХІІ звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Пунктом 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (в редакції, чинній на час звільнення позивача зі служби), передбачено, військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) військовий комісаріат, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

При цьому, абзацом 2 цього ж пункту передбачено, що при звільненні військовослужбовця з військової служби за рішенням командування військової частини відповідно до підпункту 1 пункту 35 цього Положення рапорт на звільнення військовослужбовцем не подається. У такому разі командуванням військової частини складається аркуш бесіди з військовослужбовцем за формою, визначеною Міністерством оборони України.

В силу пункту 236 Положення з військовослужбовцями, які проходять військову службу за контрактом, перед їх звільненням проводиться бесіда з питань звільнення.

Форма, порядок оформлення та зберігання документа, в якому відображається зміст проведення бесіди, визначаються Міністерством оборони України.

Відповідно до абзаців 1, 3 пункту 240 Положення військовослужбовці, які визнані непридатними до військової служби за станом здоров`я, підлягають звільненню з військової служби за станом здоров`я. Після отримання військовою частиною відповідного висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність військовослужбовця до військової служби за станом здоров`я документи про його звільнення з військової служби оформляються та надсилаються посадовій особі, яка видає наказ про звільнення негайно.

Пунктом 242 Положення передбачено, що після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) військових комісаріатів для взяття на військовий облік.

При звільненні з військової служби на військовослужбовця оформлюється службова характеристика, в якій відповідний командир (начальник) в обов`язковому порядку надає висновок щодо доцільності проходження служби у військовому резерві Збройних Сил України на визначених ним посадах. Ця характеристика додається до особової справи військовослужбовця.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Аналізуючи Витяг із наказу Командувача Сухопутних Військ Збройних Сил України (по стройовій частині) від 26 грудня 2017 року №247 яким підполковника ОСОБА_2 виключено із списків особового складу, всіх видів забезпечення з подальшим зарахуванням на військовий облік до Козелецького РВК Чернігівської області з 26 грудня 2017 року, колегія суд враховує наступне.

Як вбачається із долучених та досліджених у справі доказів, ОСОБА_2 був звільнений від виконання службових обов`язків за станом здоров`я з 04 листопада 2017 року відповідно до витягу із наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по стройовій частині) від 06 листопада 2017 року №211, а наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 17 листопада 2017 року №220 у зв`язку з погіршенням стану здоров`я ОСОБА_2 направлено з 17 листопада 2017 року у госпіталь на стаціонарне лікування.

Як вірно зауважено судом першої інстанції, будь-яких доказів того, що ОСОБА_2 приступив до виконання службових обов`язків (видання відповідного наказу тощо) відповідачем не надано.

Разом з цим, судом встановлено, що військово-лікарською комісією ОСОБА_2 був визнаний таким, що непридатний до військової служби за станом здоров`я.

Апелянт в апеляційній скарзі посилається на те, що для звільнення військовослужбовця з військової служби за станом здоров`я разом з поданням подаються документи визначені пунктом 12.6 Інструкції №170. А тому, рапорт на звільнення військовослужбовця з військової служби за станом здоров`я не потрібен. Відтак, накази відповідача від 12.12.2017 року № 484 та від 26.12.2017 року № 247 вважає законними.

Так, механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153 визначає Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України від 10 квітня 2009 року №170 (далі по тексту - Інструкція №170).

Згідно абзаців 1, 2 пункту 2.12 Інструкції №170 контракт про проходження служби припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби за підставами, визначеними пунктом 35 Положення. Командування військової частини відповідно до чинного законодавства повинно попередити військовослужбовця про дострокове розірвання контракту за наявності підстав, передбачених пунктами «б», «в», «г», «и», «ї», «й», «л» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», та провести бесіду з військовослужбовцем з цього приводу, про що оформлюється Аркуш бесіди (додаток 10). Про дострокове розірвання контракту за наявності підстав, передбачених пунктами «б», «в», «д», «з», «к» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовець повідомляє командування військової частини рапортом на звільнення з військової служби.

При цьому, положеннями пункту 14.10 Інструкції №170 передбачено, що командири військових частин зобов`язані забезпечити своєчасне здавання посади, проведення усіх необхідних розрахунків з військовослужбовцями, стосовно яких видано наказ по особовому складу про звільнення з військової служби, у порядку, визначеному пунктом 242 Положення, та направлення їх на військовий облік до військових комісаріатів за місцем проживання.

В силу пункту 12.6 Інструкції №170, посадова особа, у підпорядкуванні якої є військовослужбовці, які виявили бажання звільнитись чи підлягають звільненню з військової служби, не пізніше ніж за чотири місяці до досягнення ними граничного віку перебування на військовій службі чи закінчення строку контракту, зобов`язана здійснити заходи щодо: розрахунку вислуги років військової служби військовослужбовців; обстеження військово-лікарською комісією військовослужбовців.

Пунктом 12.7 Інструкції №170 передбачено, що бесіда з питань звільнення проводиться, зокрема, з військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу - командиром військової частини, в якій вони проходять військову службу, або його заступником; з молодшими та старшими офіцерами до підполковника включно: у військовій частині - командиром військової частини; в управлінні з`єднання - командиром з`єднання або його заступниками; у структурних підрозділах Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України - керівниками структурних підрозділів Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України або їх заступниками; з особами вищого офіцерського складу, крім тих, які належать до номенклатури призначення Президента України, - командувачем виду Збройних Сил України, командиром військової частини НОМЕР_5 , начальником Генерального штабу Збройних Сил України, заступником Міністра оборони України (згідно з розподілом повноважень), тощо.

Бесіда проводиться перед направленням документів на звільнення військовослужбовця. До участі в бесіді з військовослужбовцем, який звільняється з військової служби, за потреби залучаються безпосередні командири, фахівці кадрових, юридичних, фінансових органів тощо.

Під час бесіди з військовослужбовцем посадова особа роз`яснює йому, які пільги та переваги він має з працевлаштування та матеріально-побутового забезпечення, доводить військовослужбовцю рішення щодо рекомендацій для військового комісаріату стосовно можливості проходження ним служби у військовому резерві Збройних Сил України, водночас з`ясовує про місце проживання після звільнення військовослужбовця та військовий комісаріат для направлення його на військовий облік. При цьому враховуються прохання та побажання військовослужбовця, даються необхідні пояснення з інших питань.

У разі коли під час бесіди виникли питання, які не можуть бути вирішені на місці, на адресу відповідної посадової особи чи органу військового управління надсилається запит з необхідними матеріалами і довідками.

Зміст проведення бесіди відображається в аркуші бесіди. У разі відмови військовослужбовця підписати аркуш бесіди він підписується особами, присутніми під час бесіди, з відміткою про відмову військовослужбовця підписувати аркуш бесіди.

Аркуш бесіди зберігається у першому примірнику особової справи військовослужбовця.

Отже, законодавцем передбачений певний алгоритм дій при звільненні військовослужбовця з військової служби, зокрема: у разі відсутності рапорту військовослужбовця про звільнення - обов`язкове проведення з ним співбесіди, яка оформлюється відповідним аркушем бесіди, який, в свою чергу, долучається до матеріалів особової справи військовослужбовця.

Таким чином, командування Сухопутних військ Збройних Сил України мало право звільнити ОСОБА_2 з військової служби на підставі висновку військово-лікарської комісії, проте, з проведенням відповідної співбесіди з ОСОБА_2 , що мала бути оформлена Аркушем бесіди, який, в свою чергу, мав бути долучений до матеріалів особової справи військовослужбовця.

Проте, в порушення вимог п. 12.7 Інструкції № 170, доказів проведення відповідної співбесіди з ОСОБА_2 матеріали особової справи позивача не містять.

Таким чином доводи апелянта про законність спірних наказів є безпідставними.

Також, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про порушення відповідачем вимог законодавства й в частині виключення зі списків з особового складу та всіх видів забезпечення, оскільки станом на день виключення з ОСОБА_2 не було проведено повного розрахунку та була відсутня згода останнього на його виключення зі списків.

Крім цього, з огляду на встановлені обставини даної справи і надані сторонами докази колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо не можливості ОСОБА_2 самостійно подати рапорт від 26 грудня 2017 року, оскільки у період з 25 грудня 2017 року по 01 січня 2018 року він перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні реанімації та інтенсивної терапії (нейрохірургічних та неврологічних хворих) клініки нейрохірургії, його стан розцінювався як важкий.

Колегія суддів зауважує, що відповідач на момент видання оспорюваного наказу був належно обізнаний про те, що позивач проходить лікування і відповідно визнаний ВКЛ непридатним до проходження військової служби, однак, не дочекавшись закінчення лікування, видав накази про звільнення його зі служби, а пізніше про виключення зі списку особового складу.

Згідно з пунктом 34 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджене Указом Президента України від 10 грудня 2008 року N 1 153/2008, контракт припиняється (розривається) у день, що настає після дня смерті (загибелі) військовослужбовця або дня визнання його судом безвісно відсутнім чи оголошення померлим.

Колегія суддів зауважує, що з врахуванням ситуації проходження служби ОСОБА_2 відповідач повинен був надати можливість йому повністю пройти лікування та за результатами такого лікування, приймати рішення про його звільнення з військової служби.

Відтак, колегія суддів погоджується із наявністю правових підстав, з метою захисту та відновлення порушених прав позивачки, для виходу за межі позовних вимог та зобов`язання відповідача вчинити дії щодо припинення (розірвання) контракту, укладеного з ОСОБА_2 , начальником служби пожежної безпеки Командування Сухопутних військ Збройних Сил України, у зв`язку зі смертю останнього ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Матеріалами справи підтверджено, що причина смерті ОСОБА_2 «ТАК, пов`язана з проходженням військової служби», будь-яких доказів, які б спростовували вказаний факт відповідачем суду надано не було.

А тому, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що наказ Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по стройовій частині) від 26 грудня 2017 року №247 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню повністю, а не лише в частині виключення зі списків особового складу, оскільки визнання протиправним та скасування цього наказу лише в цій частині призведе до наявності суперечностей в частині вже виплачених сум грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні, які були виплачені ще 26-27 грудня 2017 року на картковий рахунок ОСОБА_2 до смерті останнього.

Враховуючи вказане, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, так як суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України (військової частини НОМЕР_1 ) - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 квітня 2020 р. - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Ганечко О.М.