Справа № 240/21512/20
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2021-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/21512/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Гурін Дмитро Миколайович

Суддя-доповідач - Мацький Є.М.

01 квітня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Сушка О.О. Залімського І. Г. ,

секретаря судового засідання: Шпикуляка Ю.В.,

представника позивача: Єфремової О.В.,

представника відповідача: Сладь Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. В грудні 2020 року Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області звернулось до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), в якому просило:

- визнати протиправною постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Сладь Т.П. від 01 грудня 2020 року ВП №63077292 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн;

- скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Сладь Т.П. від 01 грудня 2020 року ВП №63077292 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

2. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 26 січня 2021 року в задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

3. Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області /надалі- апелянт/, не погодившись з судовим рішенням подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

4. В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.

5. Апелянт в обгрунтування апеляційної скарги зазначив, що оскільки судове рішення у справі №240/275/20 фактично виконано в повному обсязі - на виконання судового рішення повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 та відмовлено у призначенні пенсії, то у відповідача були відсутні підстави для винесення постанови про накладення штрафу на боржника в сумі 5100 грн.

ІІ. ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

6. Судом встановлено, що згідно повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 28 грудня 2020 року №47350/03.29 відмовлено гр. ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах (а.с. 66 на звороті - 67).

7. Не погодившись із такою відмовою, ОСОБА_1 звернувся до суду (а.с. 65-66).

8. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 23 березня 2020 року у справі №240/275/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання відмови неправомірною, зобов`язання вчинити дії, - задоволено частково. Визнано неправомірною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 28.12.2019 щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії №6673/1397 від 20.09.2019 з урахуванням висновків суду. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено (а.с. 68-73).

9. Після набрання судовим рішенням законної сили видано виконавчий лист про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву з урахуванням висновків суду (а.с. 81).

10. На виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) перебуває виконавче провадження №63077292 з примусового виконання виконавчого листа №240/275/20 від 11 вересня 2020 року, виданого Житомирським окружним адміністративним судом, про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії №6673/1397 від 20 вересня 2019 року з урахуванням висновків суду.

11. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 10 серпня 2020 року, прийнятим на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23 березня 2020 року у справі №240/275/20, відмовлено гр. ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах (а.с. 11).

12. 02 вересня 2020 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області надіслано ОСОБА_1 повідомлення про відмову у призначенні пенсії (а.с. 110-111).

13. Рішення боржника від 10 серпня 2020 року та повідомлення від 2 вересня 2020 року відсутні у матеріалах виконавчого провадження.

14. У зв`язку із відсутністю у матеріалах виконавчого провадження підтвердження виконання боржником рішення суду, державний виконавець вживав передбачених законом заходів з метою примусового виконання рішення суду.

15. 06 жовтня 2020 року державному виконавцю надійшло повідомлення від боржника про виконання рішення суду.

16. 30 листопада 2020 року державному виконавцю надіслано повідомлення із роз`ясненням прийнятого рішення, у якому повідомлено, що при повторному розгляді заяви боржником зараховано до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи: з 13.11.1984 до 14.01.1986 на посаді слюсаря-ремонтника та з 16.08.1991 до 10.09.1991 на посаді помічника майстра на заводі Житомирському заводі хімічного волокна, всі інші періоди боржником не зараховано.

17. 01 грудня 2020 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Сладь Т.П. винесено постанову про накладення штрафу сумі 5100,00 грн за невиконання без поважних причин рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23 березня 2020 року (а.с.7-8).

18. Не погоджуючись із постановою державного виконавця про накладення штрафу та вважаючи її протиправною, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН

19. Правова позиція апелянта викладена в пунктах 3-5 цього рішення.

20. Відповідач зазначає, що на вимогу державного виконавця надійшло повідомлення боржника згідно з яким Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23 березня 2020 року у справі №240/275/20 повторно розглянуло заяву ОСОБА_1 , зарахувало до страхового стажу періоди роботи з 13 листопада 1984 року до 14 січня 1986 року і з 16 серпня 1991 року до 10 вересня 1991 року на Житомирському заводі хімічного волокна, та повторно відмовило у призначенні пенсії через брак необхідного стажу. З викладеного вбачається, що рішення суду й надалі залишається невиконаним, оскільки боржником не враховано висновків суду, викладених у рішенні від 23 березня 2020 року та не досліджено питання щодо зарахування до стажу стягувача решти періодів роботи, а отже апелянтом безпідставно не виконується судове рішення в розмірах визначених судом.

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

21. Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

22. Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" (Закон №1404-19) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

23. Згідно пункту 1 частини першої статі 3 Закону №1404-19 примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України .

24. Статтею 5 Закону №1404-19 визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

25. Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 26 Закону №1404-19, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

26. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

27. Згідно частин першої, другої статті 63 Закону №1404-19 за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

28. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

29. Відповідно до частини першої статті 75 Закону №1404-19 у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

V. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

30. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що при повторному розгляді заяви апелянтом не були враховані висновки суду щодо наведених періодів роботи стягувача та не надано їм належної оцінки.

31. Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

32. Системний аналіз норм Закону України «Про виконавче провадження» надає підстави стверджувати, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин. При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

33. При цьому, умовами для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є: невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) та відсутність поважних причин невиконання виконавчого документа (судового рішення).

34. Тобто, державному виконавцю для реалізації виконання належних повноважень при примусовому виконанні відповідного рішення суду, надано право за невиконання його ж постанов про примусове виконання рішень суду накладати відповідні штрафи на боржника, у порядку та розмірі визначеному Законом №1404-VІІІ.

35. При цьому, лише невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону № 1404-VIII. Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

36. Поважними, в розумінні наведених норм Закону № 1404-VIII, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

37. Матеріалами справи встановлено, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 23 березня 2020 року у справі №240/275/20 було встановлено, що записами трудової книжки ОСОБА_1 підтверджено, що позивач працював на посаді газорізальника та електрозварника:

- з 16.09.1991 до 13.03.1992 газорізальником на приватному підприємстві «Житомирвтормет», зокрема відповідно до наказу №44 від 17.09.1991 прийнятий на роботу, та наказом №7 від 13.03.1992 звільнений з роботи відповідно до статті 38 Кодексу законів про працю України;

- з 01.04.1994 до 05.08.1999 електрозварником ручного зварювання на Житомирському заводі хімічного волокна переведений на вказану посаду відповідно до наказу №104 від 11.04.1994;

- з 06.08.1999 до 21.04.2002 газорізальником на приватній фірмі «Фелікс» (на підставі наказу №74-к від 06.08.1999 прийнятий на роботу та наказом №26-к від 21.04.2002 звільнений);

- з 22.04.2002 до 15.11.2004 газорізальником в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Фірма Фелікс» (на підставі наказу №8-к від 22.04.2002 прийнятий на роботу та наказом №91-к від 15.11.2004 звільнений);

- з 22.11.2004 до 23.09.2005 газорізальником в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Укр-метал» (відповідно до наказу №57 від 19.11.2004 прийнятий на роботу та наказом №79 від 22.09.2005 звільнений);

- з 23.10.2005 до 03.07.2007 газорізальником в Закритому акціонерному товаристві «Вінницявтормет» (наказом №625-к від 10.10.2005 прийнятий на роботу, а наказом №95-к від 03.07.2007 звільнений із вказаної посади);

- з 11.06.2008 до 31.10.2008 газорізальником на приватному підприємстві «Житомирвтормет» (наказом №11 від 11.06.2008 прийнятий на роботу, а наказом №17 від 31.10.2008 звільнений із вказаної посади) (а.с. 71 на звороті - 72).

38. У своєму рішенні від 23 березня 2020 року у справі №240/275/20 Житомирський окружний адміністративний суд дійшов висновків, що вищевказані періоди трудової діяльності Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області взагалі не розглядало, як страховий стаж, що дає підстави на зниження пенсійного віку із шкідливими і важкими умовами праці відповідно до Списку №2 до страхового стажу та не вказав підстави для незарахування такого стажу до пільгового, а лише вказав, що загальний страховий стаж позивача становить 33 роки 4 місяці 23 дні, з них пільговий стаж лише 3 роки 11 місяців 25 днів. Тобто, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області, враховано до пільгового стажу вибірково період роботи з 01.04.1994 до 05.08.1999 електрозварником ручного зварювання на Житомирському заводі хімічного волокна, що є порушенням прав ОСОБА_1 на соціальний захист (а.с. 72).

39. Суд зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії №6673/1397 від 20.09.2019 з урахуванням висновків суду (а.с. 73).

40. Таким чином, при повторному розгляді заяви мали бути розглянуті періоди роботи на які вказав суд, та дана належна вмотивована оцінка про їх зарахування або незарахування до пільгового стажу.

41. Разом з тим, при повторному розгляді заяви боржником як в рішенні від 10 серпня 2020 року так і у повідомленні від 2 вересня 2020 року №0600-0329-8/45402 про відмову у призначенні пенсії, яке прийняті на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23 березня 2020 року у справі №240/275/20, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області не надано належної оцінки періодам трудової діяльності ОСОБА_1 на приватному підприємстві «Житомирвтормет», приватній фірмі «Фелікс», Товаристві з обмеженою відповідальністю «Фірма Фелікс», Товаристві з обмеженою відповідальністю «Укр-метал» та Закритому акціонерному товаристві «Вінницявтормет».

42. Матеріали справи містять лист датований 26 січня 2021 року №0600-0303-8/7499, який надісланий ОСОБА_1 в додаток до листа від 2 вересня 2020 року №0600-0329-8/45402, в якому Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надало належну вмотивовану оцінку спірним періодам роботи стягувача та повідомило причини їх незарахування до пільгового стажу (а.с.112-113).

43. Тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області на час винесення відповідачем оскаржуваної постанови від 01 грудня 2020 року ВП №63077292 про накладення штрафу у сумі 5100,00 грн, не було виконано рішення суду у повному обсязі.

44. Наведене свідчить про невиконання рішення суду, оскільки при повторному розгляді заяви боржником не були враховані висновки суду щодо наведених періодів роботи стягувача та не дано їм належної оцінки.

45. З урахуванням зазначеного, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що доводи апелянта про відсутність правових підстав у державного виконавця для винесення постанови про накладення штрафу на боржника є необґрунтованими, тому постанова про накладення штрафу за невиконання рішення суду є правомірною та не підлягає скасуванню.

46. Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

47. Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

48. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

49. У справі, що розглядається, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апелянту надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

50. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

51. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

52. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

53. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

54. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26 січня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Сушко О.О. Залімський І. Г.