Справа № 280/4253/20
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2021-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 квітня 2021 року м. Дніпросправа № 280/4253/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05 листопада 2020 року (суддя Кисіль Р.В.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 у червні 2020 року звернулася до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та п. 4-4 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст. 27, 28, 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та п. 4-4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник за 2018, 2017 та 2016 роки, забезпечити її виплату та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією, починаючи з 19.08.2019; визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не зарахування при призначенні ОСОБА_1 пенсії стажу роботи медичної сестри наркологічного кабінету поліклінічного відділення Комунального некомерційного підприємства «Пологівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Пологівської районної ради Запорізької області в подвійному розмірі та зобов`язати зарахувати стаж роботи на посаді медичної сестри наркологічного кабінету поліклінічного відділення КНП «Пологівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Пологівської районної ради Запорізької області з 01.02.1996 по 08.12.2009 та з 22.12.2009 по 19.08.2019 до стажу роботи у подвійному розмірі, починаючи з 19.08.2019.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 05 листопада 2020 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. Зокрема апелянт зазначає, що позивачем пропущено строк звернення до суду, а також не надано доказів того, що робота позивача пов`язана із наданням психіатричної допомоги. Крім того апелянт зазначає, що здійснив перерахунок призначеної пенсії позивача відповідно до законодавства.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

З грудня 2009 року ОСОБА_1 призначену пенсію за вислугу років, відповідно до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В подальшому ОСОБА_1 подала заяву від 23.12.2009 про призупинення виплати пенсії з 22.12.2009. У зв`язку з працевлаштуванням на роботу, яка дає право на пенсію за вислугу років, виплату пенсії позивачу було припинено з 22.12.2009.

З серпня 2019 року ОСОБА_1 отримує пенсію за віком, призначену відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з заявою про надання детального розрахунок стажу та нарахованої пенсії за віком, включаючи інформацію який показник середньої заробітної плати був застосований на час призначення пенсії.

Листом за № 76/Д-4 від 21.01.2020 Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повідомило, що перерахунок пенсії здійснено з урахуванням середньої заробітної плати по Україні за 2014-2016 роки (3764,40 грн.), збільшений на 1,17, саме 4404,35 грн. (3764,40 грн.*1,17) і величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії складає 4038,35 грн. = 4404,35 грн.*0,9169. Розмір пенсії після перерахунку становить 2000,00 грн. Отже, з 01 березня 2019 року шляхом збільшення показника середньої заробітної плати, з урахуванням якої обчислено пенсії, проведено автоматичний перерахунок пенсії з урахуванням середньої заробітної плати по Україні за 2014-2016 роки, збільшений на 1,17, а саме 4404,35 грн (3764,40 грн.*1,17). На підставі вищевикладеного, оскільки пенсія була перерахована за віком з урахуванням статей 26 та 40 Закону, підстави для застосування середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, відсутні. На теперішній час пенсія обчислена та виплачується згідно чинного законодавства.

Не погодившись з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови у призначенні пенсії за віком, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та п. 4-4 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник за 2016, 2017 та 2018 роки, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та висновкам суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає, що ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років у грудні 2009 року відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», який передбачає особливі підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 звернулася у серпні 2019 року.

Верховним Судом України висловлено правову позицію у справі № 133/476/15-а, викладену у постанові від 29.11.2016, згідно з якою нормами ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Тому, якщо особі було призначено пенсію відповідно до Закону України № 1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при досягненні пенсійного віку така особа виявила бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-ІV, слід вважати що за призначенням такої пенсії особа звертається вперше, і має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення з одного виду пенсії на інший. Отже, показник заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, а не той, що враховувався під час призначення попереднього виду пенсії.

Зазначена правова позиція Верховного Суду України підтверджена також Великою Палатою Верховного Суду в аналогічній справі № 876/5312/17 (провадження № 11-731апп18), яка викладена в постанові від 31.10.2018.

За результатами аналізу положень ч. 1 ст. 9, ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 45, п.п. 2, 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що Верховний Суд України у постанові від 29.11.2016 у справі № 133/476/15-а обґрунтовано зазначив, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-ІV має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-ІV.

Великою Палатою Верховного Суду визначено, що частиною 3 ст. 45 Закону № 1058-ІV дійсно встановлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Тому показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV. Однак у випадку призначення іншої пенсії за іншим законом має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії (пенсії за віком).

Аналогічних правових позицій дійшов Верховний Суд у постановах від 14.09.2018 у справі № 127/18159/17, від 26.03.2019 у справі № 335/13242/16-а та інших.

Наведене спростовує доводи апелянта щодо правомірності здійсненого перерахунку і відсутні підстав для задоволення позовної заяви.

Щодо пояснень апелянта з приводу ненадання позивачем доказів того, що робота позивача пов`язана із наданням психіатричної допомоги, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 в період з 01.02.1996 по 08.12.2009 працювала на посаді медичної сестри наркологічного кабінету поліклінічного відділення Комунальної установи «Пологівська центральна районна лікарня» Пологівської районної ради Запорізької області. В подальшому позивач продовжила працювати на тій самій посаді.

Статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначно, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про психіатричну допомогу» заклад з надання психіатричної допомоги психіатричний, наркологічний чи інший спеціалізований заклад охорони здоров`я, центр, відділення, кабінет тощо, інші заклади та установи будь-якої форми власності, діяльність яких пов`язана з наданням психіатричної допомоги.

Пунктом 2 Інструкції про проведення обов`язкових попередніх та періодичних психіатричних оглядів, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.2002 № 12, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.02.2002 за № 94/6382, встановлено, що обов`язкові попередній та періодичний психіатричні огляди проводяться лікарем-психіатром у психіатричних закладах, закладах охорони здоров`я, що мають у своєму складі спеціалізовані психоневрологічні центри, відділення, кабінети (далі психоневрологічні заклади), та надають психіатричну допомогу за місцем проживання громадян.

Таким чином до психоневрологічних закладів охорони здоров`я віднесені в тому числі кабінети.

З огляду на зазначене заклад охорони здоров`я, а саме наркологічний кабінет, в якому працює ОСОБА_1 , відноситься до таких, час роботи в яких зараховується до стажу роботи в подвійному розмірі.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Таким чином стаж роботи позивача має бути зарахований у подвійному розмірі, трудова книжка є належним доказом на підтвердження трудової діяльності, а тому жодних інших доказів на підтвердження вказаних обставин не вимагається.

Також не є обґрунтованими пояснення апелянта щодо пропуску позивачем строку звернення до суду, встановленого ст. 122 КАС України, оскільки про порушення прав та законних інтересів остання дізналася з листа Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 76/Д-4 від 21.01.2020, а тому позивач звернулася до суду у межах строку, встановленого процесуальним законом.

Враховуючи сукупність викладених обставин, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції повно встановлено обставини, що мають значення для справи, рішення ухвалено з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05 листопада 2020 року в адміністративній справі № 280/4253/20 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з 01 квітня 2021 року та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Повна постанова складена 01 квітня 2021 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров