Справа № 620/4134/20
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2021-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/4134/20 Суддя першої інстанції: Скалозуб Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Собківа Я.М. та Черпіцької Л.Т.,

при секретарі - Василенко Ю.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, третя особа - ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2020 року позивач - ОСОБА_1 звернулась до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, третя особа - ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати Наказ ГУ Держгеокадастру від 27.02.2020 № 25-3014/14-20-сг «Про відмову у затвердженні документації із землеустрою та передачі у власність земельної ділянки», яким відмовлено ОСОБА_1 у затвердженні Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, розташованої на території Одинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, розмір земельної ділянки 2,0000 га, кадастровий номер :33:140:0015, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства та передачі цієї земельної ділянки у власність;

- зобов`язати ГУ Держгеокадастру повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про затвердження Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, кадастровий номер :33:140:0015, площею 2,0000 га із цільовим призначенням для - ведення особистого селянського господарства та передачі цієї земельної ділянки у власність, яка розташована на території Одинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області та видати новий наказ, яким затвердити документацію із землеустрою та передати ОСОБА_1 безоплатно у власність земельну ділянку з кадастровим номером :33:140:0015, площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Одинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області.

Рішенням Чернігівська окружного адміністративного суду від 23 листопада 2020 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач - ОСОБА_1 звернувся із апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

15 лютого 2021 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду, Вх.№ 6227, Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівсткій області подано відзив на апеляційну скаргу, відповідно до змісту якої відповідач повністю заперечує проти задоволення вимог апеляційної скарги, вважає її необґрунтованою та такою що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що Наказ ГУ Держгеокадастру від 27.02.2020 № 25-3014/14-20-сг «Про відмову у затвердженні документації із землеустрою та передачі у власність земельної ділянки», яким відмовлено ОСОБА_1 у затвердженні Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, розташованої на території Одинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, розмір земельної ділянки 2,0000 га, кадастровий номер :33:140:0015, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства та передачі цієї земельної ділянки у власність є таким, що винесений суб`єктом владних повноважень на підставі та в межах діючого законодавства, адже що станом на дату звернення ОСОБА_1 до відповідача із відповідною заявою (08.10.2019 року) право користування земельною ділянкою ОСОБА_2 припинено не було.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважає вказаний висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, 30.08.2018 року між ОСОБА_2 (Орендар) та організатором земельних торгів ГУ Держгеокадастру (Орендодавець) було укладено Договір оренди землі, згідно з пунктами 1.1, 3.1, 5.1, 5.2 якого Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності для ведення фермерського господарства з кадастровим номером 422086500:33:140:0001, яка розташована за межами населеного пункту Одинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області. Договір укладено на 7 років. Земельна ділянка передається в оренду для сільськогосподарського використання. Цільове призначення земельної ділянки - для ведення фермерського господарства (а.с. 19-23).

Згідно копії нотаріально засвідченої Довіреності від 20.03.2019 року, зареєстрованої в реєстрі за № 948, ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_2 бути її представником, зокрема, в територіальних органах Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастру) з усіма необхідними повноваженнями з питань: вчинення усіх передбачених чинним законодавством України дій (робіт), які б стосувалися юридичного закріплення права власності на землю (виділення, приватизації, перенесення в натуру, погодження, оформлення у власність, замовлення, присвоєння кадастрового номеру, одержання та реєстрація правовстановлюючого документу тощо), та отримання на її ім`я свідоцтва про право власності (чи іншого рівнозначного документу), що посвідчує її право власності на землю (земельну ділянку), що розташована за будь-якою адресою, та реєстрації відповідних документів у встановленому законом порядку. Вказана Довіреність видана строком на три роки і дійсна до 20.03.2022 року (а.с. 37-38).

Із заявою від 08.10.2019 року (а.с. 24) ОСОБА_1 в особі представника Галушка А.В. звернулася до відповідача, в якій просила надати дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність у межах норм безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га на території Одинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, додавши до неї графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, копії паспорту, ідентифікаційного номеру, довіреності, завіреної нотаріально копії листа від орендаря земельної ділянки про не заперечення виділення з земельної ділянки, кадастровий номер :33:140:0001, землі у власність згідно цієї заяви (а.с. 39).

Згідно наказу ГУ Держгеокадастру від 07.11.2019 року № 25-8738/14-19-СГ відповідачем ОСОБА_1 було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Одинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області. Орієнтовний розмір земельної ділянки 2,00 га, за цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства (01.03) (а.с. 25).

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 у 2019 році було розроблено Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства загальною площею 2,0000 га, розташованої на території Одинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області (далі по тексту - Проект землеустрою).

Згідно штампу ГУ Держгеокадастру від 11.02.2020 року, розміщеному на зазначеному Проекті землеустрою, вбачається, що земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :33:140:0015 (а.с. 30-64).

Вказаний Проект землеустрою було погоджено Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області, що підтверджується копією Висновку про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 28.12.2019 № 21631/82-19 (а.с. 58)

Копіями Витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку підтверджується те, що земельна ділянка з кадастровим номером :33:140:0001 була поділена на земельні ділянки, яким присвоєно такі кадастрові номери: :33:140:0007, :33:140:0010, :33:140:0011, :33:140:0012, :33:140:0013, :33:140:0014, :33:140:0015, :33:140:0016, :33:140:0017, :33:140:0018 (а.с. 65-116).

Згідно Копії Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 11.02.2020 року № НВ-020 земельна ділянка з кадастровим номером :33:140:0015: розташована - Чернігівська область, Козелецький район, Одинцівська сільська рада; цільове призначення - 01.03 Для ведення особистого селянського господарства; категорія земель - землі сільськогосподарського призначення; вид використання земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства; площа - 2,0000 га; дата державної реєстрації - 11.02.2020; інформація про зареєстроване право в Державному земельному кадастрі відсутня (а.с. 90-94).

Із клопотанням від 13.02.2020 ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернувся до ГУ Держгеокадастру, в якому просила відповідно до статей 118 та 121 Земельного кодексу України затвердити документацію із землеустрою та передати їй безоплатно у власність земельну ділянку з кадастровим номером :33:140:0015, площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Одинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, додавши до неї: проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність на 34 аркушах (оригінал); Витяг з Державного земельного кадастру на 3 аркушах (оригінал), копію довіреності (а.с. 26).

Наказом від 27.02.2020 року № 25-14/14-20-СГ ГУ Держгеокадастру відмовило ОСОБА_1 у затвердженні Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, розташованої на території Одинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, розмір земельної ділянки 2,0000 га, кадастровий номер :33:140:0015, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства (01.03) та передачі цієї земельної ділянки у власність з таких підстав: не припинено користувачем право користування земельною ділянкою (а.с. 27). Вважаючи вищевказану відмову протиправною, позивач звернулась із вказаним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України).

Згідно з частиною першою статті 3 Земельного кодексу України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

У відповідності до частин першої, другої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

В силу пункту «а» частини третьої статті 22 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Відповідно до частини першої статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 га.

Пунктом «в» частини третьої статті 116 Земельного кодексу України передбачено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно частини першої статті 117 Земельного кодексу України передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Згідно частини першої статті 15-1 Земельного кодексу України до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належить, зокрема: є-1) розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом. Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб (частина четверта статті 122 Земельного кодексу України).

ГУ Держгеокадастру є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру і відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством на території Чернігівської області (пункт 1, підпункт 13 пункту 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, затверджене наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2016 № 308 (в редакції наказу Держгеокадастру від 20.02.2020 № 53, а.с. 117-128).

Згідно частин шостої-восьмої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

В частині першій статті 186-1 Земельного кодексу України передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність (частина дев`ята статті 118 Земельного кодексу України).

Як вбачається із матеріалів справи, 08.10.2019 року ОСОБА_1 в особі представника Галушка А.В. звернулась із заявою до відповідача, в якій просила надати дозвіл на розроблення документації із землеустрою, до якої, зокрема, була додана завірена нотаріально копія заяви від орендаря земельної ділянки про не заперечення виділення з земельної ділянки, кадастровий номер :33:140:0001, землі у власність згідно цієї заяви. Отримавши від відповідача вказаний дозвіл нею було замовлено розробку відповідного проекту землеустрою. Після того, як було розроблено Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства загальною площею 2,0000 га, розташованої на території Одинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області та погоджено його Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області, позивач, в особі свого представника ОСОБА_2 , звернулася до ГУ Держгеокадастру, в якому просила затвердити документацію із землеустрою та передати їй безоплатно у власність земельну ділянку з кадастровим номером :33:140:0015, площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства. Наказом від 27.02.2020 № 25-3014/14-20-СГ відповідач відмовив ОСОБА_1 у затвердженні вказаного Проекту землеустрою та передачі земельної ділянки у власність з підстави того, що не припинено користувачем право користування земельною ділянкою.

Вирішуючи справу, колегія суддів вважає за необхідне врахувати правову позицію, викладену у в постанові Верховного Суду від 04 травня 2020 травня у справі № 816/1331/17. Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Від наведених вище правових висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах палата, об`єднана палата або Велика Палата Верховного Суду у відповідності до статті 346 КАС не відступала, а тому підстав для їх неврахування при вирішенні даного спору немає.

Частиною тринадцятою статті 123 та частиною шостою статті 186-1 Земельного кодексу України передбачено, що підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Відповідно до статті 50 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають, зокрема, рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом) та письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду.

Рішення про затвердження проекту, як один з етапів процедури відведення земельної ділянки, є одночасно рішенням про передачу зазначеної земельної ділянку у власність чи у користування.

Водночас, згідно з частиною п`ятою статті 116 Земельного кодексу України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

З системного аналізу положень статті 186-1 Земельного кодексу України, статті 50 Закону України «Про землеустрій» у взаємозв`язку зі статтею 116 Земельного кодексу України, свідчить про те, що письмова згода землевласника (землекористувача), засвідчена нотаріально є лише необхідною частиною документації, що включається до проекту землеустрою.

Проте, передачі у власність чи користування підлягають земельні ділянки, що не обтяжені іншими речовими правами на неї, тобто є вільними.

Відтак, безпідставними є доводи позивача про те, що нею було надано всі необхідні документи для затвердження проекту землеустрою, зокрема нотаріально засвідчена заява орендаря про надання згоди на передачу земельної ділянки у власність, тому причин для не затвердження проекту землеустрою, і як наслідок, передачі їй цієї ділянки немає.

З матеріалів справи вбачається, що Проектом землеустрою передбачено відведення земельної ділянки з кадастровим номером :33:140:0015 в розмірі 2,0000 га у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок частини земельної ділянки з кадастровим номером :33:140:0001, яка, в свою чергу, перебуває в оренді ОСОБА_2 на підставі Договору оренди землі від 30.08.2018.

Із пункту 3.1 вказаного Договору оренди землі вбачається, що він укладено на 7 (сім) років.

Згідно копії нотаріально завіреної заяви від 07.10.2019, ОСОБА_2 , як орендар земельної ділянки розміром 25,8382 га з кадастровим номером :33:140:0001, яка надана йому у строкове платне користування для ведення фермерського господарства, не заперечує проти відведення з цієї земельної ділянки у межах безоплатної приватизації, зокрема, земельної ділянки на користь ОСОБА_1 .

Стаття 31 Закону України «Про оренду землі» передбачає, що договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи - орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи - орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства). Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту «а» статті 141 Земельного кодексу України підставою припинення права користування земельною ділянкою є добровільна відмова від права користування земельною ділянкою.

Відповідно до частини четвертої статті 142 Земельного кодексу України припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки. Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації.

Згідно частини другої статті 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Таким чином, припинення права користування орендованою земельною ділянкою не настає автоматично в силу добровільної відмови від права користування земельною ділянкою. Добровільна відмова є лише підставою для розірвання договору оренди та прийняття власником рішення про припинення права користування земельною ділянкою.

Колегія суддів звертає увагу на той факт, що згідно постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2020 року провадження у справі в частині в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 15.04.2020 «Про відмову у внесенні змін до договору оренди земельної ділянки» № 25- 6981/14-20-сг, яким відмовлено ОСОБА_2 у внесенні змін до договору оренди землі №297/57-18- ДО, укладеного 30.08.2018 року між Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області та ОСОБА_2 , зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 04.09.2018 за № 27789996, загальною площею 25,8382 га, в тому числі пасовищ - 7,5717 га, багаторічних насаджень - 18,1282 га та під господарським шляхом та прогонами - 0,1383 га (кадастровий номер :33:140:0001), із цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства, розташованої на території Одинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, право оренди якої набуто за результатами земельних торгів, в частині зменшення площі земельної ділянки та зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, повторно розглянути клопотання ОСОБА_2 від 03 березня 2020 року про внесення змін до договору оренди земельної ділянки №297/57-18-ДО, укладеного 30.08.2018 року між Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області та ОСОБА_2 , зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 04.09.2018 за № 27789996, загальною площею 25,8382 га, кадастровий номер :33:140:0001, а також припинити право користування земельною ділянкою кадастровий номер :33:140:0001, право оренди якої набуто за результатами земельних торгів та скласти додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки №297/57-18-ДО, укладеного 30.08.2018 між Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області та ОСОБА_2 , зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 04.09.2018 за № 27789996, у зв`язку з виділенням з земельної ділянки, кадастровий номер :33:140:0001 декількох земельних ділянок з метою відведення їх у власність у межах норм безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства, присвоєнням цим земельним ділянкам кадастрових номерів, та у зв`язку з цим відсутності в реєстрі земельної ділянки з номером :33:140:0001 - закрито.

Наведене в котре свідчить, що станом на дату звернення ОСОБА_1 до відповідача із відповідною заявою (08.10.2019 року) право користування земельною ділянкою ОСОБА_2 припинено не було.

Поміж тим, предметом даного спору не є вирішення спору про припинення права оренди спірною земельною ділянкою. Об`єктом захисту прав ОСОБА_1 є її право на затвердження поданого нею Проекту землеустрою.

З матеріалів справи вбачається, що незважаючи на зазначену вище заяву від 07.10.2019 року ОСОБА_2 , станом на момент звернення позивача до відповідача із заявою про затвердження документації із землеустрою та на момент прийняття останнім оскаржуваного Наказу, Договір оренди землі від 30.08.2018 р. розірваним не був, зміни до нього не вносилися, право користування земельною ділянкою та/або її частиною припинено не було, орган державної реєстрації про таке припинення не повідомлявся. Доказів, які б спростовували вказане позивачем до суду не надано, зазначене він не заперечує.

Отже, оскільки право оренди земельної ділянки ОСОБА_2 станом на 27.02.2020 року - на момент прийняття оскаржуваного Наказу, яким було відмовлено позивачу у затвердженні Проекту землеустрою, було дійсним, Договір оренди землі від 30.08.2018 року не було розірвано чи змінено в частині зміни об`єкту оренди, і та частина ділянки, яку бажала отримати позивач не була вільною, а перебувала в оренді, відповідач правомірно не затвердив Проект землеустрою.

Щодо решти аргументів сторін, суд звертає увагу, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2020 року - без змін.

Керуючись ст..ст. 241, 242, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: Я.М.Собків

Л.Т.Черпіцька

Повний текст виготовлено 30 березня 2021 року.