Справа № 1.380.2019.007108
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2021-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 рокуЛьвівСправа № 1.380.2019.007108 пров. № СК-А/857/12487/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Судової-Хомюк Н.М., Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання Лутчин А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року у справі № 1.380.2019.007108 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-

суддя в 1-й інстанції -Мричко Н.І., час ухвалення рішення - 13.02.2020 року, місце ухвалення рішення - м. Львів, дата складання повного тексту рішення - 18.02.2020 року,

В С Т А Н О В И В :

Головне управління ДПС у Львівській області (надалі - ГУ ДПС у Львівській області, Позивач) звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1 , Відповідач), в якому просить задовольнити позов ГУ ДПС у Львівській області та стягнути до бюджету з ОСОБА_1 податковий борг в сумі 59016,22 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно з даними податкового обліку у Відповідача наявна заборгованість перед бюджетом, що становить 59016,22 грн. Така заборгованість виникла по податку на доходи фізичних осіб, що сплачують фізичні особи за результатами річного декларування та по військовому збору. Стверджує, що на теперішній час суми податкових зобов`язань Відповідача є узгодженими та у встановлені законом строки до бюджету не сплачені, тобто визнаються сумою податкового боргу. Враховуючи те, що Відповідач не вживає жодних заходів для погашення податкових зобов`язань, тому просить позов задовольнити повністю.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року у справі № 1.380.2019.007108 позовні вимоги задоволено. Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права. В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що нарахування ОСОБА_1 податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб у 2015 році були помилковими, а тому підстави для нарахування податкового боргу у позивача були відсутні. Оскільки у відповідача не виник обов`язок щодо сплати податку на доходи фізичних осіб, то винесені податкові повідомлення-рішення №, №, № від 16.02.2018 року є протиправними. Просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року у справі № 1.380.2019.007108 та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

30.03.2021 року на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, яке мотивовано наявними ознаками ГРВ та складною епідеміологічною ситуацією через захворювання на коронавірус у м. Львові.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року статтю 195 КАС України після частини третьої доповнено новою частиною такого змісту: "4. Під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), учасники справи можуть брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Підтвердження особи учасника справи здійснюється із застосуванням електронного підпису, а якщо особа не має такого підпису, то у порядку, визначеному Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" або Державною судовою адміністрацією України".

На виконання вимог приведеного закону Восьмим апеляційним адміністративним судом (на період вжитих Урядом України карантинних заходів) забезпечено доступ сторін та учасників справи до суду, в тому числі і шляхом проведення судового засідання в порядку відеоконференції (згідно ч.4 ст. 195 КАС України) зі всіма учасниками справи, які виявили таке бажання та повідомили про нього суд. Окрім того, судом забезпечено можливість надіслання на адресу суду процесуальних документів, пов`язаних з розглядом справи (в тому числі і письмових пояснень, відзивів, доказів тощо) засобами як поштового так і електронного зв`язку, про що повідомлено на офіційному сайті суду.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що судом апеляційної інстанції у період дії карантинних заходів забезпечено процесуальну можливість для сторін та учасників справи доступу до суду, в тому числі і шляхом проведення судового засідання в порядку відеоконференції та надіслання до суду апеляційної інстанції необхідних процесуальних документів та письмових пояснень у даній справі для урахування їх під час розгляду апеляційної скарги.

При цьому, клопотання сторони про відкладення розгляду справи, у зв`язку із запровадженням Кабінетом Міністрів України на території України карантину з метою запобігання поширення коронавірусної інфекції, на думку апеляційного суду, необхідно відхилити, оскільки відповідно до частини 2 статті 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів

Крім того, виходячи з положень ч. 4 ст. 196 КАС України присутність осіб, які беруть участь у справі, є не обов`язковою та судом така обов`язковою не визнавалася, а відкладення справи, призведе до необґрунтованого затягування апеляційного розгляду, коли таку може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та наданих письмових пояснень відповідача викладених у відзиві на апеляційну скаргу та апеляційній скарзі.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 4 ст. 229, п.2 ч. 1 ст. 311 та ч. 2 ст. 313 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.309 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що за відповідачем рахується заборгованість перед бюджетом на загальну суму 59016,22 грн., що підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

Суд першої інстанції вважає, що заявлена позивачем до стягнення з відповідача сума є узгодженою та станом на дату вирішення справи набула статусу податкового боргу.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що згідно з довідки ГУ ДПС у Львівській області про податкову заборгованість № /9/54-08 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) станом на 18.12.2019 має заборгованість на загальну суму 59016,22 грн., з них по податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування 54846,12 грн. та по військовому збору 4170,10 грн. (арк. справи 5).

Податкова заборгованість в сумі 54846,12 грн. виникла внаслідок несплати узгоджених грошових зобов`язань по податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, які визначив контролюючий орган у податкових повідомленнях-рішеннях, а саме:

- податкове повідомлення-рішення від 16.02.2018 №, згідно з яким контролюючим органом збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на суму 43810,50 грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями - 35048,40 грн. (несплачений залишок становить 34614,80 грн.) та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 8762,10 грн., винесене ГУ ДФС у Львівській області на підставі акта від 03.01.2018 № 6/13-07/ НОМЕР_1 (арк. справи 8-15);

- податкове повідомлення-рішення від 16.02.2018 №, згідно з яким контролюючим органом застосовано штрафні (фінансові) санкції за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на суму 170,00 грн., винесене ГУ ДФС у Львівській області на підставі акта від 03.01.2018 № 6/13-07/ НОМЕР_1 (арк. справи 7);

- згідно із зворотного боку облікової картки платника залишок несплаченої пені становить 11299,22 грн. (арк. справи 18).

Податкова заборгованість в сумі 4170,10 грн. виникла внаслідок несплати узгоджених грошових зобов`язань по військовому збору, які визначив контролюючий орган у податковому повідомленні-рішенні, а саме:

- податкове повідомлення-рішення від 16.02.2018 №, згідно з яким контролюючим органом збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір на суму 3342,88 грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями - 2674,30 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 668,58 грн., винесене ГУ ДФС у Львівській області на підставі акта від 03.01.2018 № 6/13-07/ НОМЕР_1 (арк. справи 6, 11-15);

- згідно із зворотного боку облікової картки платника залишок несплаченої пені становить 827,22 грн. (арк. справи 17).

Оскільки Відповідач, у встановлений законодавством строк, не сплатив узгоджені грошові зобов`язання у добровільному порядку, Позивач звернувся до суду із цим позовом.

З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до положень ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Згідно пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України,податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Тобто, статусу податкового боргу набуває лише узгоджена сума грошового (податкового) зобов`язання, не сплачена платником податків у визначений строк.

Грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Відповідно до п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно із пунктом 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до ст. 38 ПК України, виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України встановлено, що після закінчення встановлених Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Пеня - це сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов`язань, не сплачених у встановлені законодавством строки (підпункт 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 Кодексу).

Пунктом 59.1 статті 59 ПК України встановлено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 59.5 статті 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Як видно з матеріалів справи, з метою погашення заборгованості, відповідно до статті 59 ПК України, контролюючим органом складено та надіслано Відповідачу податкову вимогу форми "Ф" від 03.04.2018 № 41313-17, на загальну суму 59458,19 грн., в тому числі основний платіж - 38189,10 грн., штрафні (фінансові) санкції 9600,68 грн., пеня 11668,41 грн. (код бюджетної класифікації 11010500, 11011000). Докази надіслання та отримання Відповідачем податкової вимоги містяться в матеріалах справи (арк. справи 19, 19 зворот).

В свою чергу, колегія суддів звертає увагу на те, що суть апеляційної скарги зводиться до незгоди з податковими повідомленнями- рішеннями № , №, № від 16.02.2018 року, оскільки відповідач вважає їх протиправними. Однак апелянтом не подано доказів оскарження останніх в судовому порядку.

Предметом позовної заяви у справі, яка розглядається є стягнення податкового боргу, який виник внаслідок несплати узгоджених грошових зобов`язань по податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, які визначив контролюючий орган у податкових повідомленнях-рішеннях, а саме:

- податкове повідомлення-рішення від 16.02.2018 №, згідно з яким контролюючим органом збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на суму 43810,50 грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями - 35048,40 грн. (несплачений залишок становить 34614,80 грн.) та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 8762,10 грн., винесене ГУ ДФС у Львівській області на підставі акта від 03.01.2018 № 6/13-07/ НОМЕР_1 (арк. справи 8-15);

- податкове повідомлення-рішення від 16.02.2018 №, згідно з яким контролюючим органом застосовано штрафні (фінансові) санкції за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на суму 170,00 грн., винесене ГУ ДФС у Львівській області на підставі акта від 03.01.2018 № 6/13-07/ НОМЕР_1 (арк. справи 7);

- податкове повідомлення-рішення від 16.02.2018 №, згідно з яким контролюючим органом збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір на суму 3342,88 грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями - 2674,30 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 668,58 грн., винесене ГУ ДФС у Львівській області на підставі акта від 03.01.2018 № 6/13-07/ НОМЕР_1 (арк. справи 6, 11-15);

При цьому, у матеріалах справи відсутні відомості, що заборгованість Відповідача до моменту розгляду справи переривалась або є погашеною. Доказів оскарження/скасування податкової вимоги, форми "Ф" від 03.04.2018 № 41313-17, суду не надано.

Таким чином, за Відповідачем рахується заборгованість перед бюджетом на загальну суму 59016,22 грн., що підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вжив усіх заходів для всебічного і повного дослідження обставин справи та ухвалив законне й обґрунтоване рішення.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги належним чином обґрунтовані, підтверджені наявними матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 229, 308, 310, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року у справі № 1.380.2019.007108 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Н. М. Судова-Хомюк
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 31.03.2021 року