Справа № 480/175/20
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2021-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 р.Справа № 480/175/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: П`янової Я.В. , Перцової Т.С. ,

за участю секретаря судового засідання Губарєвої В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 14.05.2020 (суддя Л.М. Опімах, м. Суми) по справі № 480/175/20

за позовом Комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської ради

до Головного управління ДПС у Сумській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Міськводоканал» Сумської міської ради (далі по тексту позивач, КП «Міськводоканал» Сумської міської ради) звернулось до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Сумській області (далі по тексту відповідач, ГУДПС у Сумській області), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Сумській області № від 14.08.2019 в частині застосування до КП «Міськводоканал» Сумської міської ради штрафу в сумі 3780,79 грн..

В обґрунтування позовних зазначає, що податкове повідомлення-рішення в частині застосування до КП "Міськводоканал" СМР штрафу в сумі 3780,79 грн. є протиправним, оскільки, починаючи з жовтня 2015 року, позивач не мав можливості своєчасно реєструвати податкові накладні в ЄРПН не з вини підприємства, а з вини ДФС України, що підтверджено судовими рішеннями. Таким чином, вважає, що відсутність вини платника податків як необхідної складової податкового правопорушення обумовила протиправність застосування штрафних (фінансових) санкцій за спірним податковим повідомленням-рішенням в оскаржуваній частині.

Відповідач у наданому до суду першої інстанції відзиві на позовну заяву зазначив, що реєстрація податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних протягом установлених строків відноситься до обов`язків платника податку на додану вартість й у разі порушення таких строків до платника застосовуються штрафні санкції відповідно до Податкового кодексу України.

Вказує, що відповідно до Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року №569, електронне адміністрування податку на додану вартість здійснюється на рівні центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову політику. При цьому, територіальні органи є лише користувачами інформаційних баз даних ДФС та, відповідно до пп. 20.1.19 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, уповноважені застосовувати до платників податку на додану вартість штрафні санкції за порушення податкового законодавства, у т.ч. за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних та/або розрахунків коригування у Єдиному реєстрі податкових накладних. Тому посилання позивача на наявність вини контролюючого органу, який не є відповідачем у даній справі, щодо незбільшення реєстраційного ліміту в системі електронного адміністрування ПДВ є безпідставним. Разом з тим, зазначає, що, незважаючи на встановлену судовими рішеннями неправомірність дій ДФС України в частині незарахування поповнення електронного рахунку та збільшення суми податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні, позивач мав можливість своєчасно виконати встановлений Податковим кодексом України обов`язок щодо своєчасної реєстрації податкових накладних, оскільки, відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, платник податку має право зареєструвати податкову накладну та/або розрахунок коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, в яких загальна сума податку не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу. Якщо сума, визначена відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу, є меншою, ніж сума податку в податковій накладній та/або розрахунку коригування, які платник повинен зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, то платник зобов`язаний перерахувати потрібну суму коштів із свого поточного рахунку на свій рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. З урахуванням наведених норм, вважає, що спірне податкове рішення прийняте відповідно до вимог Податкового кодексу України, а тому підстави для його скасування відсутні.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 14.05.2020 по справі № 480/175/20 адміністративний позов комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської ради (40009, м. Суми, вул. Білопільський шлях, 9, ) до Головного управління ДПС у Сумській області (40009, м. Суми, вул. Іллінська, буд. 13, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Сумській області № від 14 серпня 2019 року в частині застосування до комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської ради штрафу в сумі 3780,79 грн.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Сумській області на користь комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської ради 2102,00 грн в рахунок відшкодування судового збору.

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Сумського окружного адміністративного суду від 14.05.2020 по справі № 480/175/20 скасувати та ухвалити постанову про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що спірним податковим повідомленням-рішенням до позивача застосовано штрафну санкцію за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних відповідно до п. 120-1.1 ст. 120-1 Податкового кодексу України. Наявність фактів порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних в Єдиному державному реєстрі податкових накладних, у зв`язку з якими винесено спірне податкове повідомлення-рішення, позивачем не заперечується. Вказує, що відповідальність за порушення платником податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних носить безумовний характер, - наявність вини платника податку, який не виконав встановленого Податковим кодексом України обов`язку, що не потребує доказування. Умови звільнення платника податків від відповідальності за порушення вимог Податкового кодексу України щодо складення та реєстрації у ЄРПН податкових накладних не передбачені ні главою 11 ПК України, ні пунктом 120-1.1 ст. 120-1 ПК України. Вказує, що при встановленні фактів порушення платником податків граничних термінів реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних контролюючий орган діяв в межах повноважень, встановлених ПК України.

Зазначає, що незважаючи на встановлену судовими рішеннями у справі № 818/658/16 неправомірність дій ДФС України в частині незарахування поповнення електронного рахунку та збільшення суми податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні, позивач мав можливість виконати встановлений ПК України обов`язок щодо своєчасної реєстрації податкових накладних, оскільки, якщо сума, визначена відповідно до п. 200-1.3 ст. 200-1 ПК України, є меншою, ніж сума податку в податковій накладній та/або розрахунок коригування, які платник повинен зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, то платник зобов`язаний перерахувати потрібну суму коштів із свого поточного рахунку на свій рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Вважає, що оскільки саме на позивача як платника податків ПКУ покладено обов`язок щодо своєчасної реєстрації складених ним податкових накладних (розрахунків коригування) у Єдиному реєстрі податкових накладних та обов`язок щодо своєчасного перерахування із свого поточного рахунку на свій рахунок у системі електронного адміністрування ПДВ потрібної для реєстрації податкових накладних (розрахунків коригування) суми, яка обчислюється автоматично, позивач повинен нести відповідальність за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних, звільнення від якої податковим законодавством не передбачено.

Позивач у надісланому до суду письмовому відзиві просив суд апеляційної інстанції залишити вимоги апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін. Вказує, що приймаючи оскаржуване рішення, відповідач формально дослідив обставини справи та застосував санкції лише по факту несвоєчасної реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування, не врахувавши причин невчасної реєстрації податкових накладних - несвоєчасного перерахування субвенцій та невиконання Державною фіскальною службою України зобов`язань щодо збільшення реєстраційного ліміту підприємства в Системі електронного адміністрування податку на додану вартість, покладених судовими рішеннями. З огляду на викладене, вважає, що оскаржуване в даній справі податкове повідомлення-рішення не відповідає приписам чинного законодавства, порушує права та законні інтереси позивача.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

У відповідності до ч.2 ст.313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на наведену норму, беручи до уваги, що сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути адміністративну справу без участі сторін.

Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

02.02.2021 ухвалою суду проведено заміну відповідача по справі № 480/175/20 з Головного управління ДПС у Сумській області () на Головне управління ДПС у Сумській області ().

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 15.07.2019 Головним управлінням ДФС у Сумській області проведено камеральну перевірку своєчасності реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування у Єдиному реєстрі податкових накладних КП "Міськводоканал" СМР за лютий-вересень 2017 року, травень 2019 року.

За наслідками проведеної перевірки складено акт від 15.07.2019 № 3524/18-28-54-12/03352455, яким встановлено КП «Міськводоканал» Сумської міської ради несвоєчасну реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних за лютий-вересень 2017 року, травень 2019 року, чим порушено вимоги пункту 201.10 статті 201 глави 2 розділу V Податкового кодексу України (а.с.13-15).

На підставі зазначеного акту ГУ ДФС у Сумській області винесено податкове повідомлення-рішення від 14.08.2019 № , яким позивача зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 46,52 грн. за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних від 16 до 30 календарних днів на суму ПДВ 232,60 грн. та штраф у розмірі 50% у сумі 3780,79 грн. за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на 366 і більше календарних днів на суму ПДВ 7560,27 грн., загальна сума штрафу становить 3827,31 грн. (а.с.16).

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням № від 14.08.2019 в частині застосування до КП «Міськводоканал» Сумської міської ради штрафу в сумі 3780,79 грн., позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, оскільки у спірних правовідносинах відсутня вина позивача в частині нереєстрації податкових накладних.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, з наступних підстав.

Відповідно до п. 120-1.1 ст. 120-1 Податкового кодексу України, порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;

50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Відповідно до п. 201.1 ст. 200 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

За приписами цієї ж норми, платник податку має право зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну та/або розрахунок коригування, складені починаючи з 1 липня 2015 року, в яких загальна сума податку не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу.

Якщо сума, визначена відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу, є меншою, ніж сума податку в податковій накладній та/або розрахунок коригування, які платник повинен зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, то платник зобов`язаний перерахувати потрібну суму коштів із свого поточного рахунку на свій рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Системний аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що складені платниками податку податкові накладні підлягають реєстрації в ЄРПН в установлені строки, за порушення яких передбачена відповідальність у вигляді застосування штрафних санкцій. При цьому платник податків має право зареєструвати податкову накладну в ЄРПН, в якій загальна сума податку не перевищує суму, обчислену відповідно до п. 200-1.3 ст. 200-1 Податкового кодексу України.

Приписами п.200-1.3 ст.200-1 ПК України передбачено, що Платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму податку (?Накл), обчислену за такою формулою:

?Накл = ?НаклОтр + ?Митн + ?ПопРах + ?Овердрафт - ?НаклВид - ?Відшкод - ?Перевищ;

де:

?НаклОтр - загальна сума податку за отриманими платником податковими накладними, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних, податковими накладними, складеними платником податку відповідно до пункту 208.2 статті 208 цього Кодексу та зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних, та розрахунками коригування до таких податкових накладних, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних;

?ПопРах - загальна сума поповнення з поточного рахунку платника податку рахунка в системі електронного адміністрування податку, в тому числі рахунків у системі електронного адміністрування податку платника - сільськогосподарського підприємства, що обрало спеціальний режим оподаткування відповідно до статті 209 цього Кодексу, зазначених у підпунктах "а" - "в" пункту 200-1.2 цієї статті.

Під час розрахунку показника ?ПопРах також враховується сума коштів у разі проведення органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, розрахунків платника податку з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв`язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам з подальшим спрямуванням коштів відповідно до Закону України про Державний бюджет України в рахунок погашення заборгованості з податку. При цьому для поповнення рахунка в системі електронного адміністрування податку враховується в межах проведених розрахунків з податку сума зменшення залишку узгоджених податкових зобов`язань такого платника податку, не сплачених до бюджету, строк сплати яких настав, що обліковується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, до виконання в повному обсязі за коригуючими реєстрами.

Наведеним вище приписам п.200-1.3 ст.200-1 ПК України кореспондують положення абз.6 п. 9 Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 №569 (далі по тексту - Порядок № 569).

Відповідно до абз. 7 п.9 Порядку № 569 (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), інформація про проведення таких розрахунків з податку подається Казначейством до ДФС у розрізі платників податку не пізніше ніж протягом наступного робочого дня з дати проведення таких розрахунків відповідно до порядку взаємодії органів ДФС та органів Казначейства в процесі виконання державного та місцевих бюджетів за доходами та іншими надходженнями.

На підставі отриманої від Казначейства інформації ДФС зменшує суми залишку узгоджених податкових зобов`язань з податку платника, не сплачених до бюджету, cтрок сплати яких настав, що виникли на підставі податкових декларацій з податку (поданих контролюючому органу починаючи з податкової звітності за липень 2015 р. - для платників податку, що застосовують місячний звітний період, за III квартал 2015 р. - для платників податку, що застосовують квартальний звітний період), які обліковуються в ДФС.

У день отримання коригуючих реєстрів Казначейство на підставі таких реєстрів зменшує суму наявного залишку узгоджених податкових зобов`язань, не сплачених до бюджету, строк сплати яких настав, що обліковується Казначейством до виконання в повному обсязі, про що повідомляє ДФС.

Положення п.200-1.4 ст. 200-1 Податкового кодексу України визначають перелік допустимих джерел поповнення реєстраційного ліміту у межах системи електронного адміністрування з податку на додану вартість.

Так, згідно з пп. «а» - «в» п.200.1-4 ст.200-1 ПК України, на рахунок у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника зараховуються кошти:

з поточного рахунку такого платника в сумах, необхідних для збільшення розміру суми, що обчислюється відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу;

з поточного рахунку такого платника в сумах, недостатніх для сплати до бюджету узгоджених податкових зобов`язань з цього податку;

з рахунків платників, відкритих у відповідних органах казначейства для проведення розрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв`язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, а рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам з подальшим спрямуванням коштів відповідно до Закону України про Державний бюджет України.

Отже, зі змісту п.200-1.4 ст.200-1 ПК України вбачається, що джерелами поповнення реєстраційного ліміту платника податків у спірних відносинах є: поповнення з поточного рахунку (пп. «а» п.200-1.4 ст.200-1 ПК України) та поповнення за рахунок субвенційних перерахувань з Державного бюджет) України (пп. «в» п.200-1.4 ст.200-1 ПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, висновки, викладені в акті перевірки, щодо порушення позивачем термінів реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, складених, зокрема, за лютий-вересень 2017 року, зроблено на підставі того, що підприємством за вказані звітні періоди виписані податкові накладні в загальній кількості 268 шт. на загальну суму податку на додану вартість 7560,27 грн., по яким порушено терміни реєстрації податкових накладних в ЄРПН на 366 і більше календарних днів, що тягне за собою застосування штрафу на загальну суму 3780,79 грн..

Так, відповідно до витягів КП "Міськводоканал" СМР з системи електронного адміністрування ПДВ (а.с.20-31), сума податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в ЄРПН, мала мінусове (від`ємне) значення та складала:

- станом на 30.01.2,21;

- станом на 21.02.2,69;

- станом на 21.03.2,27;

- станом на 25.04.2,27;

- станом на 23.05.2,25;

- станом на 23.06.2,70;

- станом на 26.07.2,88;

- станом на 23.08.2,48;

- станом на 21.09.2017 922561,08;

- станом на 23.10.2,32;

- станом на 22.11.2,59;

- станом на 29.12.2,55.

Отже, від`ємна (мінусова) сума реєстраційного ліміту не давала можливості позивачу здійснити реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, виписаних зокрема, в спірному періоді, в кількості 268 шт..

Разом з тим, починаючи з жовтня 2015 року, позивач не мав можливості своєчасно реєструвати податкові накладні в ЄРПН не з вини підприємства.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що передумовою формування від`ємного значення електронного рахунку позивачем в СЕА з ПДВ стало несвоєчасне зарахування Державною фіскальною службою України на рахунок КП «Міськводоканал» СМР в СЕА з ПДВ сум субвенцій, отриманих підприємством у 2015 році та у 2017 році.

Так, в 2015 році КП "Міськводоканал" СМР відповідно до договорів № 1/375 від 29.07.2015, № 8/375 від 13.08.2015 та № 24/375 від 08.12.2015 "Про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови КМУ від 04.06.2015 р. № 375" отримало субвенцію на загальну суму 3818644,70 грн. на погашення заборгованості з різниці в тарифах на послуги з водопостачання та водовідведення. Отримані кошти підприємство на виконання умов вказаних договорів перерахувало в повному обсязі до загального фонду державного бюджету відповідно до платіжних доручень № 11 від 31.08.2015, № 17 від 31.08.2015 та № 34 від 10.12.2015 для погашення податкового боргу з ПДВ.

Всупереч положенням ст. 200-1 Податкового кодексу України та п. 9 Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, сума 3818644,70 грн. не була врахована на електронному рахунку підприємства в системі електронного адміністрування ПДВ, за роботу якої відповідає ДФС України. Така бездіяльність ДФС була визнана протиправною Сумським окружним адміністративним судом у справі № 818/883/16 за адміністративним позовом комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської ради до Державної фіскальної служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії (а.с.36-40, 41-42).

Крім того, 19.02.2016 КП "Міськводоканал" СМР подало до ДПІ у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області податкову декларацію з ПДВ за січень 2016 року, в таблиці 3 до додатку № 5 якої підприємством зазначено перелік податкових накладних, включених ним до складу податкового кредиту за липень-грудень 2015 року на загальну суму ПДВ 6736033 грн.. З огляду на положення ст. 200-1 Податкового кодексу України, п. 9 Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 28 січня 2016 року N 21, ДФС України повинна була після подання підприємством 19.12.2016 податкової декларації з ПДВ за січень 2016 року автоматично в системі електронного адміністрування ПДВ збільшити для КП "Міськводоканал" СМР суму податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму 6376033 грн., що надавало б позивачу можливість своєчасно реєструвати в ЄРПН податкові накладні, виписані ним, починаючи з лютого 2016 року. Однак вказана сума не врахована на електронному рахунку підприємства в системі електронного адміністрування ПДВ, за роботу якої відповідає ДФС України. Така бездіяльність ДФС також була визнана протиправною Сумським окружним адміністративним судом у справі № 818/658/16 за адміністративним позовом комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської ради до Державної фіскальної служби України про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити дії (а.с.43-45, 46-48).

Відповідно до ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, встановлена судом під час розгляду названих справ бездіяльність ДФС України призвела до негативного впливу на господарську діяльність КП "Міськводоканал" СМР, а саме до неможливості зареєструвати податкові накладні за період з жовтня 2015 року по грудень 2017 року в межах граничних термінів. Отже, позивач не мав можливості своєчасно реєструвати в ЄРПН податкові накладні, виписані підприємством з лютого по вересень 2017 року через те, що ДФС України як державний орган, до компетенції якого віднесено адміністрування податку на додану вартість в системі електронного адміністрування ПДВ, не дотрималась вимог чинного законодавства та протиправно не збільшила КП "Міськводоканал" СМР з 01.09.2015 по 02.01.2018 суму податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки в ЄРПН на 10,7 млн. грн., чого б вистачило для реєстрації податкових накладних підприємства, у тому числі на суму ПДВ 7560,27 грн., за порушення термінів реєстрації яких до підприємства застосовано штраф на загальну суму 3780,79 грн. за спірним податковим повідомленням-рішенням.

Відповідно до п. 109.1 ст. 109 Податкового кодексу України, податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Європейським судом з прав людини у рішенні від 23.07.2002 (справа Компанія Вестберґа таксі Актіеболаґ та Вуліч проти Швеції) зазначено, що загальний характер правових норм, які регулюють питання податкових штрафів, та мета стягнення, яке має водночас і запобіжний, і каральний характер, з достатньою очевидністю вказують на те, що - для цілей статті 6 Конвенції заявники обвинувачувалися в кримінальному правопорушенні (п.79).

Тобто, Європейський суд з прав людини розцінює податкові правопорушення, як різновид кримінального обвинувачення для цілей застосування Конвенції. Таким чином, передбачені статтею 120-1 Податкового кодексу України штрафи, за своєю тяжкістю та каральним характером, цілком відповідають санкціям, притаманним для застосування за кримінальні правопорушення, відтак наявні всі підстави для застосування частин другої статті 6 Конвенції, яка, у свою чергу, унеможливлює притягнення до відповідальності особи за відсутності вини. Відтак, застосування до платника податків наслідків несвоєчасної реєстрації податкових накладних, передбачених статтею 120-1 Податкового кодексу України, можливе лише за наявності його вини.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що у спірних відносинах неналежне виконання вимог податкового законодавства стосовно своєчасної реєстрації підприємством податкових накладних відбулось з вини державних органів, у т.ч. контролюючого органу, що виключає протиправність діянь платника податку, та, як наслідок, притягнення його до відповідальності. Відсутність вини платника податків, як необхідної складової податкового правопорушення, обумовила протиправність застосування штрафних (фінансових) санкцій спірним податковим повідомленням-рішенням в оскаржуваній частині.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 20 березня 2018 року у справі № 819/777/17, від 03 травня 2018 року у справі № 818/1070/17, від 09.10.2018 по справі № 818/1073/17.

При цьому, колегія суддів зауважує, що позивач здійснював поповнення свого електронного рахунку та після отримання можливості реєструвати податкові накладні в ЄРПН КП "Міськводоканал" СМР стало реєструвати в ЄРПН податкові накладні як поточні, так і протерміновані, у т.ч. ті, по яким виявлено порушення в актах перевірок, з урахуванням технічних можливостей системи електронного адміністрування ПДВ.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності накладення на КП «Міськводоканал» Сумської міської ради штрафних санкцій за порушення строків реєстрації податкових накладних, у зв`язку з відсутністю вини платника податків у такому порушенні.

Згідно із частиною 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Сумській області № від 14.08.2019 в частині застосування до КП «Міськводоканал» Сумської міської ради штрафу в сумі 3780,79 грн. прийняте не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, не відповідає критеріям правомірності, визначеним ч.2 ст.2 КАС України, тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи..

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Сумській області залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 14.05.2020 по справі № 480/175/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя С.П. Жигилій
Судді Я.В. П`янова Т.С. Перцова
Повний текст постанови складено 30.03.2021 року