Справа № 560/3128/20
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2021-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/3128/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Левицький В.К.

Суддя-доповідач - Залімський І. Г.

30 березня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Мацького Є.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 листопада 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, у якому просив суд:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області в переведенні, призначенні і виплаті для ОСОБА_1 пенсії по інвалідності 2-ї групи державного службовця відповідно до частини 9 статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993 (Закон №3723-XII);

- рішення №2/7-04 від 28.04.2020 Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області визнати незаконним та скасувати;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області зарахувати для ОСОБА_1 до стажу державної служби службу в Радянській Армії з 06.05.1987 по 02.06.1989 (2 роки 29 днів) та службу в органах Міністерства внутрішніх справ України в званні лейтенанта з 1.01.1990 по 20.01.1998 (8 років 19 днів);

- призначити, здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 з 22 квітня 2020 року пенсію державного службовця відповідно до частини 9 статті 37 Закону №3723-XII в розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в довідках № 7 від 04.03.2020, № 9 від 04.03.2020, №13 від 23.03.2020, виданих Дунаєвецькою районною державною адміністрацією Хмельницької області з урахуванням виплачених сум пенсії по інвалідності 2-ї групи.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 12.11.2020 позов задоволено частково, ухвалено:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №2/7-04 від 28.04.2020 про відмову ОСОБА_1 у переведенні з пенсії по інвалідності згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (Закон №1058-IV) на пенсію по інвалідності відповідно до статті 37 Закону №3723-XII;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 періоди проходження строкової військової служби в Збройних силах СРСР з 06.05.1987 по 02.06.1989 та служби в органах МВС України з 01.01.1990 по 20.01.1998, до стажу державної служби;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області перевести ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності призначеної згідно із Законом №1058-IV на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, із врахуванням довідок №7 від 04.03.2020, №9 від 4.03.2020, №13 від 23.03.2020, виданих Дунаєвецькою районною державною адміністрацією Хмельницької області, із врахуванням виплачених сум пенсії по інвалідності 2-ї групи відповідно до Закону №1058-IV, з 22.04.2020;

- в задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням в частині задоволенні позову, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12.11.2020 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що у зв`язку із прийняттям Закону України "Про державну службу" №889-VIII від 10.12.2015 (Закон №889-VIII ), змінено порядок пенсійного забезпечення державних службовців, тобто воно здійснюється відповідно до Закону №1058-IV, а пенсія по інвалідності Законом №889-VIII не передбачена. Позивач не має 20 років стажу державної служби. Відтак, позивачу правомірно відмовлено у переведенні на інший вид пенсії, тобто у переведенні на пенсію по інвалідності відповідно до статті 37 Закону №3723-XII .

Щодо зарахування до стажу державної служби періодів військової служби в Радянській Армії з 06.05.1987 по 02.06.1989 та служби в органах МВС України з 01.01.1990 по 20.01.1998, відповідач зауважив, що зарахування вказаних періодів до стажу державної служби здійснювалося відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №283 від 03.05.1994, який з 01.05.2016 втратив чинність, тому посилання на цей нормативний акт є безпідставними.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Зауважив, що відповідно до чинного законодавства України, яким регулюються питання пенсійного забезпечення державних службовців, він має право на переведення на пенсію по інвалідності відповідно до Закону №3723-XII.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01.02.2021, з урахуванням п.7 ч.1 ст.306, ст.307, 311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 з 07.03.2006 отримує пенсію по інвалідності, призначену згідно протоколу № 0447 від 28.04.2006 відповідно до Закону №1058-IV.

Згідно копій відповідних витягів із актів оглядів у МСЕК, інвалідність позивачу встановлена з 07.03.2006 по 01.04.2007, продовжено третю групу інвалідності до 01.04.2008, до 01.04.2009, до 01.04.2010, до 01.05.2012, до 01.06.2014, до 01.06.2016, до 01.06.2018.

З 12.10.2017 позивачу встановлена 2 група інвалідності довічно, що підтверджується копією виписки з акту огляду МСЕК серії АВ № 1002147.

10.01.2020 позивач звільнений з посади державного службовця на підставі наказу начальника відділу містобудування, архітектури та з питань цивільного захисту населення Дунаєвецької РДА № 2/2020-нк від 03.03.2020.

22.04.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив перевести його з пенсії по інвалідності, призначеної йому відповідно до Закону №1058-IV на пенсію по інвалідності згідно із Законом №3723-XII. До заяви позивач додав довідки про складові заробітної плати №7 від 04.03.2020, №9 від 04.03.2020, №13 від 23.03.2020, виданих Дунаєвецькою районною державною адміністрацією Хмельницької області.

Листом №2200-0301-8/19954 від 15.05.2020 відповідач повідомив позивача, що у переведенні на пенсію по інвалідності згідно із статтею 37 Закону №3723-XII йому відмовлено, оскільки з 01 травня 2016 року набрав чинності Закон 889-VIII, яким не передбачені пенсії по інвалідності, також позивачу повідомлено, що до стажу державної служби не зараховано періоди проходження строкової військової служби з 06.05.1987 по 02.06.1989 та служби в органах МВС України з 01.01.1990 по 20.01.1998.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області №2/7/-04 від 28.04.2020 відмовлено у переведенні позивача на пенсію по інвалідності згідно із статтею 37 Закону №3723-XII.

Не погодившись із вказаною відмовою, позивач звернувся до суду.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів апеляційної скарги встановлено, що відповідач фактично погодився із висновками суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, а тому, керуючись положеннями ч.1 ст.308 КАС України, колегія суддів здійснювала перегляд оскаржуваного судового рішення в межах апеляційної скарги відповідача.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що до стажу державної служби позивача зараховуються періоди проходження ним строкової військової служби з 06.05.1987 по 02.06.1989 та служби в органах МВС України з 01.01.1990 по 20.01.1998. Позивач має право на пенсію по інвалідності відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, адже визнаний інвалідом 2 групи в період проходження державної служби та має стаж такої служби не менше 10 років.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Відповідно до ст.90 Закону №889-VIII, який набрав чинності 01.05.2016, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно із пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

До набрання чинності Закону №889-VIII питання пенсійного забезпечення державних службовців регулювали норми Закону № 3723-XII.

На виконання постанови Верховної Ради України від 16 грудня 1993 року "Про введення в дію Закону України "Про державну службу" № 3723-XII від 16 грудня 1993 року, Кабінет Міністрів України постановою №283 від 03.05.1994 затвердив "Порядок обчислення стажу державної служби" (Порядок №283), відповідно до абзацу 3 пункту 2, абзацу 5 пункту 3 якого до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті внутрішніх справ.

До стажу державної служби включається також час військової служби у Збройних Силах та інших військових формуваннях.

Постанова Кабінету Міністрів України №283 від 03.05.1994 втратила чинність згідно із постановою Кабінету Міністрів України №229 від 25.03.2016 "Про затвердження Порядку обчислення стажу державної служби" (Порядок №229), яка прийнята відповідно до частини третьої статті 46 Закону №889-VIII та набрала чинності з 01.05.2016.

Відповідно до пункту 6 Порядку №229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII.

Пунктом 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що зміст норм Закону №889-VIII, Закону № 3723-XII, Порядку №283 та Порядку №229 свідчить, що служба на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті внутрішніх справ а також час військової служби у Збройних Силах та інших військових формуваннях в період з 28.12.1993 по 01.05.2016 відноситься до державної служби. Тому, до стажу державної служби позивача необхідно зарахувати періоди проходження строкової військової служби з 06.05.1987 по 02.06.1989 та служби в органах МВС України з 01.01.1990 по 20.01.1998.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Отже, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, передбачені розділом ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України №889-VІІІ.

Відповідно до пункту 2 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VІІІ з 01.05.2016 втратив чинність Закон №3723-XII крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Згідно із пунктом 10 "Прикінцевих та перехідних положень" Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до пункту 12 "Прикінцевих та перехідних положень" Закону №889 для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Таким чином, "Прикінцевими та перехідними положеннями" Закону №889-VІІІ передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 відповідного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 1 травня 2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, але у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, стаття 37 Закону №3723-ХІІ передбачено додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Відповідно до ч.1 ст.37 Закону №3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Як обґрунтовано зауважив суд першої інстанції, оскільки позивач просить перевести його на пенсію не за віком, а по інвалідності на підставі статті 37 Закону №3723-XII, до вказаних правовідносин необхідно додатково застосувати частину 9 статті 37 цього Закону, яка встановлює, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особам, визнаним інвалідами I або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів I або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно до цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Отже, для переведення позивача з пенсії по інвалідності, призначеної йому відповідно до Закону №1058-IV на пенсію по інвалідності згідно із Законом № 3723-XII, необхідні такі обов`язкові умови:

- наявність страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону №1058-IV, особам, визнаним інвалідами I або II групи у період перебування на державній службі які мають стаж державної служби не менше 10 років;

- переведення на пенсію по інвалідності можливе особам з числа інвалідів I або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах.

Вказані висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, яка висловлена у зразковому рішенні Верховного Суду від 04.04.2018 у справі №822/524/18 та у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 676/4235/17.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач з 07.03.2006 отримує пенсію по інвалідності, призначену йому відповідно до Закону №1058-IV, тобто у нього є наявний страховий стаж, встановлений для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону№1058-IV. Друга група інвалідності позивачу встановлена 12.10.2017 у період його перебування на державній службі, з якої позивач звільнився 10.01.2020. Судом встановлено, що до стажу державної сулжби позивача необхідно зарахувати періоди проходження ним строкової військової служби з 06.05.1987 по 02.06.1989 та служби в органах МВС України з 01.01.1990 по 20.01.1998, а тому в сукупності із стажем державної служби який зарахований відповідачем, стаж державної служби позивача становить понад 19 років.

Таким чином, позивач має право на пенсію по інвалідності відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, адже визнаний інвалідом 2 групи в період проходження державної служби та має стаж державної служби не менше 10 років.

Отже, відповідачем безпідставно відмовлено позивачу в переведенні з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону №1058-IV, на пенсію по інвалідності згідно Закону №3723-XII, що свідчить про протиправність та необхідність скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №2/7/-04 від 28.04.2020.

Згідно ч.3 ст.45 Закону №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Відповідно до пункту 4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права.

Оскільки позивач із заявою про переведення на пенсію по інвалідності відповідно до Закону №3723-XII звернувся до пенсійного органу 22.04.2020, для належного захисту прав позивача у межах спірних правовідносин необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області з 22.04.2020 перевести позивача з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону №1058-IV на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-XII з врахуванням довідок №7 від 04.03.2020, №9 від 04.03.2020, №13 від 23.03.2020, виданих Дунаєвецькою районною державною адміністрацією Хмельницької області, з урахуванням виплачених позивачу сум пенсії по інвалідності 2-ї групи відповідно до Закону №1058-IV.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 листопада 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Сушко О.О. Мацький Є.М.