Справа № 300/2132/20
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2021-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 рокуЛьвівСправа № 300/2132/20 пров. № А/857/1062/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Іщук Л.П., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень,

суддя у І інстанції Чуприна О.В.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складення повного тексту рішення 18 листопада 2020 року,

ВСТАНОВИВ :

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення (далі ППР) Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (далі ГУ ДПС)

№ 3-0907 від 30 квітня 2020 року, яким йому було визначено суму податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб (далі Оренда) за 2020 рік у розмірі 55107,22 грн;

№ від 25 травня 2020 року про застосування до позивача у відповідності до статті 126 Податкового кодексу України (далі ПК) штрафних санкцій у сумі 6080,42 грн.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2020 року у справі № 300/2131/20 вказаний позов було задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано ППР ГУ ДПС №3-0907 від 30 квітня 2020 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що розмір податкового зобов`язання позивача за 2020 рік, визначений контролюючим органом у ППР №3-0907 від 30 квітня 2020 року, не відповідає фактичному зобов`язанню позивача по сплаті Оренди. Відтак, відповідач має сформувати і направити позивачу нове ППР із визначенням дійсного розміру такого податкового зобов`язання. У решті позовні вимоги є необґрунтованими.

У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено ГУ ДПС, яке у своїй скарзі просило його скасувати у частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та прийняти нове рішення, у якому відмовити в задоволені позову повністю.

На обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що строк дії договору оренди землі починається після набрання ним чинності (державної реєстрації). Оскільки у контролюючого органу були відсутні відомості щодо реєстрації зміни орендаря земельної ділянки за договором від 06 жовтня 2008 року у Реєстрі речових прав, які були зареєстровані 13 травня 2020 року, то відповідачем правомірно було прийнято ППР №3-0907 від 30 квітня 2020 року.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи із такого.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, між Коломийською міською радою Івано-Франківської області та ОСОБА_1 06 жовтня 2008 року було укладено договір оренди терміном на 50 років земельної ділянки для комерційного використання загальною площею 0,4020 га, що розташована по АДРЕСА_1 , державну реєстрацію якого здійснено 21 жовтня 2008 року за №88.

У пункті 9 вказаного договору визначено, що розмір орендної плати за земельну ділянку на рік становить 3% від її нормативної грошової оцінки.

Позивачем було сформовано і подано до Коломийської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області податкову декларацію з орендної плати за землю за 2016 рік від 06 лютого 2016 року, у якій самостійно розраховано розмір Оренди за весь 2016 рік у сумі 51987,94 грн.

У подальшому ОСОБА_1 28 грудня 2016 року скасував державну реєстрацію своєї підприємницької діяльності, у зв`язку із чим контролюючий орган на підставі зазначеного договору оренди землі від 06 жовтня 2008 року із Коломийською міською радою Івано-Франківської області визначив позивачу річну суму зобов`язань з Оренди на 2017, 2018 і 2019 роки по 55107,22 грн.

Відтак, контролюючий орган прийняв ППР №3-0907 від 30 квітня 2020 року, яким визначив ОСОБА_1 податкове зобов`язання з Оренди за 2020 рік у сумі 55107,22 грн.

19 травня 2020 року Коломийським управлінням ГУ ДПС було проведено камеральну перевірку своєчасності сплати ОСОБА_1 грошових зобов`язань з Оренди, за наслідками якої складено акт від 19 травня 2020 року №350_/09-19-52-33/ НОМЕР_1 , у якому зазначено про встановлення порушення позивачем пункту 287.3 статті 287 ПК щодо своєчасної сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з Оренди.

За наслідками розгляду вказаного акту перевірки відповідачем було прийнято ППР від 25 травня 2020 року №, яким до ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції у сумі 6080,42 грн на підставі статті 126 ПК.

29 травня 2020 року представник позивача звернувся до Коломийського управління ГУ ДПС із заявою №2020/05-57 про коригування ППР №3-0907 від 30 квітня 2020 року і № від 25 травня 2020 року з огляду на припинення позивачем з 08 лютого 2019 року права користування земельною ділянкою (кадастровий номер: :11:008:0025) у зв`язку із передачею її в оренду ТОВ «РЕСУРС ТРЕЙД ЕЙДЖЕНСІ» (а.с.14-15).

ГУ ДПС у відповіді від 09 червня 2020 року за №960/10-09-19-52-33-25 у коригуванні вказаних ППР відмовило за безпідставністю вимог.

ОСОБА_1 не погодився із ППР №3-0907 від 30 квітня 2020 року і № від 25 травня 2020 року з огляду на припинення з 08 лютого 2019 року користування зазначеною земельною ділянкою і звернувся до адміністративного суду з позовом, що розглядається.

При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

З урахуванням матеріалів справи апеляційний суд звертає увагу на те, що апеляційному перегляду підлягає рішення суду першої інстанції лише у частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування ППР ГУ ДПС №3-0907 від 30 квітня 2020 року, оскільки у частині відмови у задоволенні його позовних вимог таке не оскаржено.

Положеннями статті 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регламентовані приписами ПК.

Відповідно до приписів пункту 288.1 статті 288 ПК підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Форма надання інформації затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Договір оренди земель державної і комунальної власності укладається за типовою формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 288.2 статті 288 ПК встановлено, що платником орендної плати є орендар земельної ділянки.

Згідно із пунктом 288.3 статті 288 ПК об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (пункт 288.4 статті 288 ПК).

Відповідно до підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку: для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки.

Згідно із пунктом 286.5 статті 288 ПК нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника - юридичної або фізичної особи до іншого протягом календарного року податок сплачується попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому припинилося його право власності на зазначену земельну ділянку, а новим власником - починаючи з місяця, в якому він набув право власності.

У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника - фізичної особи до іншого протягом календарного року контролюючий орган надсилає (вручає) податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Якщо такий перехід відбувається після 1 липня поточного року, контролюючий орган надсилає (вручає) попередньому власнику нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

У разі якщо платник податків має у власності декілька земельних ділянок, щодо яких необхідно провести звірку даних, для її проведення такий платник податків має право звернутися до контролюючого органу за місцем знаходження будь-якої з таких земельних ділянок.

Платники плати за землю мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем знаходження земельних ділянок для проведення звірки даних щодо:

розміру площ та кількості земельних ділянок, що перебувають у власності та/або користуванні платника податку;

права на користування пільгою зі сплати податку з урахуванням положень пунктів 281.4 та 281.5 цієї статті;

розміру ставки земельного податку;

нарахованої суми плати за землю.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником плати за землю на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, користування пільгою, а також у разі зміни розміру ставки плати за землю контролюючий орган (контролюючі органи) за місцем знаходження кожної із земельних ділянок проводить (проводять) протягом десяти робочих днів перерахунок суми податку і надсилає (вручає)/надсилають (вручають) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 06 жовтня 2008 року уклав з Коломийською міською радою Івано-Франківської області договір оренди земельної ділянки для комерційного використання, загальною площею 0,4020 га, що розташована по АДРЕСА_1 , державну реєстрацію якого здійснено 21 жовтня 2008 року за №88, терміном на 50 років.

Пунктом 9 цього договору було визначено розмір орендної плати на рік 3% від нормативної грошової оцінки цієї земельної ділянки.

Відтак, слід погодитися із судом першої інстанції у тому, що з часу укладення позивачем договору оренди 06 жовтня 2008 року у нього виник обов`язок здійснювати внесення до місцевого бюджету Оренди у розмірі, визначеному у вказаному договорі.

За правилами статті 13 Закону України «Про оренду землі» (далі - Закон №161-XIV) договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частиною 1 статті 6 Закону №161-XIV передбачено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Відповідно до частини 5 статті 6 Закону №161-XIV право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Статтею 17 вказаного Закону передбачено, що об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із приписами статті 125 Земельного кодексу України (далі ЗК) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до положень статті 126 ЗК право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Виходячи із змісту рішення від 29 лютого 2020 року Коломийська міська рада Івано-Франківської області надала дозвіл ТОВ «РЕСУРС ТРЕЙД ЕЙДЖЕНСІ»' внести зміни до договору оренди землі від 06 жовтня 2008 року із позивачем.

При цьому відповідно до Переліку орендарів, з якими укладено договори оренди землі у 2020 році, складеного і поданого контролюючому органу Коломийська міська рада Івано-Франківської області, зміни до договору оренди землі в частині орендаря ТОВ «РЕСУРС ТРЕЙД ЕЙДЖЕНСІ» були внесені/зареєстровані 13 травня 2020 року (а.с.57, 67, 71, 78).

Разом із тим, ППР № 3-0907 було винесено відповідачем 30 квітня 2020 року, тобто до реєстрації внесення змін до договору оренди землі від 06 жовтня 2008 року, а отже вказані обставини не могли бути враховані контролюючим органом з огляду на час прийняття оспорюваного рішення. Відтак, апеляційний суд погоджується із доводами апелянта про те, що підстав для визнання протиправним ППР № 3-0907 від 30 квітня 2020 року на підставі наведених фактичних обставин немає.

При цьому апеляційний суд наголошує на тому, що правовідносини, що виникають у разі переходу права власності (оренди) на земельну ділянку від одного власника - фізичної особи до іншого протягом календарного року, чітко регламентовано приписами пункту 286.5 статті 286 ПК.

Разом із тим, позивачем не заявлялися у рамках цієї справи вимоги щодо протиправності дій (бездіяльності) чи рішень відповідача щодо дотримання приписів пункту 286.5 статті 286 ПК з огляду на зміну орендаря земельної ділянки протягом 2020 року, а суд апеляційної інстанції відповідно до положень частини 5 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Приписами частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На переконання апеляційного суду, при вирішенні публічно-правового спору, що розглядається, суд першої інстанції допустив невідповідність висновків, викладених у своєму рішенні, обставинам справи, що призвело до помилкового задоволення частини позовних вимог. Відтак, у цій частині оскаржуване судове рішення слід скасувати та у задоволенні відповідних позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

На підставі приписів частин 1 та 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції вважає, що підстав для стягнення на користь ОСОБА_1 судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС немає.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області задовольнити.

Скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2020 року у справі № 300/2131/20 у частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області №3-0907 від 30 квітня 2020 року та у задоволенні позову у цій частині відмовити.

У решті рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Л. П. Іщук
Н. М. Судова-Хомюк