Справа № 280/137/21
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2021-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

02 квітня 2021 року Справа № 280/137/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Татаринова Д.В., розглянувши в порядку письмового за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Управління з питань праці Запорізької міської ради (69005, м. Запоріжжя, майд. Профспілок 5, )

про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (надалі позивач) до Управління з питань праці Запорізької міської ради (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову № ОМС-ЗП17666/1757/АВ/П/ТД-ФС від 22 грудня 2020 року, про накладення штрафу у сумі 50 000,00 грн.

Ухвалою суду від 15 січня 2021 року зазначену позовну заяву було залишено без руху в зв`язку з невідповідністю позовної заяви вимогам КАС України та позивачеві був наданий строк для усунення недоліків.

Так, на виконання вимог зазначеної ухвали 28 січня 2021 року на адресу суду надійшла заява від позивача з виправленими недоліками.

Ухвалою судді від 01 лютого 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 25 лютого 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання представника Управління з питань праці Запорізької міської ради про проведення розгляду справи за участю, викликом та повідомленням сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатами інспекційного відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за адресами: АДРЕСА_2 (закусочна); АДРЕСА_3 (лікеро-горілчаний відділ продуктового магазину «КАСКАД») складено акт інспекційного відвідування за №ОМС-ЗП/17666/1757/АВ від 30 листопада 2020 року, в якому виявлено порушення частини першої статті 21 та частин першої, третьої статті 24 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України). 30 листопада 2020 року Управлінням з питань праці Запорізької міської ради складено припис за № ОМС-ЗП1766/1757/АВ/П, а 22 грудня 2020 року постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення за № ОМС-ЗП17666/1757/АВ/П/ТД-ФС відносно позивача та накладено штраф у розмірі 50000,00 грн. Зазначено, що позивач дійсно здійснює роздрібну реалізацію продукції у лікеро-горілчаному відділі магазину «КАСКАД» за адресою: АДРЕСА_3 на орендованій території, відповідно до договору оренди нежитлового приміщення від 01 січня 2020 року за №01/09-19 площею 30 м2, а також у цьому приміщенні в сусідньому відділі, на підставі договору суборенди нерухомого майна від 31 грудня 2019 року за №01, здійснює реалізацію продовольчої продукції ФОП ОСОБА_2 , яка приходиться позивачу рідною сестрою та проживає з нею за однією адресою. Вказано, що у день проведення перевірки позивач відлучилась від свого робочого місця у зв`язку з раптово виниклими особистими потребами, а саме у зв`язку з необхідністю вийти до найближчої аптеки за ліками. Натомість, у період відсутності ОСОБА_1 працівниками Управління з питань праці Запорізької міської ради виявили порушення законодавства про працю та зайнятість населення, а саме відпуск ФОП ОСОБА_2 підакцизних товарів на прохання перевіряючих. Позивач посилається на те, що для допуску працівника до фактичного виконання роботи повинна бути взаємна згода як роботодавця, так і працівника на виконання вказаної роботи. Роботодавець повинен бути хоча б повідомлений про той факт, що працівник готовий та має намір виконувати роботу за трудовим договором. Разом з цим, можливий відпуск товару з прилавку ФОП ОСОБА_1 було здійснено з власної ініціативи ФОП ОСОБА_2 без повідомлення про це позивача, а тому остання не знала та мала змоги знати про вищенаведені факти. Також позивач наголошує на тому, ОСОБА_2 ніколи не працювала у позивача, а на території лікеро-горілчаного відділу магазину «КАСКАД» перебувала за власною ініціативою, оскільки доглядала за майном відділу на прохання тимчасово-відсутнього позивача. Враховуючи вищенаведене, позивач вважає складену відносно себе постанову про накладення штрафу безпідставною, неправомірною та такою, що підлягає скасуванню. Просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач позовні вимоги не визнав, 24 лютого 2021 року надав до суду відзив на позовну заяву (вх.№11098), в якому зазначає, що ФОП ОСОБА_1 було допущено до роботи працівника ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 (лікеро-горілчаний відділ продуктового магазину «КАСКАД»), без оформлення з нею трудового договору, чим порушено частину першу статті 21, частини першу, третю статті 24 КЗпП України. Із посиланням на постанову Верховного Суду від 24 квітня 2019 року №822/1487/18 зазначає, що відповідальність юридичних та фізичних осіб-підприємців, які використовують найману працю, настає у разі, якщо особа виконує певні роботи чи здійснює окремі повноваження з відома, за доручення чи в інтересах, зокрема, фізичної особи-підприємця. При цьому, повинен бути встановлений факт використання фізичною особою-підприємцем найманої праці. Відповідач звертає увагу на те, що і ФОП ОСОБА_1 , і ОСОБА_2 під час проведення заходу контролю підтвердили, що ОСОБА_2 здійснює реалізацію продукції (в т.ч. підакцизних товарів), що належить ФОП ОСОБА_1 в той час, коли вона відсутня за місцем провадження господарської діяльності за адресою: АДРЕСА_3 (лікеро-горілчаний відділ продуктового магазину «КАСКАД») з дозволу ФОП ОСОБА_1 . Так, ОСОБА_2 18 листопада 2020 року надала пояснення, згідно яких вона працює в магазині «КАСКАД» по черзі з ФОП ОСОБА_1 . В свою чергу, ФОП ОСОБА_1 пояснила, що ОСОБА_2 має особисті ключі від магазину (тобто, має вільний доступ, в т.ч., й до продукції ФОП ОСОБА_1 ). Крім того, реалізація продукції від імені позивача передбачає необхідність доступу до каси суб`єкта господарювання та, відповідно, грошових коштів, що є неможливим без відома ФОП ОСОБА_1 та не може здійснюватись будь-якою сторонньою особою. У зв`язку з наведеним, вважає позовні вимоги необгрунтованими, безпідставними та такими, що повністю спростовуються фактами, встановленими під час проведення заходу контролю. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , 30 січня 2007 року зареєстрована в якості фізичної особи-підприємця (номер запису: 0030608). Видами діяльності є: 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (основний); 82.99 Надання інших допоміжних комерційних послуг, н. в. і. у.; 63.99 Надання інших інформаційних послуг, н. в. і. у.; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 56.30 Обслуговування напоями.

Наказом Управління з питань праці Запорізької міської ради від 09 листопада 2020 року №278р затверджено проведення інспекційного відвідування з питань контролю за додержанням законодавства про працю фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за місцезнаходження об`єкту відвідування: АДРЕСА_2 (закусочна); АДРЕСА_3 (лікеро-горілчаний відділ продуктового магазину «КАСКАД»).

09 листопада 2020 року видано направлення №247н на проведення заходу державного нагляду (контролю) інспекційного відвідування в період з 18 листопада 2020 року по 30 листопада 2020 року.

За результатами проведення заходу державного нагляду (контролю) складено Акт інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю від 30 листопада 2020 року №ОМС-ЗП17666/1757/АВ, у якому зафіксовані порушення частини першої статті 21, частини першої та третьої статті 24 КЗпП України, а саме: «… ФОП ОСОБА_3 допустила до роботи працівника ОСОБА_2 за фактичною адресою здійснення ФОП ОСОБА_3 підприємницької діяльності за адресою: АДРЕСА_3 (лікеро-горілчаний відділ продуктового магазину «КАСКАД») без оформлення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України …».

30 листопада 2020 року Управлінням з питань праці Запорізької міської ради винесено припис про усунення виявлених порушень №ОМС-ЗП17666/1757/АВ/П, яким зобов`язано усунути виявлені порушення.

Начальником управління з питань праці Запорізької міської ради Швець Ю.В. 22 грудня 2020 року винесена постанова про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ОМС-ЗП17666/1757/АВ/П/ТД-ФС, якою вирішено накласти на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штраф у розмірі 50000,00 грн. (п`ятдесят тисяч гривень).

Позивач, не погодившись з правомірністю винесення постанови про накладення штрафу, звернувся до суду з вимогою про її скасування.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного.

Частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією за законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією за законами України.

Як вбачається з обставин справи, оскаржуваною постановою управлінням з питань праці Запорізької міської ради позивача притягнуто до відповідальності відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України за порушення частини 1,3 статті 24 Кодексу законів про працю України.

Так, згідно абзацу 2 частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України (тут і далі в редакції на час виникнення спірних відносин) юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Відповідно до частини 3 статті 265 Кодексу законів про працю України штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.

Згідно з частиною 3 статті 24 Кодексу законів про працю України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 1 статті 21 Кодексу законів про працю України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно пункту 6 частини 1 статті 24 Кодексу законів про працю України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим при укладенні трудового договору з фізичною особою.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що законом передбачена фінансова відповідальність для фізичних осіб-підприємців, які використовують найману працю, у разі фактичного допуску працівника - фізичної особи до роботи без оформлення трудового договору (контракту). Об`єктивна сторона цього правопорушення полягає у фактичному допущенні працівника до роботи без оформлення трудового договору. Враховуючи суб`єктивну сторону правопорушення, роботодавець має усвідомлювати той факт, що здійснює допуск працівника - фізичної особи до такої роботи. Тобто, роботодавець несе відповідальність за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) у разі вчинення дії, пов`язаної безпосередньо з допуском працівника до роботи. У свою чергу, уповноважений суб`єкт владних повноважень (у даному випадку Управління з питань праці Запорізької міської ради), будучи органом, який притягує суб`єкта господарювання до відповідальності, передбаченої абзацом 2 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України, зобов`язаний довести склад цього правопорушення саме в діях такого суб`єкта (у даному випадку Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ).

З наданих сторонами матеріалів справи убачається, що 18 листопада 2020 року о 15 годині 26 хвилин інспекторами праці управління розпочато проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_3 за адресами здійснення нею підприємницької діяльності: АДРЕСА_2 (закусочна) та АДРЕСА_3 (лікеро - горілчаний відділ продуктового магазину «КАСКАД».

При прибутті інспекторів праці за адресою: - м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 24, за прилавком лікеро горілчаного відділу магазину «КАСКАД» перебувала жінка, яка здійснювала роздрібну торгівлю підакцизного товару (вина марки «PICNIC»), на користь ФОП ОСОБА_3 та отримувала від покупців за вказаний товар грошові кошти, що було зафіксовано засобами відеофіксації. На питання інспекторів праці, про її прізвище ім`я по батькові та що вона на даний час робить за прилавком відділу з реалізації підакцизного товару жінка зазначила, що її звати ОСОБА_2 та вона є фізичною особою - підприємцем, на підтвердження чого надала свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця та свій паспорт громадянина України. На питання інспектора праці «чи знайома їй ОСОБА_1 », ОСОБА_2 відповіла, що вона разом з ФОП ОСОБА_3 працює у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та по черзі здійснюють продаж товару у вказаному магазині. На питання інспекторів праці «на кого видана ліцензія на право торгівлі алкогольними напоями, та чи має право ОСОБА_4 здійснювати продаж алкогольних напоїв», ОСОБА_2 відповіла, що «ліцензія на право торгівлі алкогольними напоями видана на ФОП ОСОБА_3 , а особисто вона (ФОП ОСОБА_4 ), не має права на його реалізацію», на підтвердження чого надала для огляду чеки про сплату ФОП ОСОБА_1 плати за ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами. Вказані обставини зафіксовані інспекторами праці засобами відео фіксації.

На питання інспекторів праці «чи укладався між нею та ОСОБА_4 трудовий договір чи будь - який інший договір», ФОП ОСОБА_3 відповіла, що жодних договорів з ОСОБА_4 не укладала, оскільки ОСОБА_4 є її рідною сестрою, з якою вони здійснюють спільну підприємницьку діяльність у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_3 , ФОП ОСОБА_4 здійснює продаж продовольчих товарів у вказаному магазині на підставі договору суборенди нерухомого майна від 31 грудня 2019 року № 01, а право продажу підакцизних товарів в магазині «КАСКАД» за адресою: АДРЕСА_3 належить безпосередньо ФОП ОСОБА_3 , реалізацію якого ФОП ОСОБА_3 здійснює на орендованій території, відповідно до договору оренди нежитлового приміщення від 01 січня 2020 року № 01/01-19 площею 30 м.кв., укладеного між ФОП ОСОБА_3 (орендарем) та гр. ОСОБА_5 (орендодавець).

19 листопада 2020 року о 14 годині 40 хвилин інспекторами праці продовжено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 за прилавком лікеро - горілчаного відділу магазину «КАСКАД» перебувала ОСОБА_2 та здійснювала роздрібну торгівлю підакцизного товару (тютюнових виробів марки «Winston»), на користь ФОП ОСОБА_3 , та отримувала від покупців за вказаний товар грошові кошти, що було зафіксовано.

Таким чином судом встановлено, та підтверджено матеріалами перевірки, що ОСОБА_2 є Фізичною особою підприємцем.

Наведене у своїй сукупності свідчить про те, що позивач є орендарем нежитлового приміщення, в якому, ФОП ОСОБА_4 здійснює продаж продовольчих товарів у вказаному магазині на підставі договору суборенди нерухомого майна від 31 грудня 2019 року № 01.

Особливістю адміністративного судочинства, порівняно з іншими видами судочинства, є обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності (частина друга статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Проте в ході судового розгляду справи відповідачем не було надано належних доказів того, що позивачем використовувалась наймана праця. Суд зауважує, що суб`єкт, який реалізував підакцизні товари ( ОСОБА_4 ), є фізичною особою-підприємцем, яка здійснює свою господарську діяльність у продовольчому відділі магазину поруч із здійсненням господарської діяльності Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 .

Вирішуючи спір по суті суд виходить з того, що стаття 21 КЗпП вказує, саме на допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника.

Тобто, відповідальність не може бути застосована до позивача, оскільки Фізична особа - підприємець ОСОБА_3 , не допускала ФОП ОСОБА_4 до введення на її користь господарської діяльності. Не домовлялась та не визначала її як реалізатора, а ФОП ОСОБА_4 здійснює продаж продовольчих товарів у вказаному магазині на підставі договору суборенди нерухомого майна від 31 грудня 2019 року № 01.

Із матеріалів справи судом встановлено, а також підтверджено матеріалами перевірки, що ФОП ОСОБА_4 на власний розсуд здійснила реалізацію підакцизних товарів, право на реалізацію яких належить ФОП ОСОБА_3 .

Тобто, позивач не може нести відповідальність передбаченої абзацом 2 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України за те, що ФОП ОСОБА_4 , яка здійснює господарську діяльність на території одного магазину з ФОП ОСОБА_3 , здійснила реалізацію товару з власної ініціативи і ніяким чином на це не отримавши згоди позивача.

Також підставою до таких висновків стало й те, що у Акті перевірки відсутні пояснення самої ФОП ОСОБА_3 .

За таких обставин суд вважає безпідставними та необґрунтованими висновки відповідача про те, що факти використання найманої праці без належного оформлення трудових відносин, оскільки трудові відносини по суті відсутні.

Суб`єкт владних повноважень, зобов`язаний довести використання найманої праці без укладення трудового договору, однак у даному випадку відповідачем не доведено того, що позивачем було допущено працівників до роботи без оформлення з ними трудових договорів.

Відібрані пояснення у ФОП ОСОБА_4 не свідчать, що вона є працівником ФОП ОСОБА_3 , однак трудовий договір з нею неукладений.

Оскільки ініціатива у реалізації товару, який належить ФОП ОСОБА_3 була саме ФОП ОСОБА_4 , без відома позивача, то й застосування відповідальності передбаченої абзацом 2 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України до позивачки є протиправною.

В ході судового розгляду справи відповідач не надав суду належних, допустимих та достовірних доказів, які б підтверджували його висновок про допуск позивачем ФОП ОСОБА_4 до роботи без оформлення з нею трудового договору.

Отже, відповідачем надано неправильну оцінку суб`єктного складу виявленого порушення частини 1,3 статті 24 Кодексу законів про працю України, як наслідок, Управлінням з питань праці Запорізької міської ради безпідставно притягнуто позивача до фінансової відповідальності, передбаченої абзацом 2 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України.

Вказане, на переконання суду, є достатньою та самостійною підставою для визнання оскаржуваної постанови протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивач довів незаконність оскаржуваного рішення. Натомість доводи відповідача, викладені у відзиві, є безпідставними та необґрунтованими. У відзиві відповідачем жодним чином не спростовано як тверджень позивача про неправильну оцінку суб`єктного складу виявленого порушення, так і інших доводів, наведених у позові.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до приписів частини 1 статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 9, 77, 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління з питань праці Запорізької міської ради (69005, м. Запоріжжя, майд. Профспілок 5, ) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову № ОМС-ЗП17666/1757/АВ/П/ТД-ФС від 22 грудня 2020 року, про накладення штрафу у сумі 50 000,00 грн.

Стягнути на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Управління з питань праці Запорізької міської ради (69005, м. Запоріжжя, майд. Профспілок 5, ) судові витрати, у вигляді судового збору у сумі 908,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з урахуваннями доповнень пункту 3 розділу VІ Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 02 квітня 2021 року.

Суддя Д.В. Татаринов