Справа № 520/832/2020
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2021-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 р. Справа № 520/832/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Кононенко З.О. , Макаренко Я.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2021, головуючий суддя І інстанції: Супрун Ю.О., м. Харків, повний текст складено 04.02.21 по справі № 520/832/2020

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 01.02.2021 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з заявою про визнання протиправною бездіяльність, вчиненої ГУНП в Харківській області відповідачем, на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.06.2020 року у справі № 520/832/2020 та порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду, в якій просить суд:

- визнати бездіяльність, вчинену ГУНП в Харківській області - відповідачем на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.06.2020 року у справі № 520/832/2020, яка полягає у виплаті позивачу одноразової грошової допомоги в разі втрати працездатності поліцейського у неналежному розмірі, протиправною;

- зобов`язати ГУНП в Харківській області на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.06.2020 у справі №520/832/2020 нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу в разі втрати працездатності поліцейського у розмірі, обчисленому відповідно до ч.4 ч.1 ст.97 Закону України "Про Національну поліцію";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подати протягом п`ятнадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, звіт про виконання судового рішення, що передбачено ч.1 ст. 382 КАС України.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2021 року заяву представника ОСОБА_1 , подану 01.02.2021 (за вх.№01/8898/21) в порядку ст. 383 КАС України у справі № 520/832/2020 повернуто заявнику.

Заяву позивача, подану 01.02.2021 (за вх.№01/8898/21) в порядку ст. 382 КАС України у справі № 520/832/2020 залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись із вказаною ухвалою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2021 року у справі №520/832/2020 в частині залишення без задоволення заяви представника позивача в порядку ст. 382 КАС України, та прийняти постанову, якою задовольнити заяву представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.06.2020 року у справі №520/832/2020; також просить ухвалу в частині повернення заяви представника позивача в порядку ст. 383 КАС України у справі № 520/832/2020 та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про необхідність надання документу, що підтверджує сплату судового збору за подання заяви в порядку ст. 382 КАС України. Крім того, посилається на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 22.01.2020 року у справі № 440/207/19, відповідно до висновків якого відсутні підстави для сплати судового збору за звернення до суду із заявою в порядку контролю за виконанням судового рішення.

Окрім того, позивач зазначає, що невиконання відповідачем судового рішення є підставою для встановлення судового контролю. З часу набрання законної сили рішення суду і до сьогоднішнього дня відповідачем не надано жодного платіжного документу як доказу, що підтверджує здійснення виплати позивачу одноразової грошової допомоги в разі втрати працездатності поліцейського в належному розмірі, яка нарахована на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.06.2020 року у справі № 520/832/2020. Окрім цього, зазначає, що відповідач не вчинив жодних належних дій, направлених на виконання судового рішення, та уникає повного належного виконання рішення. Окрім цього, матеріали справи не містять доказів відсутності грошових коштів у відповідача для виконання рішення суду без надмірних затримок, чи будь-яких інших належних доказів на підтвердження невиконання рішення суду з поважних причин.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області (далі відповідач), в якому просив суд: визнати бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області, що полягає у непризначенні, ненарахуванні та невиплаті позивачу одноразової грошової допомоги в разі втрати працездатності поліцейського, протиправною; зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області призначити, нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу в разі втрати працездатності поліцейського.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.06.2020 у справі №520/832/2020, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 23.11.2020 року, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області яка полягає у не призначенні, не нарахуванні та не виплаті позивачу одноразової грошової допомоги в разі втрати працездатності поліцейського .

Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Харківській області (, м. Харків, вул. Жон Мироносицька, буд. 5, 61002) призначити, нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу в разі втрати працездатності поліцейської.

Стягнуто на користь позивача сплачену суму судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 00 копійок, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Харківській області.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Харківській області (, м. Харків, вул. Жон Мироносицька, буд. 5, 61002) на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3600,00 (три тисячі шістсот) гривень 00 копійок.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.06.2020 набрало законної сили 23.11.2020 та на виконання вказаного рішення видано виконавчі листи.

Представник позивача звернувся до суду з заявою про визнання протиправною бездіяльності відповідача на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.06.2020 року у справі № 520/832/2020.

Повернувши заяву позивача про визнання бездіяльніості, вчинену ГУНП в Харківській області - відповідачем на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.06.2020 року у справі № 520/832/2020, яка полягає у виплаті позивачу одноразової грошової допомоги в разі втрати працездатності поліцейського у неналежному розмірі, протиправною та зобов`язання ГУНП в Харківській області на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.06.2020 у справі №520/832/2020 нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу в разі втрати працездатності поліцейського у розмірі, обчисленому відповідно до ч.4 ч.1 ст.97 Закону України "Про Національну поліцію", подану 01.02.2021 в порядку ст. 383 КАС України, суд першої інстанції дійшов висновку, що заява не відповідає критеріям, визначеним в п. 9 ч. 2 ст. 383 КАС України, вказує на обов`язок позивача сплатити судовий збір за подання такої зави.

Залишивши без задоволення заяву представника ОСОБА_1 , подану в порядку ст. 382 КАС України, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення під час можливості його примусового виконання органами державної виконавчої служби.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 статті 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Відповідно до ч. 2 статті 383 КАС України встановлено вимоги до поданої заяви. Зокрема, зазначено, що у такій заяві зазначаються: найменування адміністративного суду, до якого подається заява; ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; номер адміністративної справи; відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; інформація про хід виконавчого провадження; документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 статті 383 КАС України, заяву може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання.

У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.

Отже, колегія суддів зазначає, що наведена процесуальна норма спрямована на захист прав особи-позивача щодо належного виконання рішення суду, яке набрало законної сили. Тобто, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання судового рішення порушуються його права, свободи чи інтереси, то він має право звернутись до суду в порядку ст. 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності.

Разом з тим, статтею 1 Закону України «Про судовий збір», судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про судовий збір», платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про судовий збір» встановлено що судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Поряд з тим, подана у даній справі в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України заява до передбаченого частиною 2 статті 3 Закону «Про судовий збір» вичерпного переліку заяв, за подання яких судовий збір не справляється, не відноситься.

З огляду на викладене, на позивача покладено обов`язок сплати судового збору за подання відповідної заяви до суду як процесуальним законодавством, так і Законом України «Про судовий збір».

Встановлені процесуальним кодексом вимоги щодо змісту та форми заяви обов`язкові до виконання усіма учасниками процесу та їх дотримання перевіряється судом.

Належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у позивача закріплених у статті 5 Закону «Про судовий збір» пільг останній не надав.

Колегія суддів зазначає, що позивачем, в порушення вимог пункту 9 частини 2 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України документа про сплату судового збору не надано, підстав для звільнення його від сплати судового збору не зазначено.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про можливість повернення заяви позивачу, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією викладеною в постановах Верховного Суду від 27 червня 2019 року у справі № 807/220/18 та від 25 червня 2020 року у справі № 0240/2226/18-а.

Доводи апеляційної скарги щодо застосування правової позиції викладеної в постанові Верховного Суду від 22.01.2020 року у справі № 440/207/19 про відсутність підстав для сплати судового збору за звернення до суду із заявою в порядку контролю за виконанням судового рішення, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки у вказаному рішенні суд дійшов висновку, що вирішення питання щодо судового контролю шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення унормовано статтею 382 КАС України, яка не містить вимог щодо необхідності сплати судового збору, що відповідає приписам статті 4 Закону № 3674-VI.

Стосовно вимог заяви представника позивача та доводів апеляційної скарги про необхідність зобов`язання Головного управління Національної поліції в Харківській області подати протягом 15 днів з дня набрання ухвалою законної сили, звіту про виконання судового рішення, відповідно до ст. 382 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється з метою реалізації завдань адміністративного судочинства. Суд займає активну позицію не лише під час вирішення публічно-правового спору, але й після набрання судовим рішенням законної сили. Питання судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах визначені ст.382 КАС України.

У відповідності до ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Таким чином, судовий контроль за виконанням судового рішення полягає у зобов`язанні суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

У своєму Рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту З, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції" суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п.40).

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68).

У справі «Сорінг проти Об`єднаного Королівства» від 07.07.1989 Європейський суд визначив, що на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Поза сумнівом, вирішення справи в суді без невиправданого і необґрунтованого зволікання є запорукою ефективного захисту особою своїх прав. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням, зазначено в Концепції Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Відповідно до ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, встановити судовий контроль за виконанням судового рішення згідно ст.382 КАС України можливо як під час ухвалення судового рішення, так і вже після ухвалення рішення по справі, що підтверджується ухвалами Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 р. по справі №800/592/17 та від 05.07.2018 р. по справі №206/3911/17 та постановою Верховного Суду від 18.04.2019 р. по справі №286/766/17.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання рішенням законної сили.

Так, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.06.2020 у справі №520/832/2020, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 23.11.2020 року, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області яка полягає у не призначенні, не нарахуванні та не виплаті позивачу одноразової грошової допомоги в разі втрати працездатності поліцейського. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Харківській області (, м. Харків, вул. Жон Мироносицька, буд. 5, 61002) призначити, нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу в разі втрати працездатності поліцейської. Зазначене рішення набрало законної сили 23.11.2020 року.

Матеріалами справи встановлено, що представником позивача 02.12.2020 отримані виконавчі листи у справі №520/832/2020, зокрема, щодо зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Проте, Головне управління Національної поліції в Харківській області не здійснило, на думку позивача, виплату одноразової грошової допомоги в разі втрати працездатності поліцейського в належному розмірі.

Колегія суддів звертає увагу, що розгляд справи судом відповідно до ст.382 та 383 КАС України передбачає різні процедури розгляду та різні правові наслідки.

Зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Право вибору способу судового контролю належить позивачу, а повноваження щодо застосування відповідного способу судового контролю відноситься до компетенції суду.

Оскільки відповідно до ст. 382 КАС України судовий контроль встановлюється після ухвалення судового рішення у справі (вживається словосполучення "суд, який ухвалив"), слід дійти висновку, що для встановлення судового контролю повинен видаватись окремий процесуальний документ (ухвала) після ухвалення рішення у справі, якщо воно фактично не виконується, і саме судом, який виніс відповідне рішення.

Однак, судом першої інстанції не було досліджено питання, чи було виконано відповідачем рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.06.2020 у справі №520/832/2020, оскільки підставами застосування судового контролю є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції не було встановлено наявність або відсутність підстав для встановлення судового контролю, а отже апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2021 скасуванню в частині залишення без задоволення заяви ОСОБА_1 , поданої 01.02.2021 (за вх.№01/8898/21) в порядку ст. 382 КАС України у справі № 520/832/2020 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду в цій частині.

Відповідно до статті 320 КАС України підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 320, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2021 по справі № 520/832/2020 - скасувати в частині залишення без задоволення заяву представника ОСОБА_1 , подану 01.02.2021 (за вх.№01/8898/21) в порядку ст. 382 КАС України у справі № 520/832/2020 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Справу №520/832/2020 направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду в цій частині.

В іншій частині ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2021 по справі № 520/832/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)О.М. Мінаєва
Судді(підпис) (підпис) З.О. Кононенко Я.М. Макаренко