Справа № 560/1464/20
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2021-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/1464/20

Головуючий у 1-й інстанції: Шевчук О.П.

Суддя-доповідач: Франовська К.С.

01 квітня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Франовської К.С.

суддів: Матохнюка Д.Б. Боровицького О. А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 квітня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з наступними вимогами:

-визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, викладену в листі від 17.02.2020 №463-263/П-04/8-2200/20, щодо виплати пенсії з 01.01.2016 по 30.11.2019 без обмеження її максимальним розміром - у розмірі 16171,55 грн, з урахуванням проведених виплат та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2016 по 30.11.2019 без обмеження її максимальним розміром - у розмірі 16171,55 грн, з урахуванням проведених виплат.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 13.03.2020 відкрито провадження в цій справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 квітня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, викладену в листі від 17.02.2020 №463-263/П-04/8-2200/20, щодо виплати пенсії з 01.01.2016 по 30.11.2019 без обмеження її максимальним розміром - у розмірі 16171,55 грн, з урахуванням проведених виплат.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2016 по 30.11.2019 без обмеження її максимальним розміром - у розмірі 16171,55 грн, з урахуванням проведених виплат.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 840 грн 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Із таким судовим рішенням не погодилось Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області і подало апеляційну скаргу.

Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області вважає, що рішення прийняте з порушенням вимог ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства, оскільки суд першої інстанції неправильно застосував правову позицію щодо обмеження розміру пенсії максимальним розміром. Скаржник звертає увагу апеляційного суду на висновки Верховного Суду, викладені у справі № 704/87/17 з аналогічними правовідносинами , і зазначає, що позивачу у спірний період пенсія виплачувалась з обмеженням, в розмірі 10740,00 грн. правомірно.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до приписів ч.4 ст.229 КАС України якщо згідно положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 з травня 2008 року відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» управлінням Пенсійного фонду у м. Хмельницькому призначено пенсію за вислугу років у розмірі 80% його середньомісячного фактичного заробітку, який складав 5355,51 грн., в сумі 4284,41 грн.

В березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до прокуратури Хмельницької області та отримав довідку від 18.03.2016року про розмір заробітної плати працюючого старшого прокурора прокуратури з 01.12.2015року.

На підставі отриманої довідки, позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії.

24 березня 2016 року управлінням Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому позивачу відмовлено у перерахунку пенсії , оскільки відповідно до статті 86 пункту 20 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. На даний час така постанова КМ України про здійснення перерахунку відсутня.

Вважаючи таку відмову незаконною, позивач звернувся з позовом до суду.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 30.05.2016 по справі №686/7668/16-а, яка набрала законної сили на підставі ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 05.08.2016, зобов`язано управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 в розмірі 80% заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Хмельницької області за №18-266 вих.-16 від 18.03.2016 з 01 січня 2016 року з урахуванням проведених виплат.

10 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою в якій просив надати розрахунок щомісячних виплат пенсії починаючи з 01.01.2016 по теперішній час.

Листом від 08.01.2020 №П-2310-0-02.26-04 відповідач повідомив, що на виконання постанови Хмельницького міськрайонного суду від 30.05.2016 по справі №686/7668/16-а з 01.01.2016 проведено перерахунок пенсії у розмірі 80% заробітної плати згідно довідки прокуратури Хмельницької області від 18.03.2016 за №18-266 вих.-16. Розрахунок пенсії наступний: 2894 грн (посадовий оклад) + 130 грн (класний чин) + 756 грн (вислуга років) + 12210,98 грн (щомісячна премія, на яку нараховуються страхові внески, 178%) + 2646 грн (надбавка за особливо важливі завдання, 70%) + 434,10 грн (надбавка за роботу в умовах режимних обмежень, 15%) + 571,68 грн (матеріальна допомога на оздоровлення, 1/12) + 571,68 грн (матеріальна допомога на вирішення соціально побутових потреб, 1/12) = 20214,44 грн (заробітна плата для обчислення пенсії) х 80% (відсоток для обчислення розміру пенсії) = 16171,55 грн.

До листа додано довідку №П-2310-0-0-02.26-04 від 08.01.2020 про розмір нарахованої та виплаченої пенсії за вислугу років згідно ЗУ «Про прокуратуру», податку на доходи фізичних осіб та військового збору гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01.01.2016 по 31.12.2019 згідно якої, встановлено, що пенсія виплачувалась з обмеженням розміру на рівні десяти прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність.

Не погоджуючись із таким розрахунком розміру пенсії з 01.01.2016 та листом від 08.01.2020 №П-2310-0-02.26-04, позивач звернувся 16.01.2020 до відповідача із заявою про виплату пенсії без обмеження максимальним розміром з 01.01.2016 по 30.11.2019 у розмірі 16 171,55 грн., з урахуванням проведених виплат.

Відповідач листом від 17.02.2020 №463-263/П-04/8-2200/20 повідомив, що підстави для проведення виплати пенсії без обмеження максимальним розміром відсутні з посиланням на ч.15 ст. 86 ЗУ «Про прокуратуру» та ЗУ від 24.12.2015 №911-VIII, від 16.12.2016 №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», від 03.10.2017 №2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» особам, яким призначено пенсію відповідно до Закону України «Про прокуратуру», як на підставу відмови.

Вважаючи протиправним рішення відповідача про відмову у виплаті пенсії без обмеження максимальним розміром, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення у даній справі, суд першої інстанції, застосовуючи правову позицію, викладену в постановах Верховного Суду України від 10 грудня 2013 року у справах № 21-348а13 та №21-420а13 та Верховного Суду від 12 листопада 2019 року у справі №360/1428/17 виходив з того, що призначення органами Пенсійного фонду України особі пенсії та проведення її перерахунку є різними формами реалізації права громадянина на пенсійне забезпечення, а тому при проведенні перерахунку пенсії особи застосуванню піддягає редакція статті Закону, яким визначався порядок та розмір відповідного пенсійного забезпечення такої особи саме на момент призначення їй пенсії.

Відтак, оскільки пенсія позивачу була призначена до 01 січня 2016 року, до розміру пенсії не можуть застосовуватись обмеження максимального розміру пенсії, визначені абзацом шостим частини п`ятнадцятої ст.86 Закону України № 1697-VІІ.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

На час призначення позивачу пенсії (2008 рік) особливості пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих визначалися статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ .

Обмеження максимального розміру пенсії вперше було введено в дію Законом України «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI (далі - Закон № 3668-VI), що набрав чинності 01.10.2011.

Відповідно до статті 2 Закону №3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до частини 3 статті 85 Закону №1788-XII максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Згідно з абзацом 1 пункту 2 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №3668-VI обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

Аналізуючи норми абзаців 1, 2 пункту 2 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №3668-VI, суд зазначає, що вказані норми Закону №3668-VI стосуються виплат пенсії, призначеної до 01.10.2011, та розмір якої на час призначення перевищував встановлений цим Законом її максимальний розмір. Виплата таких пенсій здійснюється без підвищень, доплат та інших перерахунків д о т о г о м о м е н т у, коли встановлений максимальний розмір пенсії відповідатиме розміру відповідної пенсії.

Таким чином, на думку суду, вказану норму не можна тлумачити як підставу для скасування обмеження максимального розміру пенсій, призначених до набрання чинності Законом №3668-VI. У даному випадку ця норма не скасовує обмеження розміру пенсії позивача, а лише визначає, що до моменту, коли розмір пенсії не відповідатиме встановленому максимальному розміру, виплата такої пенсії здійснюється без підвищень, доплат та інших перерахунків.

Закон України 24 грудня 2015 року № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» у пункті 2 Прикінцевих положень містить норму, яка передбачає, що визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 1 січня 2016 року.

Разом із тим, дана норма стосується призначення пенсій, а не їх перерахунку.

Застереження у пункті 2 Прикінцевих положень Закону № 911-VIII, що обмеження виплати максимального розміру пенсії застосовуються з 1 січня 2016 року, означає, що пенсії, які призначені до 1 січня 2016 року та перевищують встановлений максимум, не можуть бути зменшені. Проте, їх перерахунок має відбуватися відповідно до правил, передбачених абзацом 2 пункту 2 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №3668-VI.

Зазначені правовідносини вже були предметом розгляду у Верховному Суді. У постанові від 24.06.2020 (справа №580/234/19) Верховний Суд у складі палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду сформував наступний правовий висновок:

«Тлумачення пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI в контексті розмежування пенсіонерів на дві категорії: 1) яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) була встановлена до 01 жовтня 2011 року і розмір якої перевищував максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений Законом № 3668-VI, 2) яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) була встановлена до 01 жовтня 2011 року, але розмір якої не перевищував максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, може призвести до порушення принципів рівності й справедливості, спотворення розуміння сутності обов`язку держави щодо гарантування права застрахованих осіб на пенсію.

Виокремлення осіб другої вказаної групи, без застосування до них положень пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI, може призвести до здійснення їм подальших перерахунків (підвищень, індексацій, тощо) пенсій з можливим перевищенням встановленого статтею 2 даного Закону обмеження максимального розміру пенсії, що ставить у нерівне становище з пенсіонерами першої виділеної вище групи.

Такий підхід відповідно до пункту 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» від 06 вересня 2012 року №5207-VI вважається непрямою дискримінацією - ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

З часу набрання чинності вказаним Законом він поширює свою дію на всю територію України і розповсюджується на всіх осіб, які отримують пенсії за законодавством України (зокрема, призначені (перераховані) відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону № 3668-VI).

Відтак, на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону № 3668-VI, та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений даним Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку».

Норми статті 2 Закону № 3668-VI кореспондуються з положеннями частини третьої статті 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відтак, на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону № 3668-VI, та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений даним Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку.

Як вбачається зі встановлених по справі обставин, пенсія позивача - ОСОБА_1 у справі № 560/1464/20, яка розглядається, станом на 01 жовтня 2011 року становила 4284,41 грн. та не перевищувала максимальний розмір, встановлений Законом №3668-VI.

Лише починаючи з січня 2016 року, за наслідками перерахунку пенсії на підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду від 30.05.2016, розмір пенсії позивача склав 16171,55 грн. і перевищив максимальний.

Оскільки таке перевищення стало результатом перерахунку в період дії загальної норми частини першої статті 2 Закону № 3668-VI, то до регулювання спірних правовідносин слід застосовувати положення вказаної статті, яка встановлює обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Зазначені положення Закону № 3668-VI та частини третьої статті 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» неконституційними не визнавалися, є чинними, а тому обов`язкові для застосування.

Що стосується правової позиції, викладеної Верховним Судом у постанові від 12 листопада 2019 року у справі № 360/1428/17, яку застосував суд першої інстанції, вирішуючи даний спір, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що хоча спірні правовідносини у обох справах виникли у зв`язку із застосуванням обмежень, які були введені до частини 3 статті 85 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII статтею 2 розділу І Закону № 3668-VI, у справах № 360/1428/17 та № 560/1464/20 йдеться про застосування формально різних правових актів: Закону № 911-VIII і Закону №3668-VI, та, відповідно, різних норм матеріального права.

Так, у справі № 360/1428/17 за позовом особи до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, суди встановили, що розмір його пенсії, призначеної 23 серпня 2011 року, становив 33016,93 грн., що було більше, ніж максимальний розмір (7840 грн.), встановлений Законом №3668-VI на час набрання ним чинності.

У справі, що розглядається, пенсія позивача станом на 01 жовтня 2011 року становила 4284,41 грн. та не перевищувала максимальний розмір, встановлений Законом №3668-VI.

Аналіз пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI дає підстави для висновку, що умови дії положень статті 2 цього ж Закону , у кожному з наведених випадків, є р і з н и м и.

З огляду на зазначене, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права (неправильне тлумачення), що призвело до безпідставного задоволення позовних вимог у спосіб, що заявлений позивачем, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області задовольнити повністю.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 квітня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії скасувати.

Прийняти постанову, якою у позові ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова суду складена в повному обсязі 01 квітня 2021 року.

Головуючий Франовська К.С.

Судді Матохнюк Д.Б. Боровицький О. А.