Справа № 280/1197/20
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2021-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року

м. Київ

справа № 280/1197/20

адміністративне провадження № К/9901/36377/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Шишова О.О.,

суддів - Дашутіна І.В., Яковенка М.М.,

розглянув у порядку письмового провадження у касаційній інстанції справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Електрик» до Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року (прийняте у складі головуючого судді- Новікової І.В.) та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2020 року (прийняту у складі колегії суддів: головуючого Бишевської Н.А., суддів: Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.)

УСТАНОВИВ:

РУХ СПРАВИ

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Глобал Електрик" звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення від 13.12.2019 №, яким позивачу зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток в розмірі 155485,00 грн., та №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 51028,75 грн., у т.ч. за податковим зобов`язанням 40823,00 грн. та 10205,75 грн. за штрафними санкціями.

1. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 р. у справі № 280/1197/20, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2020 року, адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Електрик" до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, задоволено.

2. Ухвалюючи судові рішення, суди попередніх інстанцій зазначили, що податковим органом жодним чином не доведено, що операції між позивачем та контрагентом, є недійсними та/або такими, що не пов`язані з отриманням доходу, не наведено вагомих доказів та аргументів для обґрунтування своєї позиції, відтак податкові повідомлення-рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

3. 28 грудня 2020 року до Верховного Суду як суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області.

4. Ухвалою Верховного Суду від 01 лютого 2021 року відкрито провадження за касаційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2020 року у справі № 280/1197/20 на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

5. Підставою для відкриття касаційного провадження у справі № 280/1197/20 є пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме суди попередніх інстанцій застосували норми п.п. п.п. 14.1.181 п. 14.1 статті 14, п. 44.1 статті 44, п.п. 134.1.1 п. 134.1 статті 134, п. 135.1 статті 135, п. 198.1, п. 198.3 статті 198, п. 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, викладених у постанові Верховного суду від 28.10.2019 року по справі №280/5058/18 (№ К/9901/23506/19), що призвело до неправильного вирішення справи.

6. Відповідач просить задовольнити касаційну скаргу, скасувати рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2020 року у справі № 280/1197/20, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог Товариства в повному обсязі.

7. Зокрема скаржник зазначає, на порушення позивачем вимог п.44.1, п.44.2 статті 44, пп.134.1.1 п.134.1 статті 134, п.135.1 статті 135 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток на суму 40823 грн. та завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування на загальну суму 155485 грн., п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 статті 198, п.201.7, п.201.10 статті 201 ПКУ в результаті чого занижено податок на додану вартість, що сплачується до державного бюджету на суму 50917 гривень. Зазначає, що вказані порушення виникли у зв`язку із не підтвердженням під час проведення документальної позапланової перевірки здійснення господарських взаємовідносин з ТОВ «Промторг Інвест», ТОВ «Старвей», ТОВ «Авілл». Відповідач указував на те, що платником податків до перевірки не було надано усіх необхідних документів необхідних для підтвердження господарських операцій з ТОВ «Промторг Інвест», ТОВ «Старвей», ТОВ «Авілл», а ті документи, що були надані містили суттєві недоліки, які вказували на відсутність господарських операцій між позивачем та ТОВ «Промторг Інвест», ТОВ «Старвей», ТОВ «Авілл». Також представник відповідача посилався на вирок Жовтневого районного суду м.Запоріжжя у справі №331/1690/19 (провадження №1-кп/331/359/2019) від 18.04.2019, яким на переконання відповідача підтверджено те, що контрагенти позивача фактично не здійснювали господарську діяльність.

8. 15 лютого 2021 року на адресу Верховного Суду надійшов відзив товариства, в якому він просив залишити без задоволення касаційну скаргу позивача, а судові рішення апеляційної інстанції без змін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

9. Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що у період з 09.09.2019 по 13.09.2019 співробітниками ГУ ДПС у Запорізькій області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Глобал Електрик» (), за результатами якої складено Акт перевірки від 20.09.2019 №23/08-01-05-06/33961559.

10. В Акті перевірки від 20.09.2019 №23/08-01-05-06/33961559 контролюючий орган дійшов висновку про порушення ТОВ «Глобал Електрик»:

1).п.44.1, п.44.2 статті 44, пп.134.1.1 п.134.1 статті 134, п.135.1 статті 135 Податкового кодексу України, в результаті чого:

- занижено податок на прибуток у періоді, що перевірявся, на загальну суму 40823,00 грн., у т.ч. по періодах: за 2016 рік на суму 28740 грн., за 2017 рік на суму 12083 грн.;

-завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування на загальну суму 155485 грн., в т.ч. по періодах: за 2016 рік на суму 155485 грн.;

2).п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.7, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, в результаті чого: занижено податок на додану вартість, що сплачується до державного бюджету (р.18.1 декларації) у періоді, що перевірявся, у загальній сумі 50917 грн., в т.ч. по періодах: серпень 2016 року 4847 грн., вересень 2016 24540 грн., жовтень 2016 4504 грн., грудень 2016 року 3600 грн., лютий 2017 року 13425 грн.

11. На підставі висновків Акту перевірки від 20.09.2019 №23/08-01-05-06/33961559, 13.12.2019 контролюючим органом прийнято податкові повідомлення рішення:

-№, яким позивачу зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток в розмірі 155485,00 грн.;

-№, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 51028,75 грн., у т.ч. за податковим зобов`язанням 40823,00 грн. та 10205,75 грн. за штрафними санкціями.

12. Позивач, не погодившись з правомірністю прийняття контролюючим органом оскаржуваних податкових повідомлень рішень, звернувся з даним позовом до суду.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА

14. Відповідно до пп.14.1.36 п.14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

15. Згідно з п.п.14.1.181 п.14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

16. Відповідно до п.п.14.1.231 п.14.1 статті 14 ПК України розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

17. Згідно пп.134.1.1 п.134.1 статті 134 ПК України, об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

18. Відповідно до п.135.1 статті 135 ПК України, базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

19. Згідно з п.44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством України. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

20. Відповідно до п.44.2 статті 44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

21. Підпунктом 198.3 статті 198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 даного кодексу, та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

При цьому, право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

22. Датою виникнення права платника податку на податковий кредит відповідно до п. 198.2 статті 198 ПКУ вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

23. Відповідно до п.201.6 статті 201 ПК України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов`язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

24. У відповідності до приписів п.201.1, п.201.4., п.201.10, статті 201 ПК України платник податку зобов`язаний виписати податкову накладну у двох екземплярах та надати покупцю податкову накладну, що має містити визначені за законом певні реквізити, у т. ч. ставку податку та відповідну суму податку у цифровому значенні.

25. Відповідно до п.п. 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п. 201.11 статті 201 цього Кодексу).

У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

26. Стаття 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачає, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

27. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

28. Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

29. Згідно з частиною другою статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

30. Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

31. Верховний Суд, переглянувши рішення судів попередніх інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

32. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

33. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

34. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

35. З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

36. Відповідно до обставин справи між сторонами виник спір щодо правомірності прийняття податковим органом податкових повідомлень рішень.

37. Відповідно до вимог статті 341 КАС України, касаційний перегляд рішень судів першої та апеляційної інстанції переглядаються в частині оскарження податкових повідомлень-рішень, тобто в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження,.

38. Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

39. Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.

40. Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту.

41. Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

42. При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суди повинні враховувати, що, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.

43. У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи.

44. Також платник податків при виборі контрагента та укладенні з ним договорів має керуватись і належною обачністю, оскільки від цього залежить подальше фактичне виконання таких договорів, отримання прибутку та права на отримання певних преференцій.

45. Про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити, зокрема, наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.

46. Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, Товариство повинно мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та, які в сукупності з встановленими обставинами справи, зокрема і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.

47. У ході розгляду справи суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку про правомірність формування позивачем даних податкового обліку за результатом господарських операцій з контрагентом з огляду на те, що факт вчинення спірних операцій підтверджується належними первинними документами складеними за результатом дійсних, реально виконаних правочинів. Оцінюючи облікові документи, надані позивачем щодо цих операцій, суди визнали їх достовірними та достатніми доказами, що підтверджують як спірні операції, так і задекларовані позивачем показники податкового обліку.

48. Cуди відхилили доводи контролюючого органу про допущені позивачем порушення вимог податкового законодавства, які були виявлені під час проведення перевірки, щодо безпідставності формування даних податкового обліку за господарськими операціями, які не підтверджені належними первинними документами та проведені (оформлені) з контрагентами, які мають ознаки фіктивності та у яких відсутні необхідні умови та ресурси для проведення відповідної господарської діяльності, й дійшли висновку про достовірність задекларованих позивачем даних, а відповідно і про правомірність формування податкового кредиту з податку на додану вартість за господарськими операціями проведеними з контрагентом-постачальником, оскільки такі операції фактично відбулись та є реальними.

49. Суди першої та апеляційної інстанції дійшли висновку про реальність господарських операцій між позивачем та його контрагентом, наявністю укладеного договору поставки товару з додатками до нього, договору про надання послуг з перевезення вантажу, первинними документами (податковими накладними, видатковими накладними, товарно-транспортними накладними, актом здачі-прийняття робіт, платіжними дорученнями, митною декларацією - придбаний товар експортований Товариством за зовнішньоекономічним контрактом), оформленими відповідно до вимог податкового законодавства, які містять усі необхідні реквізити та відомості, а також у повній мірі відображають зміст господарських операцій, тоді як відповідачем не було доведено та не було надано жодних належних та достатніх доказів на підтвердження відсутності господарських операцій між позивачем та його контрагентом.

50. Суди попередніх інстанцій дослідивши надані до матеріалів справи первинні документи, дійшли висновків, що в результаті господарських операцій з ТОВ «Промторг Інвест», ТОВ «Старвей» та ТОВ «Авілл» у позивача відбулись зміни в структурі активів, зобов`язань та у власному капіталі, що спростовує висновки контролюючого органу про неотримання товарів послуг/послуг від ТОВ «Промторг Інвест», ТОВ «Старвей» та ТОВ «Авілл».

51. Також судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 29.11.2019 по справі №331/1690/19 скасовано вирок Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 18.04.2019 щодо ОСОБА_1 призначено новий розгляд у суді першої інстанції.

52. У свою чергу, ухвалою Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 04.06.2020 по справі №331/1690/19 кримінальні провадження №0000018 від 30.01.2018 та №0000154 від 21.03.2017 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 28, частиною першою статті 205, частиною другою статті 28, частиною другою статті 205, частиною третьою статті 28, частиною другою статті 205, частиною другою статті 205, частиною третьою статті 27, частиною першою статті 205, частиною третьою статті 27, частиною другою статті 205 КК України закрито на підставі п.4 частини першої статті 284 КПК України.

53. Тобто вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18.04.2019 по справі №331/1690/19 (провадження №1-кп/331/359/2019) скасовано, а кримінальні провадження закрито.

54. Тому, суди першої та апеляційної інстанції зазначили, що обставини встановлені в ході досудового розслідування не можуть бути самостійною підставою для посилань контролюючого органу щодо порушення позивачем положень Податкового кодексу України.

55. Однак Верховний Суд вважає вказані висновки передчасними, оскільки справа №331/1690/19 закрита на підставі п.4 частини першої статті 284 КПК України (25 вересня 2019 року набрав чинності Закон України № 101-ІХ від 18.09.2019 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо зменшення тиску на бізнес», яким виключено статтю 205 КК України).

56. Тобто у цій справі обставини, які були встановлені під час кримінального провадження підлягають оцінці на предмет реальності господарських операцій у сукупності разом з іншими доказами.

57. Проте, суди попередніх інстанцій обмежились посиланням на відсутність в вироку, хоча відповідно до частини шостої статті 78 КАС України обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою є не тільки вирок а й ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили.

58. За змістом частини 4 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд повинен: визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі позовних вимог та заперечень; з`ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів, і вжити заходів для виявлення та витребування доказів.

59. Принцип всебічного, повного та об`єктивного дослідження доказів судом при розгляді адміністративної справи закріплений частиною першою статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України. Зазначений принцип передбачає, зокрема, всебічну перевірку доводів сторін, на які вони посилаються в підтвердження своїх позовних вимог чи заперечень на позов.

60. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина друга статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України).

61. Указані вище обставини справи досліджені в неповному обсязі, а тому з огляду на обмежений обсяг процесуальних повноважень Верховного Суду та на те, що суд першої та апеляційної інстанції не перевірили й не встановив ті фактичні обставини, від яких залежить правильне вирішення позовних вимог, рішення апеляційного суду та суду першої інстанції підлягають скасуванню та направленню справи до суду першої інстанції.

62. З огляду на наведене, касаційна скарга Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області підлягає частковому задоволенню, а рішення судів попередніх інстанцій - скасуванню із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

63. Керуючись статтями 341, 345, 349, 351,353, 356, 359 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу задовольнити частково.

2. Запорізького окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2020 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до Запорізького окружного адміністративного суду.

3. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Головуючий О.О. Шишов

Судді І.В. Дашутін

М.М. Яковенко