Справа № 520/7993/2020
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2021-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2021 р. Справа № 520/7993/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Русанової В.Б. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.08.2020, головуючий суддя І інстанції: Панов М.М., м. Харків, по справі № 520/7993/2020

за позовом Головного управління ДПС у Харківській області

до ОСОБА_1

про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ

Головне управління ДПС у Харківській області (далі по тексту - ГУ ДПС у Харківській області, контролюючий орган, позивач) звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 (далі по тексту ОСОБА_1 , відповідач), в якому просить суд стягнути до бюджету України з фізичної особи ОСОБА_1 суму податкового боргу в загальному розмірі 291464,49 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач має податковий борг в сумі 291464,49 грн, що утворився на підставі податкових повідомлень-рішень від 01.06.2017 року № 000721315, № 000701315 та від 31.05.2017 року № 000711315 та вимоги від 01.09.2017 № 34734-17, які відповідачем, як платником податків відповідно до ПК України отримані, однак не оскаржені ані в адміністративному ані в судовому порядку, що свідчить про наявність підстав для стягнення вказаної суми в судовому порядку.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.08.2020 року по справі № 520/7993/2020, прийнятому в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, адміністративний позов Головного управління ДПС у Харківській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу - задоволено.

Стягнуто до бюджету України з фізичної особи ОСОБА_1 суму податкового боргу в загальному розмірі 291464,49 грн.

Відповідач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, визнання встановленими недоведених обставин у справі, просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.08.2020 року по справі № 520/7993/2020 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ГУ ДПС у Харківській області.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначила, що не отримувала ані податкових повідомлень-рішень, ані податкової вимоги, а тому була позбавлена можливості їх оскарження. Посилаючись на постанову Верховного Суду від 28.08.2018 року у справі №802/467/16-а, вважає, що грошове зобов`язання не набуло статусу узгодженого, тому не може визнаватись податковим боргом і бути підставою для звернення до суду із адміністративним позовом.

Позивач, у надісланому відзиві на апеляційну скаргу, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Звертає увагу суду на те, що всі податкові повідомлення-рішення були відправлені контролюючим органом за належною адресою ОСОБА_1 , що підтверджується наявними в матеріалах справи корінцями рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень.

У надісланому клопотанні просив замінити позивача Головне управління ДПС у Харківській області на правонаступника Головне управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 02.04.2020 року клопотання представника позивача - задоволено.

Замінено позивача по справі № 520/7993/2020 з Головного управління ДПС у Харківській області на Головне управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що фізична особа ОСОБА_1 внесена до Державного реєстру фізичних осіб України за реєстраційним номером облікової картки НОМЕР_1 та за відомостями з реєстру територіальної громади м. Харкова зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має податковий борг в сумі 291464,49 грн, який складається: з податку на доходи фізичних осіб у сумі 270610,00 грн, який виник на підставі податкового повідомлення-рішення від 01.06.2017 №000721315 у сумі 270610,00 грн (податкове зобов`язання - 216488,00 грн, штрафна санкція - 54122,00 грн); з військового збору в сумі 20346,19 грн, який виник на підставі податкового повідомлення-рішення від 31.05.2017 №000711315 у сумі 20346,19 грн (податкове зобов`язання - 16276,95 грн, штрафна санкція - 4069,24 грн); з адміністративних штрафів та інших санкцій в сумі 510,00 грн, який виник на підставі податкового повідомлення-рішення від 01.06.2017 №000701315 у сумі 510,00 грн (а.с.34-37).

Вищевказані податкові повідомлення-рішення не оскаржувались платником у адміністративному чи судовому порядку.

Згідно з п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України платнику направлено складену податкову вимогу від 01.09.2017 №34734-17, яка станом на дату звернення до суду та розгляду справи у суді першої інстанції є дійсною, в судовому порядку не оскаржувалась, не є скасованою, зміненою або відкликаною (а.с.42).

Станом на дату звернення з даним позовом сума заборгованості обліковуються в інтегрованих картках відповідача за відповідними платежами.

Оскільки наявний податковий борг у розмірі 291464,49 грн ОСОБА_1 не сплачено, позивач звернувся до суду з даним позовом про його стягнення.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що контроль за своєчасною сплатою податків та штрафних санкцій за порушення вимог податкового законодавства покладено на податковий орган, який, в силу приписів п.87.11 ст.87 Податкового кодексу України, має право на звернення до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податків-фізичної особи.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених ст. 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Колегією суддів встановлено, що податковий борг ОСОБА_1 , за стягненням якого звернувся контролюючий орган до суду складає 291 464,49 грн та виник внаслідок несплати узгоджених податкових зобов`язань, а саме: по податку на доходи фізичних осіб в розмірі 270 610,00 грн, з яких за основним платежем - 216 488,00 грн, за штрафною санкцією - 54 122,00 грн (підстава - податкове повідомлення-рішення від 01.06.2017 № 000721315); з військового збору в сумі 20 346,19 грн, з яких за основним платежем - 16 276,95 грн, за штрафною санкцією - 4 069,24 грн (підстава - податкове повідомлення-рішення від 31.05.2017 № 000711315), зі сплати адміністративних штрафів та інших санкцій в розмірі 510,00 грн (виник на підставі податкового повідомлення-рішення від 01.06.2017 № 000701315) (а.с.34-37).

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України (далі по тексту - ПК України).

Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платники податків обтяжені обов`язком сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Підпунктом 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України передбачено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

За правилами п. 57.3 ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

У відповідності до п. 56.1, 56.2, 56.18 ПК України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

З урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України не сплачені платником податків, у встановлений Податкового кодексу України строк, суми узгоджених грошових зобов`язань (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності) визнаються податковим боргом.

Положеннями п. 58.3 ст. 58 ПК України визначено, що податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення. Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг. У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення. У разі якщо вручити податкове повідомлення-рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення-рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.

Колегією суддів встановлено, що податкові повідомлення-рішення від 31.05.2017 № 000711315, від 01.06.2017 № 000721315 та № 000701315 були направлені на адресу відповідача 02.06.2017 року за адресою реєстрації її місця проживання з 26.04.1999 27.07.2017 року, а саме: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи за відомостями Департаменту реєстрації Харківської міської ради, однак 15.07.2017 повернулись за закінченням терміну зберігання, що вбачається з копії конверту із рекомендованим повідомленням, які містяться в матеріалах справи (а.с.8, 39-41).

З огляду на наведену норму, а також наявність доказів направлення податкових повідомлень-рішень на адресу місця реєстрації відповідача на час їх направлення (надіслані контролюючим органом відповідачу за вірною адресою), вищевказані податкові повідомлення-рішення вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із відображенням причин невручення, а тому доводи апелянта щодо невручення їй податкових повідомлень-рішень є неприйнятними та такими, що спростовані дослідженими матеріалами справи.

Отже, в силу п. 58.3 ст. 58 ПК України податкові повідомлення-рішення від 31.05.2017 № 000711315, від 01.06.2017 № 000721315 та № 000701315 вважаються врученими відповідачу 15.07.2017.

Враховуючи, що вказані податкові повідомлення не оскаржувались позивачем ані в адміністративному, ані в судовому порядку, однак, протягом 10 календарних днів, що настають за днем їх отримання, платник податків не сплатив нараховану суму грошового зобов`язання, податкові зобов`язання за ними набули статусу узгоджених 26.07.2017.

Згідно з п. 59.1 ст.59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 59.5 ст. 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

Колегією суддів встановлено, що податкова вимога від 01.09.2017 №34734-17 винесена на суму 377831,13 грн, з яких за основним платежем - 232763,25 грн, за штрафними санкціями - 58 701,24 грн, пеня - 86366,64 грн.

Згідно штампу поштового відділення від 18.05.2018 року на листі поштового відправлення за номером 229, яким направлено податкову вимогу, ОСОБА_1 не вручено поштове направлення за закінченням терміну зберігання (а.с.42).

Матеріалами справи підтверджено, що податкова вимога була неодноразово направлена на адресу ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , зазначеною ОСОБА_1 в адміністратвиному позові як адреса її проживання, однак з офіційної інтернет сторінки поштового відділення при відстеженні поштового відправлення за номером 229 вбачається, що 17.04.2018, 18.04.2018 за операцією відправлення була невдала спроба вручення: за місцем обслуговування, у зв`язку з чим, 18.05.2018 податкову вимогу повернуто за закінченням терміну зберігання (а.с.42-44), а 21.05.2018 року податкова вимога була вручена представнику за довіреністю за новою зазначеною в позові та в апеляційній скарзі адресою ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_3 (а.с.42-44).

З огляду на викладене, податкова вимога вважається врученою відповідачу.

Вищенаведене спростовує доводи апелянта про невручення їй податкової вимоги від 01.09.2017 №34734-17.

Прийняті податкові повідомлення-рішення від 31.05.2017 №000711315, від 01.06.2017 №000721315, №000701315 та податкова вимога від 01.09.2017 №34734-17 ОСОБА_1 в судовому порядку не оскаржувались, що апелянтом не заперечується. Доказів зворотнього матеріали справи не містять.

Оскільки рішення контролюючого органу, за якими стягується податковий борг не були скасовані і є чинними, грошові зобов`язання вважаються узгодженими, а несплачена відповідачем сума визначеного контролюючим органом грошового зобов`язання, набула статусу податкового боргу.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у справі від 23.05.2019 року №807/2011/16, обов`язок врахування якого передбачений ч.5 ст.242 КАС України.

Таким чином, колегія суддів вважає спростованими наявними в матеріалах справи доказами доводи апелянта про те, що зазначена сума податкового боргу є неузгодженою.

Відповідно до п. 87.11 ст. 87 Податкового кодексу України, орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 суми наявного податкового боргу в розмірі 291464,49 грн.

Висновок щодо необхідності стягнення з боржника наявного податкового боргу, враховуючи дотримання контролюючим органом порядку стягнення боргу (направлення податкової вимоги), узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у справах від 13.06.2019 року №805/4803/16-а та від 13.09.2019 року №803/596/17, від 05.03.2020 року №804/8630/16, яка в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України враховується судом апеляційної інстанції.

Посилання апелянта на постанову Верховного Суду від 28.08.2018 року у справі №802/467/16-а колегія суддів відхиляє, оскільки у зазначеній справі податкове повідомлення рішення та податкова вимога були надіслані контролюючим органом на невірну адресу платника податків, як наслідок, грошове зобов`язання не набуло статусу узгодженого, тобто, обставини у вказаній справі є відмінними, ніж встановлені у даній справі.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог ГУ ДПС у Харківській області.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст. 241, ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.08.2020 по справі № 520/7993/2020 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді В.Б. Русанова С.П. Жигилій