Справа № 280/1266/21
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2021-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2021 року Справа № 280/1266/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянувши в порядку письмового за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 158-Б, м. Запоріжжя, 69095) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

15 лютого 2021 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - ГУ ПФУ в Запорізькій області, відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправними дії відповідача щодо виключення позивачу зі стажу, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, строкову військову службу - 02 роки 01 місяць, половину строку навчання в вищому навчальному закладі - 01 рік 10 місяців, стаж слідчої роботи - 04 роки 02 місяці, що призвело до зменшення відсоткового співвідношення до 62 %;

зобов`язати відповідача зарахувати судді у відставці позивачу до стажу роботи на посаді судді стаж, який дає право на призначення та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 78%, виходячи з фактичного стажу 34 роки 0 місяців 18 днів;

зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату призначеного довічного грошового утримання судді у відставці позивача у розмірі 78% грошової суддівської винагороди судді, працюючого на відповідній посаді, на підставі довідки від 17.03.2020 за №08-02/1009, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Запорізькій області, починаючи з 19.02.2020, з урахуванням фактично виплачених сум.

На обґрунтування позовних вимог в позовній заяві позивач є суддею у відставці, перебуває на обліку у ГУ ПФУ в Запорізькій області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 29.04.2166. Пояснює, що на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20.10.2020 по справі №280/6589/20, відповідачем з 19.02.2020 здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача, як судді у відставці, у розмірі 62% від грошового утримання працюючого судді. На думку позивача, відповідач неправомірно не зарахував позивачу до стажу роботи на посаді судді строкову військову службу - 02 роки 01 місяць, половину строку навчання в вищому навчальному закладі - 01 рік 10 місяців, стаж слідчої роботи - 04 роки 02 місяці, внаслідок чого стаж роботи позивача на посаді судді зменшено з 34 років 0 місяців 18 днів до 26 років 0 місяців 18 днів. Вказані дії відповідача позивач вважає протиправними, оскільки у відповідності до абз. 4 п. 34 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у відповідача не було підстав для зменшення стажу позивача, як судді у відставці для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання. З огляду на вищевикладене, наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою від 18.02.2021 було відкрите спрощене позовне провадження у справі, призначений розгляд справи на 17 березня 2021 року без виклику сторін. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

Відповідач позов не визнав, 10 березня 2021 року на адресу суду надіслав відзив на адміністративний позов (вх. №13973), у якому вказує, що на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20.10.2020 по справі №280/6589/20 позивачу було зроблено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з 19.02.2020 згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області від 17.03.2020 №08-02/1009, в результаті чого розмір довічного грошового утримання судді у відставці склав 93833,28 грн. При цьому, щодо зарахування стажу роботи до стажу роботи на посаді судді та розміру відсотків, з яких обчислюється щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, стверджує, що при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання враховується лише стаж, зазначений у ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а саме позивачу зараховується стаж роботи суддею, головою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з 09.04.1990 по 19.04.2016 і становить 26 років 11 днів. Із посиланням на ч. 3 ст. 142 цього Закону зауважує також, що розмір щомісячного довічного грошового утримання позивачу, як судді у відставці, обчислюється в розмірі 62% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. З урахуванням зазначеного, вважає, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 здійснено згідно з вимогами чинного законодавства, а тому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).

На підставі частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з`ясував наступне.

Відповідно до постанови Верховної Ради України «Про звільнення суддів» від 19.04.2016 №1118-VIII, наказом в.о. голови Жовтневого районного суду м. Запоріжжя №16-ос від 27.04.2016 ОСОБА_1 відраховано з 27 квітня 2016 року зі складу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя у зв`язку з поданням заяви у відставку.

Відповідно до записів у трудовій книжці від 26.09.1973, виданій на ім`я ОСОБА_1 , подання Жовтневого районного суду м. Запоріжжя про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 27.04.2015 № 01-24/5/2016 та розрахунку стажу від 27.04.2015 № 01-24/6/2016, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, стаж позивача становить 34 роки 00 місяців 18 днів, з яких:

служба в Радянській армії (з 30.05.1974 по 06.06.1976) - 02 роки 00 місяців 08 днів;

? навчання в Харківському юридичному інституті (з 01.09.1976 по 01.07.1980) - 01 рік 11 місяців 01 день;

слідчий, старший органів внутрішніх справ (з 01.08.1980 по 28.08.1984) - 04 роки 00 місяців 28 днів;

суддя, голова Жовтневого районного суду м. Запоріжжя (з 09.04.1990 по 19.04.2016) - 26 років 00 місяців 11 днів.

З квітня 2016 року позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Постановою Запорізького районного суду Запорізької області від 16.06.2016 у справі № 317/2436/16-а (№п /2а-/317/32/2016), яка набрала законної сили 30 червня 2016 року (http://www.reestr.court.gov.ua/Review/58385544), зокрема зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у Запорізькому районі Запорізької області призначити та виплатити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, починаючи з 29.04.2016 в розмірі 90% заробітку судді без обмеження граничного розміру з урахуванням довідки про суддівську винагороду, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Запорізькій області від 18.05.2016.

17 березня 2020 року Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Запорізькій області на підставі Закону України від 02.06.2016 №1402-VII «Про судоустрій і статус суддів» (зі змінами), Закону України від 14.11.2019 №294-ІХ «Про Державний бюджет України на 2020 рік», рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020 у справі №1-15/2018(4086/16) видано ОСОБА_1 довідку №08-02/1009 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в якій зазначено, що станом на 18.02.2020 його суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці складає 151344,00 грн., у т.ч. посадовий оклад - 75672,00 грн., доплата за вислугу років - 60537,60 грн., доплата за перебування на адміністративній посаді в суді - 7567,20 грн., доплата за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці - 7567,20 грн.

17 квітня 2020 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці на підставі вказаної довідки, але листом від 18.05.2020 № 0800-0214-8/21283 позивачу відмовлено у проведення перерахунку довічного грошового утримання.

Позивач, не погодившись з правомірністю бездіяльності щодо перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, звернувся з позовом до суду.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 20.10.2020 по справі №280/6589/20, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено:

визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Запорізькій області щодо перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно із заявою від 15.04.2020;

зобов`язано ГУ ПФУ в Запорізькій області здійснити позивачу, як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області від 17.03.2020 №08-02/1009, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року.

На виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20.10.2020 по справі №280/6589/20, яке набрало законної сили 20 листопада 2020 року (http://www.reestr.court.gov.ua/Review/92288059), ОСОБА_1 з 19.02.2020 було здійснено перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до ч. 3 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у результаті чого розмір довічного грошового утримання з 19.02.2020 склав 93833,28 грн. Про прийняття вказаного рішення позивача повідомлено листом ГУ ПФУ в Запорізькій області №11693-11543/Т-02/8-0800/20 від 29.12.2020.

При цьому, при перерахунку враховано стаж роботи ОСОБА_1 суддею, головою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з 09.04.1990 по 19.04.2016. На підставі наявного стажу - 26 роки 00 місяців 11 днів, обраховано розмір щомісячного довічного грошового утримання з розрахунку 62% грошової суддівської винагороди судді, працюючого на відповідній посаді, на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області від 17.03.2020 №08-02/1009.

Тобто, відповідач не зарахував позивачу до стажу роботи на посаді судді строкову військову службу - 02 роки 01 місяць, половину строку навчання в вищому навчальному закладі - 01 рік 10 місяців, стаж слідчої роботи - 04 роки 02 місяці.

Не погоджуючись із такою позицією відповідача, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 126 Конституції України незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України.

Частиною 1 статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканність суддів гарантується Конституцією і законами України. Підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.

Підставою для звільнення судді є, зокрема подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням (пунктом 4 частини 5 статті 126 Конституції України).

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII).

Згідно з пунктом 2 розділу ХІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI (далі - Закон №2453-VI), крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Відповідно до частини 1 статті 142 Закону №1402-VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;

2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (частина 2 статті 142 Закону №1402-VIII).

Згідно з частиною 3 статті 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Пунктом 25 розділу ХІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону №2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцевих та перехідних» положень Закону №1402-VIII зі змінами.

Таким чином, з 19.02.2020 у позивача виникло право (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону №1402-VIII, оскільки фактично відбулась зміна, по відношенню до позивача, розміру окладу судді, який є складовою суддівської винагороди, що в свою чергу є підставою для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20.10.2020 по справі №280/6589/20, яке набрало законної сили 20 листопада 2020 року, ГУ ПФУ в Запорізькій області здійснено перерахунок та виплату ОСОБА_1 довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 62% відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області від 17.03.2020 №08-02/1009з 19.02.2020.

При цьому, відповідач не зарахував позивачу до стажу роботи на посаді судді строкову військову службу - 02 роки 01 місяць, половину строку навчання в вищому навчальному закладі - 01 рік 10 місяців, стаж слідчої роботи - 04 роки 02 місяці, у зв`язку із чим стаж роботи на посаді судді позивача зменшився з 34 роки 0 місяців 18 днів до 26 років 0 місяців 11 днів.

Мотивуючи правомірність прийнятого рішення щодо не зарахування вказаного стажу роботи до стажу судді, відповідач посилається на норми діючого Закону України №1402-VIII та вказує про неправомірність різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів.

Статтею 137 Закону України №1402-VIII передбачено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Також, до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Разом із цим, відповідно до абзацу четвертого пункту 34 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

При цьому будь-яких обмежень щодо дії цього пункту в часі Законом не встановлено.

До набрання чинності Законом №1402-VIII питання обчислення стажу роботи судді було врегульоване Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI (далі - Закон №2453-VI).

За правилами частини 1 статті 120 Закону №2453-VI суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Згідно із вимогами статті 135 Закону №2453-VI до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

До стажу роботи, що дає судді Конституційного Суду України право на відставку і виплату вихідної допомоги, зараховується також стаж іншої практичної, наукової, педагогічної роботи за фахом та стаж державної служби.

Водночас, відповідно до пункту 11 Перехідних положень Закону № 2453-VI (в редакції чинній до 28 березня 2015 року), судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом №2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів» (далі - Закон №2862-ХІІ).

Відповідно до частини 1 статті 43 Закону №2862-ХІІ кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

Абзацом другим частини 4 цієї статті було передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно з пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» (чинної на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді 10 років) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Указом Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», виданим 10.07.1995 за № 584/95 відповідно до статті 25 Конституційного Договору між Верховною Радою України та Президентом України «Про основні засади організації та функціонування державної влади і місцевого самоврядування в Україні на період до прийняття нової Конституції України», передбачено зарахування до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менше 10 років, крім стажу трудової діяльності, визначеної законом, половини строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та періоду проходження строкової військової служби.

На підставі цього Указу, начальником управління юстиції в Запорізькій області №1/49 від 16.05.2002 зараховано до стажу роботи, який дає право на відставку і отримання грошового утримання ОСОБА_1 , голові Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, зокрема строкову військову службу - 02 роки 01 місяць; половину строку навчання в ВУЗі - 1 рік 10 місяців; слідчу роботу - 04 роки 02 місяці.

Наказом начальника територіального управління державної судової адміністрації в Запорізькій області №84 від 11.04.2007 встановлено з 07 квітня 2007 року ОСОБА_1 - голові Жовтневого районного суду м. Запоріжжя щомісячне грошове утримання в розмірі 90% за стаж роботи на посаді судді, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання 25 років).

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом № 2453-VI, було передбачено право судді на зарахування до стажу, яке дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарного періоду проходження строкової військової служби; часу роботи на посадах прокурорів і слідчих.

Таким чином, не включення до відповідного стажу роботи на посаді судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, календарного періоду проходження строкової військової служби, часу роботи на посаді слідчого і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді, голови суду, є неправомірним.

Вказаний висновок суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 06.03.2018 у справі № 308/6953/17, від 19.06.2018 у справі №243/4458/17, від 05.12.2019 у справі №592/2737/17, від 24.03.2020 у справі № 227/766/17.

Наведене спростовує доводи відповідача про те, що при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці враховується лише стаж, зазначений у статті 137 Закону України № 1402-VIII.

На підставі наведеного суд вважає позовні вимоги стосовно визнання протиправними дій відповідача щодо виключення позивачу зі стажу, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, строкової військової служби - 02 роки 01 місяць, половини строку навчання в вищому навчальному закладі - 01 рік 10 місяців, стажу слідчої роботи - 04 роки 02 місяці, підлягають задоволенню, а такий стаж слід зобов`язати відповідача зарахувати до стажу роботи на посаді судді.

Відповідно до частини 3 статті 142 Закону України №1402-VI щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частиною 4 та 5 цієї ж статті передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Як встановлено судом та випливає з матеріалів справи, стаж позивача, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, становить 34 роки 00 місяців 18 днів, що підтверджується поданням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 27.04.2015 № 01-24/5/2016 та розрахунком стажу від 27.04.2015 № 01-24/6/2016, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

За таких обставин, відповідно до частини 3 статті 142 Закону України №1402-VIII при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 відповідач повинен був врахувати стаж роботи позивача на посаді судді у розмірі - повних 34 роки.

Отже, при визначенні позивачу розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відсоткове значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, становить 78%, а саме: 50% (20 років роботи на посаді судді) + 14*2% (за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років).

З огляду на викладене, суд вважає обґрунтованим твердження позивача про наявність у нього права на отримання з 19.02.2020 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 78% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, виходячи з фактичного стажу 34 років 00 місяців 18 днів.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід врахувати положень статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Суд враховує, що відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зважаючи на природу та підстави даного спору та, оскільки спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення, - суд вважає за необхідне зобов`язати ГУ ПФУ в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи судді, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання строкову військову службу - 02 роки 01 місяць, половину строку навчання в вищому навчальному закладі - 01 рік 10 місяців, стаж слідчої роботи - 04 роки 02 місяці, здійснивши з 19 лютого 2020 року перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання позивача, виходячи із 78% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

При цьому, відсутні підстави для дублювання обов`язку відповідача під час такого перерахунку врахувати довідку від 17.03.2020 за №08-02/1009, видану Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Запорізькій області, оскільки такий обов`язок покладено на відповідача рішенням суду від 20.10.2020 у справі №280/6589/20, а спір виник в частині зменшення стажу, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання позивача.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність необхідної сукупності підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1816,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Запорізькій області пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 158-Б, м. Запоріжжя, 69095, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо виключення ОСОБА_1 зі стажу, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, строкової військової служби - 02 роки 01 місяць, половини строку навчання в вищому навчальному закладі - 01 рік 10 місяців, стажу слідчої роботи - 04 роки 02 місяці, що призвело до зменшення відсоткового співвідношення до 62%.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати судді у відставці ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, який дає право на призначення та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці строкову військову службу - 02 роки 01 місяць, половину строку навчання в вищому навчальному закладі - 01 рік 10 місяців, стаж слідчої роботи - 04 роки 02 місяці, у зв`язку із чим здійснити з 19 лютого 2020 року перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи із 78% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, та виплату з урахуванням раніше сплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) гривень 00 копійок присудити на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 158-Б, м. Запоріжжя, 69095, ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі складено та підписано «05» квітня 2021 року.

Суддя Р.В. Кисіль