Справа № 500/2782/19
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2021-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2021 рокуЛьвівСправа № 500/2782/19 пров. № А/857/1742/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Довгої О.І., Бруновської Н.В.,

при секретарі судового засідання: Галаз Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2020 року (суддя Чепенюк О.В., ухвалене в м. Тернополі о 12:02, повний текст складено 11.12.2020) у справі № 500/2782/19 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Біоенергопродукт» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправними та скасування постанов в частині окремих пунктів їх додатків,

ВСТАНОВИВ:

05.12.2019р. Товариство з обмеженою відповідальністю Біоенергопродукт (далі ТОВ Біоенергопродукт, Товариство) звернулося в суд з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП), у якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову НКРЕКП №1240 від 27.06.2019 в частині пункту 364 додатка до постанови №1240 від 27.06.2019;

- визнати протиправною та скасувати постанову НКРЕКП №1991 від 24.09.2019 в частині пункту 440 додатка до постанови №1991 від 24.09.2019.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 27.06.2019 відповідачем було прийнято постанову №1240, пунктом 364 якої встановлено зелений тариф для енергогенеруючого об`єкту ТОВ Біоенергопродукт (1 черга вітро- та геліоелектростанції Тернопільська обл., Бережанський р-н, с. Куряни, вул. Бережанка, 57) у розмірі 202,78 коп без ПДВ за 1 кВт.

24.09.2019 відповідачем було прийнято постанову №1991, пунктом 440 якої встановлено зелений тариф для цього ж енергогенеруючого об`єкту ТОВ Біоенергопродукт у розмірі 187,23 коп без ПДВ за 1 кВт.

Позивач зазначив, що спірними постановами відповідачем зелений тариф для вказаного енергогенеруючого об`єкту встановлено виходячи з коефіцієнту 1,26, який передбачений Законом України Про альтернативні джерела енергії для одиничної встановленої потужності вітрової турбіни від 600 і не більше 2000 кВт.

Позивач вважає наведені пункти постанов протиправними з огляду на те, що максимальна потужність кожної вітроустановки, які входять у склад енергогенеруючого об`єкту ТОВ Біоенергопродукт, визначена на рівні 2075 кВт, а у відповідності до статті 9-1 Закону України Про альтернативні джерела енергії коефіцієнт зеленого тарифу для електричної енергії, виробленої з використанням енергії вітру вітроелектростанціями, які складаються з вітроустановок одиничною встановленою потужністю від 2000 кВт і більше, введених в експлуатацію в період з 01.01.2016 по 31.12.2019, становить 1,89.

Енергогенеруючий об`єкт позивача було введено в експлуатацію 20.06.2018, а тому позивач вважає, що зелений тариф для обумовленого енергогенеруючого об`єкту слід визначати виходячи з коефіцієнта 1,89, оскільки одинична встановлена потужність кожної вітрової турбіни належить до категорії від 2000 кВт і більше. Спірними постановами порушено права та охоронювані законодавством інтереси позивача, оскільки застосування відповідачем для позивача зменшеного розміру коефіцієнту зеленого тарифу зумовлює менший розмір тарифу на електричну електроенергію, що продаватиметься товариством.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2020 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано пункт 364 додатку до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, №1240 від 27 червня 2019 року; визнано протиправним та скасовано пункт 440 додатку до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, №1991 від 24 вересня 2019 року. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Біоенергопродукт судові витрати у розмірі 3842,00 грн (три тисячі вісімсот сорок дві грн 00 коп.).

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, його оскаржив відповідач Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, в якій покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, на неповне зясування обставин справи, просить скасувати оскаржуване рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 03.12.2020 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги, зокрема, зазначає, що постанови НКРЕКП від 27.06.2019 № 1240 та від 24.09.2019 № 1991 були прийняті відповідно достатті 9-1 Закону України «Про альтернативні джерела енергії». Як вбачається зі статті 9-1 вказаного Закону ( в редакції, що діяла на момент прийняття оскаржуваної постанови), коефіцієнт «зеленого» тарифу для обєктів або його черг/пускових комплексів, введених в експлуатацію з 01.07.2015 по 31.12.2019 становить від 600 кВт, але не більше 2000кВт, що повністю узгоджується з постановою № 1240 та постановою № 1991.

Апелянт зазначає, що законодавець чітко розмежовує категорії обєктів для яких застосовується той чи інший коефіцієнт «зеленого» тарифу. Для електроенергії виробленої з енергії вітру вітроелектростанціями, які складаються з вітроустановок одиничною встановленою потужністю від 600 кВт, але не більше 2000 кВт на обєктах або його черг/пускових комплексів, введених в експлуатацію з 01.07.2015 по 31.12.2019 застосовується коефіцієнт на рівні 1, 26, а при наявності вітроустановок одиничною встановленою потужністю від 2000 кВт і більше застосовується коефіцієнт на рівні 1, 89. Відтак апелянт стверджує, що при наявності вітроустановки потужністю 2000 кВт, коефіцієнт, який необхідно застосовувати для обєктів або/його черг пускових комплексів введених в експлуатацію в 2018 році є 1, 26.

Також апелянт зазначає, що рішеннями судів в межах справи № 500/2218/18 вже було встановлено правомірність дій регулятора щодо встановлення для ТОВ «Біоенергопродукт» (1 черга вітро та геліоелектростанції Тернопільська область, Бережанський район, с.Куряни, вул.Бережанська, 57) «зеленого» тарифу виходячи з коефіцієнту 1,26 та додатково встановлено в межах справ № 500/1520/19 та № 500/2177/19.

Крім цього апелянт зазначає, що суд першої інстанції, посилаючись на справу «Щокін проти України», зазначив, що «Європейський суд визнав, що тлумачення норм прерогативою національних органів», дійшов неправомірного висновку, що «відповідач віддав перевагу найменш сприятливому тлумаченню національного законодавства для позивача, тобто діяв протиправно, нерозсудливо», адже у спірних правовідносинах правильне тлумачення норм національного законодавства вже було неодноразово підтверджено рішеннями судів, що при наявності вітроустановки потужністю 2000 кВт, коефіцієнт, який необхідно застосовувати для обєктів або/ його черг пускових комплексів введених в експлуатацію в 2018 році є 1, 26.

Також апелянт зазначив, що вирішення питання встановлення «зеленого тарифу» відноситься до внутрішньої компетенції відповідача у даній справі.

В судовому засіданні представник апелянта надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просив скасувати оскаржуване судове рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Позивач згідно поданої заяви просив вказану справу розглянути у відсутності представника ТОВ «Біоенергопродукт», заперечив проти задоволення апеляційної скарги, оскільки її доводи не спростовують висновків суду та просив оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представника апелянта, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи ТОВ Біоенергопродукт зареєстроване як юридична особа з 05.04.2011, здійснює такий вид діяльності як виробництво електроенергії.

20.06.2018 ТОВ Біоенергопродукт було введено в експлуатацію вітро- та геліоелектростанції по вулиці Бережанка, 57 у селі Куряни Бережанського району Тернопільської області 1 (черга), що підтверджується Декларацією про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1) № ТП17 від 20.06.2018 (а.с.42-45).

В подальшому, НКРЕКП на підставі поданих ТОВ «Біоенергопродукт» документів, у тому числі тих, що підтверджують технічні характеристики двох вітрогенераторних установок, встановлених на турбінах Enercon Е-70 Е4, які розміщені на вітро- та гелеоелектростанції (1 черга) по вулиці Бережанка, 57 у селі Куряни Бережанського району Тернопільської області, було визначено номінальну активну електричну потужність вітрогенераторних установок ТОВ Біоенергопродукт на рівні 2000 кВт (лист від 08.08.2018 № 7056/21.1/7-18 (а.с.88-90)).

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 27.06.2019 відповідач прийняв постанову № 1240 Про встановлення зелених тарифів на електричну енергію та надбавки до зелених тарифів за дотримання рівня використання обладнання українського виробництва для суб`єктів господарювання, пунктом 364 якої позивачу встановлено зелений тариф для енергогенеруючого об`єкту ТОВ Біоенергопродукт (1 черга вітро- та геліоелектростанції Тернопільська область, Бережанський район, село Куряни, вулиця Бережанка, 57) в розмірі 202,78 коп. без ПДВ за 1 кВт, виходячи з коефіцієнту 1,26, як для вітроелектростанцій, одинична встановлена потужність всіх вітроустановок якої від 600 кВт, але не більше 2000 кВт, що була введена в експлуатацію з 01.01.2017 по 31.12.2019 включно (а.с. 25-41).

Крім цього, 24.09.2019 НКРЕКП прийняла постанову № 1991 Про встановлення зелених тарифів на електричну енергію та надбавки до зелених тарифів за дотримання рівня використання обладнання українського виробництва для суб`єктів господарювання, пунктом 440 якої позивачу встановлено зелений тариф для енергогенеруючого об`єкту ТОВ Біоенергопродукт (1 черга вітро- та геліоелектростанції Тернопільська область, Бережанський район, село Куряни, вулиця Бережанка, 57) в розмірі 187,23 коп. без ПДВ за 1 кВт, виходячи з коефіцієнту 1,26, як для вітроелектростанцій, одинична встановлена потужність всіх вітроустановок якої від 600 кВт, але не більше 2000 кВт, що була введена в експлуатацію з 01.01.2017 по 31.12.2019 включно (а.с.25-41).

Позивач вважає, що ці постанови в частині пунктів 364 та 440, відповідно, є протиправними, оскільки зелений тариф ТОВ Біоенергопродукт має визначатися виходячи з коефіцієнту 1,89, а не 1,26.

При цьому позивач посилається на дві обстави: 1) електрична потужність вітрогенераторних установок ТОВ Біоенергопродукт вища ніж 2000 кВт, тому підлягає застосуванню більший коефіцієнт, 2) законодавець нечітко визначив коефіцієнт зеленого тарифу для вітроелектростанції потужністю 2000 кВт, оскільки такий показник включається у значення вислову від 600 кВт, але не більше 2000 кВт (коефіцієнт 1,26) та вислову від 2000 кВт та більше (коефіцієнт 1,89).

Колегія суддів зазначає, що правові, економічні, екологічні та організаційні засади використання альтернативних джерел енергії та сприяння розширенню їх використання у паливно-енергетичному комплексі визначає Закон України Про альтернативні джерела енергії від 20.02.2003 №555-IV (тут і надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно абзацу п`ятнадцятого статті 1 цього Закону зелений тариф - це спеціальний тариф, за яким закуповується електрична енергія, вироблена на об`єктах електроенергетики, зокрема на введених в експлуатацію чергах будівництва електричних станцій (пускових комплексах), з альтернативних джерел енергії (а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями).

Відповідно до частини першої статті 9-1 Закону України Про альтернативні джерела енергії, зелений тариф встановлюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, на електричну енергію, вироблену на об`єктах електроенергетики, у тому числі на введених в експлуатацію чергах будівництва електричних станцій (пускових комплексах), з альтернативних джерел енергії (крім доменного та коксівного газів, а з використанням гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями).

Коефіцієнт зеленого тарифу для електроенергії, виробленої з використанням альтернативних джерел енергії, встановлюється, серед іншого, в залежності від номінальної потужності електроустановки.

Як вбачається з матеріалів справи 20.06.2018 ТОВ Біоенергопродукт введено в експлуатацію вітро- та геліоелектростанції (1 черга) по вулиці Бережанка, 57 у селі Куряни Бережанського району Тернопільської області. Одинична встановлена потужність всіх вітроустановок, які входять до складу 1 черги вітро- та геліоелектростанції по вулиці Бережанка, 57 у селі Куряни Бережанського району Тернопільської області, НКРЕКП встановлена на рівні 2000 кВт.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що оцінку правомірності визначення НКРЕКП електричної потужності електрогенеруючого обладнання для енергогенеруючого об`єкту ТОВ Біоенергопродукт (1 черга вітро- та геліоелектростанції Тернопільська область, Бережанський район, село Куряни, вулиця Бережанка, 57) на рівні 2000 кВт неодноразово надавав суд у судових рішеннях, які набрали законної сили, по справах №500/1520/19, № 500/2177/19 за позовом ТОВ Біоенергопродукт до НКРЕКП про визнання протиправними та скасування постанов НКРЕКП в частині пунктів, що стосувалися визначення Товариству зеленого тарифу.

Відтак, в даному випадку, безспірним є те, що ТОВ «Біоенергопродукт» використовує для виробництва електроенергії вітроустановки номінальною потужністю 2000 кВт.

Разом з тим, щодо мотивації позивача про неправильне застосування НКРЕКП коефіцієнта зеленого тарифу, то колегія суддів зазначає наступне.

Згідно статті 9-1 Закону України Про альтернативні джерела енергії зелений тариф встановлюється для кожного суб`єкта господарювання, який виробляє електричну енергію з альтернативних джерел енергії, за кожним видом альтернативної енергії та для кожного об`єкта електроенергетики або для кожної черги будівництва електростанції (пускового комплексу).

Підтвердженням факту та дати введення в експлуатацію об`єкта електроенергетики, у тому числі черги будівництва електричної станції (пускового комплексу), що виробляє електричну енергію з альтернативних джерел енергії (крім доменного та коксівного газів, а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), є виданий уповноваженим органом сертифікат, що засвідчує відповідність закінченого будівництвом об`єкта проектній документації та підтверджує його готовність до експлуатації, або зареєстрована відповідно до законодавства декларація про готовність об`єкта до експлуатації.

Коефіцієнт зеленого тарифу для електроенергії, виробленої з використанням альтернативних джерел енергії, встановлюється для об`єктів або його черг/пускових комплексів, введених в експлуатацію в період з 01.01.2017 по 31.12.2019, залежно від категорії об`єктів електроенергетики, для яких застосовується зелений тариф, визначений:

для електроенергії, виробленої з енергії вітру вітроелектростанціями, які складаються з вітроустановок одиничною встановленою потужністю від 600 кВт, але не більше 2000 кВт на рівні 1,26;

для електроенергії, виробленої з енергії вітру вітроелектростанціями, які складаються з вітроустановок одиничною встановленою потужністю від 2000 кВт та більше на рівні 1,89.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, виходячи з обґрунтування позовних вимог необхідно було з`ясувати питання до якої категорії об`єктів електроенергетики необхідно віднести вітроелектростанцію, яка складається з вітроустановок одиничною встановленою потужністю на рівні 2000 кВт, до категорії - від 600 кВт, але не більше 2000 кВт чи до категорії - від 2000 кВт та більше.

Як вбачається з матеріалів справи судом було призначено лінгвістичну семантико-текстуальну експертизу писемного мовлення, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

На вирішення експерта поставлено наступні питання: 1)чи включає вислів від 600 кВт, але не більше 2000 кВт, вжитий в статті 9-1 Закону України Про альтернативні джерела енергії, крайню кількісну верхню (найбільшу) межу 2000 кВт, тобто показник 2000 кВт?

Чи включає вислів від 2000 кВт та більше, вжитий у статті 9-1 Закону України Про альтернативні джерела енергії, крайню кількісну нижню (найменшу) межу 2000 кВт, тобто показник 2000 кВт?

Згідно висновку експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 12.10.2020 № 10287/20-39 (а.с.157-160) вислів від 600 кВт, але не більше 2000 кВт, вжитий в статті 9-1 Закону України Про альтернативні джерела енергії, означає крайню кількісну верхню (найбільшу) межу 2000 кВт, тобто показник 2000 кВт; вислів від 2000 кВт та більше означає крайню кількісну нижню (найменшу) межу 2000 кВт, тобто показник 2000 кВт.

Отже, за висновком експерта, який для проведення експертизи використав ряд офіційних джерел, у тому числі тлумачні словники української мови, показник 2000 кВт включається до вислову від 600 кВт, але не більше 2000 кВт та до вислову від 2000 кВт та більше, які вжиті у статті 9-1 Закону України Про альтернативні джерела енергії.

З врахуванням наведеного колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що у першому випадку конструкція не більше 2000 кВт означає крайню кількісну межу, яка включає показник 2000 кВт, чого не заперечив відповідач.

Разом з тим, згідно з Великим тлумачним словником сучасної української мови (із додатками і доповненнями; Ірпінь: ВТФ Перун, 2005 р.) та словником української мови (Академічний тлумачний словник (1970-1980)): прийменник від у сполучені з числівником і наступним прийменником до уживається для приблизного визначення якої-небудь величини (ваги, вартості, розміру предмета і т. ін.). Таким чином, прийменник від у сполученні з числовим значенням в українській мові вживають на позначення приблизної величини, відлік від якої починається від значення числівника. У висновку експерта вказано, що від згідно з лексикографічними джерелами уживається при означенні моменту початку дії, стану тощо. Тобто, в даному випадку, словосполучення від 2000 кВт вказує на нижню кількісну межу і включає числівник 2000 кВт.

З врахуванням наведеного суд першої інстанції оцінюючи висновок експерта на рівні з іншими доказами, вірно встановив, що у спірному випадку положення частини двадцять другої статті 9-1 Закону України Про альтернативні джерела енергії, які містять вислови від 600 кВт, але не більше 2000 кВт і від 2000 кВт та більше, в обох випадках включають вітроустановки одиничною встановленою потужністю 2000 кВт.

Таким чином, лексичний і семантичний аналіз наведених норм частини двадцять другої статті 9-1 Закону України Про альтернативні джерела енергії, свідчить, що структура висловів від 600 кВт, але не більше 2000 кВт і від 2000 кВт та більше, допускає множинне її тлумачення.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на чіткості і ясності національного законодавства.

Так, у справах Щокін проти України заяви № 23759/03 та № 37943/06 від 14.10.2010 та Сєрков проти України заява № 39766/05 від 07.07.2011 Європейський суд з прав людини дійшов висновку що, по-перше, національне законодавство не було чітким та узгодженим та не відповідало вимозі якості закону і не забезпечувало адекватного захисту осіб від свавільного втручання у права заявника; по-друге, національними органами не було дотримано вимоги законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника, коли в його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування. Європейський суд з прав людини вивів правило найбільш сприятливого тлумачення нормативно-правових актів для особи.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції вірно зазначив, що суб`єкт, який застосовує альтернативні джерела електроенергії, вправі очікувати від держави таке стимулювання виробництва та споживання енергії, виробленої з альтернативних джерел застосування, яке буде найбільш сприятливе для нього, тобто з застосуванням вищого коефіцієнту зеленого тарифу 1,89, а не 1,26.

Також, у згадуваній вище справі Щокін проти України Європейський суд з прав людини визнав, що тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак, суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку Суду, відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення певного важливого фінансового питання, порушує вимогу якості закону, передбачену Конвенцією, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника.

Таким чином колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що у даній справі, відповідач віддав перевагу найменш сприятливому тлумаченню національного законодавства для позивача, тобто діяв протиправно, нерозсудливо, необгрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

З врахуванням наведеного суд першої інстанції, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті підставно задовольнив позовні вимоги, визнавши протиправними та скасувавши пункт 364 додатку до постанови НКРЕКП №1240 від 27.06.2019 та пункт 440 додатку до постанови НКРЕКП №1991 від 24.09.2019.

Щодо посилання апелянта на те, що рішеннями судів в межах справи № 500/2218/18 вже було встановлено правомірність дій регулятора щодо встановлення для ТОВ «Біоенергопродукт» (1 черга вітро та геліоелектростанції Тернопільська область, Бережанський район, с.Куряни, вул.Бережанка, 57) «зеленого» тарифу виходячи з коефіцієнту 1,26 та додатково встановлено в межах справ № 500/1520/19 та № 500/2177/19 колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.7 ст.78 КАС України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обовязковою для суду.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції з наведених вище мотивів, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 308, 310,315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2020 року у справі №500/2782/19 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді О. І. Довга
Н. В. Бруновська
Повне судове рішення складено 31.01.2021