Справа № 360/4024/20
Суддя: І.В. Тихонов
Дата ухвалення: 2021-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

31 березня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/4024/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Тихонов І.В., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області (далі - відповідач, управління), у якому позивач просить суд:

- визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області щодо недоплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії ОСОБА_2 ;

- зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії відповідно до закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ та "Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2010 року № 159 за період з травня 2017 року по квітень 2018 року та з серпня 2018 року по листопад 2019 року.

В обґрунтування позовної заяви посилаючись на норми закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ; порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159 та нормами ст. 625 ЦК України зазначив, що її чоловік ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак за життя отримував пенсію не регулярно, виплата пенсії була призначена за рішенням суду в справі №408/3857/17-а з 07 липня 2017 року, заборгованість виплачена в квітні 2018 року без урахування компенсації втрати частини пенсії, потім в липні 2018 року виплата пенсії ОСОБА_2 була знов припинена. В жовтні 2019 відповідач поновив виплату пенсії, але заборгованість з липня 2018 по жовтень 2019 року та компенсація втрати частини доходів з квітня 2016 року по квітень 2018 року та з серпня 2018 по жовтень 2019 так і не була сплачена.

Зазначив, що рішенням суду по справі № 360/344/20 від 20.02.2020 зобов`язано відповідача виплатити ОСОБА_1 недоотриману пенсію у зв`язку зі смертю пенсіонера ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з компенсацією втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати за життя ОСОБА_2 за всі періоди невиплати йому пенсії.

В вересні 2020 року після відкриття виконавчого провадження заборгованість по пенсії за період з серпня 2018 по листопад 2019 у розмірі 104384,00 (сто чотири тисячі триста вісімдесят чотири грн.) була сплачена позивачу. Для отримання компенсації позивачем було відкрито рахунок в ПАТ «Ощадбанк». 05.10.2020 року на рахунок надійшла сума у розмірі 1300 (одна тисяча триста) грн., що значно менше тієї суми, яка має бути. Згідно розрахунку сума компенсації втрати частини доходів складає 20696,02+32657,48=53353,50.

Ухвалою суду від 01.03.2021 прийнято до провадження справу № 360/4024/20 за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 22 березня 2021 року (а.с.150-151).

Відповідач позов не визнав, до відділу діловодства та обліку звернення громадян 30.03.2021 за вхідним реєстраційним номером 11407/2021 надав відзив на позовну заяву від 30.03.2021 (а.с.162-163), в якому заперечував проти задоволення позову.

В обґрунтування зазначив, що рішенням суду від 20.02.2020 у справі № 360/344/20, яке набрало законної сили 19.05.2020 року судом було задоволено позовні вимоги позивача, тому управлінням було проведено розрахунок недоотриманої пенсії ОСОБА_3 за період з 01.07.2018 року по 31.07.2019 року у сумі 104384,00грн., яка була сплачена згідно талону разового доручення №86/6/164 15.09.2020 року. Також управлянням проведено у серпні 2020 року обчислення суми компенсації (розрахунок додається) - 1361,76 грн. сплачена згідно виписки по рахунку 02.10.2020 року. На підставі викладеного, управління у даному випадку забезпечувало реалізацію своїх повноважень в межах, визначених нормативно-правовими актами, тому вважає позовні вимоги ОСОБА_1 безпідставними і необґрунтованими та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Позивач в судове засідання не прибув, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив (арк. спр.160).

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив (арк. спр.159).

Відповідно до частини дев`ятої статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Оскільки сторони про час, дату та місце судового розгляду повідомлені належним чином, відсутня потреба заслухати свідка чи експерта, суд вважає за можливе розглянути справу у письмовому провадженні на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 (а.с.107-109), є дружиною ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.106,111).

Також, померлий ОСОБА_2 , як внутрішньо переміщена особа, перебував на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області , як пенсіонер за віком (а.с.79).

Постановою Біловодського районного суду Луганської області від 14.12.2017 у справі № 408/3857/17-а адміністративний позов ОСОБА_2 до Станично-Луганського управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправними та дискримінаційними дій відповідача, зобов`язання поновити виплату пенсії - задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Станично-Луганського управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо відмови у виплаті пенсії ОСОБА_2 . Зобов`язано Станично-Луганське управління Пенсійного фонду України Луганської області поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_2 з 07 липня 2017 року та сплатити виниклу заборгованість. Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення пенсії за один місяць (а.с.87-89).

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 06.03.2018 по справі №408/3857/17-а апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області на постанову Біловодського районного суду Луганської області від 14 грудня 2017 року у справі № 408/3857/17-а повернуто заявникові (а.с.92-94).

Розпорядженням Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області від 17.07.2018 на підставі підпункту 5 пункту 12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичною проживання/перебування, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 №365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» та на підставі списку пенсіонерів з числа внутрішньо переміщених осіб по яких надано інформацію згідно інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний контроль (система «Аркан»), про відсутністю на підконтрольній території понад 60 днів від 17.07.2018 вирішено призупинити виплату ОСОБА_2 з 01.07.2018 (а.с.97).

Заявою від 10.06.2019 ОСОБА_2 просив поновити виплату пенсії з 01.07.2018 (а.с.99).

Відповідно до інформації, зазначеної в атестаті Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області особистий рахунок ОСОБА_2 закрито у зв`язку зі смертю (а.с.101).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 20.02.2020 у справі № 360/344/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено. Визнано протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області у виплаті суми недоотриманих за життя померлого ОСОБА_2 сум пенсії, що викладена у листі від 28.12.2019 №10836/03-23. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області виплатити ОСОБА_1 недоотриману пенсію у зв`язку зі смертю пенсіонера ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з компенсацією втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати за життя ОСОБА_2 за всі періоди невиплати йому пенсії. Рішення суду набрало законної сили 19.05.2020 (а.с.113-122).

18.08.2020 ОСОБА_1 зверталась з заявою до Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області щодо виплати компенсації по недоотриманій пенсії за померлого чоловіка ОСОБА_2 згідно рішення суду (а.с.124).

Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області станом на серпень 2020 року надало інформацію щодо обчислення суми компенсації ОСОБА_2 втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати згідно рішення Луганського окружного адміністративного суду № 360/344/20 від 20.02.2020 всього сума компенсації 1361,76 грн. (а.с.125).

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Частиною 2 статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, урегульовані Законом України від 19.10.2000 №2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (надалі - Закон №2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (надалі - Порядок №159).

Відповідно до статті 1 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати від 19 жовтня 2000 року №2050-III (далі також - Закон №2050-III) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Зі змісту цієї норми випливає, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.

За змістом статті 2 Закону № 2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Приписами статей 3, 4 Закону № 2050-III обумовлено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Тобто, зазначені вище правові норми Закону № 2050-III встановлюють строк затримки виплати доходу, за якого виникає право на компенсацію, - один і більше календарних місяців, дається визначення поняття доходи для цілей цього Закону, а також порядок обчислення суми компенсації.

З метою реалізації Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.

Пунктом 1 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159 (далі - Порядок) закріплено, що дія цього Порядку поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до п.2 Порядку, компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

За змістом п.3 Порядку компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

У п.4 Порядку визначено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першочерговості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи був виплачений нарахований дохід, та чи виплачений він із порушенням строків, чи нараховувався і виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Використане у статті 3 Закону № 2050-ІІІ та пункті 4 Порядку № 159 формулювання, що компенсація обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Отже, основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 55 Закону № 2262-XII, статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком № 159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії).

Водночас, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статті 1-3 Закону №2050-ІІІ, окремих положень Порядку № 159 дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 18 листопада 2014 року у справі №21-518а14, від 11 липня 2017 року у справі №21-2003а16, Верховним Судом у постановах від 06 лютого 2018 року у справі №681/423/15-а, від 20 лютого 2018 року у справі №522/5664/17, від 21 червня 2018 року у справі №523/1124/17, від 03 липня 2018 року у справі №521/940/17, від 05 жовтня 2018 року у справі №127/829/17, від 12.02.2019 у справі №814/1428/18 та від 10.04.2019 №686/13725/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вже зазначено судом вище, з матеріалів справи встановлено, що постановою Біловодського районного суду Луганської області від 14.12.2017 по справі №408/3857/17-а визнано протиправною бездіяльність Станично-Луганського управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо відмови у виплаті пенсії ОСОБА_2 . Зобов`язано Станично-Луганське управління Пенсійного фонду України Луганської області поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_2 з 07 липня 2017 року та сплатити виниклу заборгованість.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 20.02.2020 у справі № 360/344/20 визнано протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області у виплаті суми недоотриманих за життя померлого ОСОБА_2 сум пенсії. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області виплатити ОСОБА_1 недоотриману пенсію у зв`язку зі смертю пенсіонера ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з компенсацією втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати за життя ОСОБА_2 за всі періоди невиплати йому пенсії.

Отже, вказаними судовими рішеннями встановлено вину пенсійного органу у не проведенні своєчасного перерахунку пенсії позивачу, наслідком чого є несвоєчасність відповідної виплати.

На виконання постанови Біловодського районного суду Луганської області від 14.12.2017 по справі №408/3857/17-а, яка набрала законної сили 06.03.2018, вбачається, що виплата була призупинена ОУПФУ м. Сєвєродонецька 04 лютого 2016 року на підставі вимог Постанови КМУ від 05 листопада 2014 № 637 (а.с.47зв.бік-48) та, як зазначає позивач в позовній заяві, відповідачем в квітні 2018 року здійснено виплату пенсії у сумі 115679,50 грн. на підставі рішення суду, що відповідачем не заперечується.

Однак вказана виплата пенсії сплачена ОСОБА_2 без урахування компенсації втрати відповідної частини пенсії.

Оскільки виплата пенсії була поновлена з 07 липня 2017 року на підставі рішення суду, то при її нарахуванні за періоди несплати відповідач повинен був також нарахувати компенсацію втрати частини доходів відповідно до статті 46 Закону № 1058-IV.

Жодних доказів того, що така компенсація була нарахована та сплачена ОСОБА_2 за його життя, відповідач суду не надав.

Отже при виплаті ОСОБА_1 недоотриманої пенсії ОСОБА_4 відповідач повинен був сплатити і компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків її виплати за життя ОСОБА_2 за період невиплати йому пенсії, тобто з 07 липня 2017 року по березень 2018 року (в квітні 2018 року здійснено перерахунок пенсії, як зазначає позивач).

Також, як вбачається з матеріалів справи, Розпорядженням Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області від 17.07.2018 призупинено виплати пенсії ОСОБА_2 з 01.07.2018, з підстав відсутності на підконтрольній території понад 60 днів (а.с.97).

10.06.2019 ОСОБА_2 звернувся з заявою до управління щодо поновлення виплати пенсії з 01.07.2018 (а.с.99).

Рішенням засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам на звернення Управління соціального захисту населення Станично-Луганської райдержадміністрації Луганської області Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області від 13.06.2019 № 237 вирішено призначити (відновити) соціальних виплати внутрішньо переміщеним особам у вигляді пенсії (а.с.98).

На виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20.02.2020 у справі № 360/344/20 відповідачем у серпні 2020 року проведено нарахування суми недоотриманої пенсії за період з 01.07.2018 по 31.07.2019 в сумі 104384,00 грн. та компенсації ОСОБА_2 у розмірі 1361,76 грн (ор№86) втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати за період з липня 2018 року (з часу призупинення виплати пенсії) по липень 2019 року (рішення №237 від 13.06.2019 про поновлення пенсії) та перераховано ОСОБА_1 відповідно до виписки по рахунку (а.с.123;125).

Щодо посилання позивача щодо наявності законодавчо визначених підстав для стягнення з відповідача інфляційних витрат посилаючись на положення ст.625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

За змістом статей 524,533-535 і 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 20.02.2020 у справі №360/344/20 позов позивача задоволено повністю. Зобов`язано відповідача виплатити ОСОБА_1 недоотриману пенсію у зв`язку зі смертю пенсіонера ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з компенсацією втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати за життя ОСОБА_2 за всі періоди невиплати йому пенсії.

Оскільки у вказаному судовому рішенні не було визначено конкретної суми, вираженої у грошових одиницях, яка підлягає стягненню, таке зобов`язання не може вважатися грошовим. Тому підстави для застосування положень ст. 625 ЦК України у даному випадку відсутні.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом у постанові від 20.02.2019 у справі № 642/6005/17.

Інших доказів щодо зупинення та відповідного поновлення пенсії з порушенням термінів їх виплати за інши періоди позивачем не надано.

З урахуванням викладеного вище, беручи до уваги те, що відповідач при виконанні постанови Біловодського районного суду Луганської області від 14.12.2017 у справі №408/3857/17-а не нарахував та не виплатив компенсацію втрати відповідної частини доходів, суд дійшов висновку про наявність у позивача права на одержання компенсації за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії за період з 07 липня 2017 року по березень 2018 року.

Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статтями 17, частиною п`ятою статті 19 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи, враховуючи наведені вище норми права, якими урегульовано спірні відносини, обираючи належний та ефективний спосіб захисту прав позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області щодо невиплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії, нарахованої на підставі постанови Біловодського районного суду Луганської області від 14.12.2017 по справі №408/3857/17-а, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, починаючи з 07 липня 2017 року по березень 2018 року, та зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області провести розрахунок та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії, нарахованої на підставі постанови Біловодського районного суду Луганської області від 14.12.2017 по справі № 408/3857/17-а, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, починаючи з 07 липня 2017 року по березень 2018 року.

Що стосується клопотання про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Положення статті 382 КАС України не є імперативними, тобто, передбачають право суду діяти на власний розсуд в залежності від обставин справи. Суд вважає, що за своїм змістом такі заходи контролю за виконанням судового рішення є додатковим засобом для спонукання суб`єкта владних повноважень до вчинення дій з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, що Відповідач буде ухилятися від виконання рішення суду у визначений чинним законодавством спосіб.

За таких обставин відсутня необхідність застосування положень статті 382 КАС України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позовні вимоги фактично підлягають задоволенню повністю, суд вважає за необхідне судовий збір у розмірі 840,80 грн стягнути до Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 76, 77, 78, 80, 120, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) до Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області (, 93600, Луганська область, смт Станиця Луганська, вул. 1 травня, буд. 20) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області щодо невиплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії, нарахованої на підставі постанови Біловодського районного суду Луганської області від 14.12.2017 по справі №408/3857/17-а, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, починаючи з 07 липня 2017 року по березень 2018 року.

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області провести розрахунок та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії, нарахованої на підставі постанови Біловодського районного суду Луганської області від 14.12.2017 по справі № 408/3857/17-а, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, починаючи з 07 липня 2017 року по березень 2018 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області в дохід Державного бюджету України судовий збір в сумі 840,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.В. Тихонов