Справа № 695/3224/20
Суддя: Ушакова К. М.
Дата ухвалення: 2021-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/3224/20

номер провадження 2-а/695/39/21

25 березня 2021 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Ушакової К.М.

за участю секретаря судового засідання - Біленко Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Золотоноша адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до батальйону управління патрульної поліції у Вінницькій області про скасування постанови про адміністративне правопорушення від 16.12.2020 серії ЕАН №3260455,

в с т а н о в и в:

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до батальйону управління патрульної поліції у Вінницькій області, в якому просить скасувати постанову поліцейського інспектора 2 роти 1-го батальйону УПП у Вінницькій області лейтенанта поліції Бойка Ігоря Миколайовича, серія ЕАН № 3560455 від 16.12.2020 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржувана постанова винесена усупереч норм КУпАП, Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, оскільки в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відповідно до оскаржуваної постанови відсутні докази вчинення позивачем інкримінованого йому порушення Правил дорожнього руху. Також позивач вказує, що розгляд справи проведено на місці вчинення правопорушення, без складання адміністративного протоколу, з порушенням прав позивача, передбачених ст. 283 КУпАП.

Ухвалою суду від 08.02.2021 відкрито провадження в адміністративній справі за даним позовом за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач надав до суду відзив, в якому вказав про безпідставність позовних вимог. У відзиві зазначено, що оскаржувана постанова складена, у зв`язку з встановленням факту керування позивачем автомобілем з перевищенням встановленого обмеження швидкості руху в населеному пункті. Також у відзиві вказано, що доводи позивача наведені у позові щодо обґрунтування неправомірності оскаржуваної постанови спростовуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення, фотографіями з приладу TruCam, за допомогою якого здійснювалось вимірювання швидкості автомобіля, яким керував позивач.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача адвокат Манжара Д.С. позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити повністю з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, явку свого представника у судове засідання не забезпечив, згідно з відзивом просить суд розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Заслухавши позивача та його представника, дослідивши подані суду докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає про таке.

З матеріалів справи судом встановлено, що 16.12.2020 поліцейським інспектором 2 роти 1-го батальйону УПП у Вінницькій області лейтенантом поліції Бойком Ігорем Миколайовичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАН № 3560455.

Згідно з вказаною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 255 грн.

Відповідно до вказаної вище постанови позивач 16.12.2020 о 10.28 год. у смт. Стрижавка, траса АД М21 294 км, керуючи транспортним засобом Toyota Land Cruiser 200, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в населеному пункті позначеному дорожнім знаком 5.45 смт. Стрижавка, Вінницького району, Вінницької області зі швидкістю 85 км/год, чим перевищив швидкість на 35 км/год. Швидкість вимірювалась лазерним приладом вимірювання швидкості TRUCAM 001146. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ч. 6 ст. 55 Конституції України закріплено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується не всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи у їх сукупності (ст.245 КУпАП).

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, в тому числі про порушення правил дорожнього руху (ч. ч. 1. 2, 3, 4, 6, 7 ст. 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів та підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП, передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 2.3 б) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України, від 10.10.2001 № 1306 (далі - Правила), для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно з п.1.9 Правил особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.12.4 Правил у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно з підрозділом 3 розділу 33 «Дорожні знаки» Правил знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості». Забороняється рух із швидкістю, що перевищує зазначену на знакові.

Відповідно до підрозділу 5 розділу 33 «Дорожні знаки» Правил знак 5.45 «Початок населеного пункту». Найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах; знак 5.46 «Кінець населеного пункту». Місце, з якого на даній дорозі втрачають чинність вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах. Знаки 5.45 і 5.46 установлюються на фактичній межі забудови, яка прилягає до дороги; знак 5.70 «Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху». Інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

При вирішенні даної справи судом враховано, що приписами ст. 251 КУпАП України встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою, зокрема, забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно з оспорюваною постановою, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, у зв`язку з порушенням п. 12.4 Правил дорожнього руху - за перевищення встановленої швидкості руху в межах населеного пункту. Як зазначено у спірній постанові швидкість автомобіля під керуванням позивача вимірювалась приладом TRUCAM 001146.

Отже, вимірювання швидкості руху транспортного засобу під керуванням позивача, встановлено відповідачем за допомогою відповідного технічного засобу, без впливу людського фактору.

Відповідачем на підтвердження правомірності спірної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності надано суду фотознімок від 16.12.2020, здійснений сертифікованим приладом TRUCAM 001146, на якому зафіксовано, що автомобіль з державним номерним знаком НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 85 км/год. Вказані обставини також підтверджуються наданим суду відеозаписом та свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/21193 чинним до 20.01.2022, згідно з яким лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTІ 20/20 №ТС001146, відповідає вимогам технічної документації.

Можливість використання виробу TruCam LTІ 20/20, виробництва LaserTechnologyInc, США також підтверджується виданими Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертним висновком від 29.07.2011, експертним висновком від 27.09.2018 № 04/02/03-3008, сертифікатом затвердження типу засобів вимірювальної техніки № UA-МІ/І-2903-2012 від 29.08.2012 Серія А № 06694.

Однак відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що швидкість транспортного засобу, яким керував позивач, вимірювалась в межах населеного пункту, та наявності на ділянці дороги, де було зупинено автомобіль під керуванням позивача: дорожнього знаку 5.70 «Фото-відео фіксування порушень ПДР»; дорожніх знаків 3.29 Обмеження максимальної швидкості 50 км, 5.45 чи 5.46 початок або закінчення населеного пункту.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності на вказаній ділянці дороги встановлених обмежень швидкості, та відповідно не доведено перевищення позивачем таких обмежень.

Надані суду фотозображення вказаних обставин не підтверджують.

Отже, судом встановлено, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

За принципом презумпції невинуватості, закріпленим у ст. 62 Конституції України всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Не доведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких умов вчинення позивачем правопорушення, залишається недоведеним.

Таким чином на підставі викладеного, вище враховуючи, що матеріали справи не містять доказів наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова прийнята без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, тому позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким, що належить задовольнити повністю.

Щодо посилання позивача на те, що розгляд справи проведено на місці вчинення правопорушення, без складання адміністративного протоколу, з порушенням прав позивача, передбачених ст. 283 КУпАП, суд зазначає про таке.

Згідно з пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотримання Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 КУпАП встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Так, органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення Правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, зокрема ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення (п.1 р. III Інструкції № 1395).

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення (п.2 р. III Інструкції №1395), що відповідає положенням ст.276 КУпАП, за правилами частини 1 якої справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до пункту 1 розділу IV Інструкції № 1395 розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення у пункті 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначив, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

З аналізу наведених норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, та змісту рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015, вбачається, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення за порушення Правил дорожнього руху, зокрема передбачених ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на місці вчинення таких правопорушень.

Відтак, доводи позивача в цій частині є безпідставними.

З урахуванням наведеного, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та оцінки наявних у матеріалах справи доказів в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

У відповідності до вимог ст. 139 КАС України судові витрати у даній справі належить компенсувати за рахунок Державного бюджету України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 73, 77, 78, 134, 139, 241-246, 250, 255, 268-272, 286, 295, 297 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до батальйону управління патрульної поліції у Вінницькій області (місцезнаходження: вул. Ботанічна, 23, м. Вінниця; ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України в матеріалах справи відсутній) про скасування постанови серії ЕАН № 3560455 від 16.12.2020 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАПзадовольнити.

Постанову сержанта поліції УПП у Вінницькій області Бойка І.М. серії ЕАН № 3560455 від 16.12.2020 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити.

Згідно зі статтями 255, 286, 293, 295 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду через Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області.

Повний текст судового рішення складено 30.03.2021.

Суддя: К.М. Ушакова