Справа № 640/1601/21
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2021-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2021 року м. Київ № 640/1601/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Авангард-2014»
доГоловного управління ДПС у Київській області
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Авангард-2014» з позовом до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17.09.2020 №.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що у силу положень ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», у ТОВ «Авангард-2014» не виникло обов`язку отримувати ліцензію на зберігання пального, оскільки отримувати ліцензію на право зберігання пального суб`єкт господарювання повинен тільки для стаціонарних ємностей. У свою чергу, із загального об`єму дизельного пального, яке було придбано ТОВ «Авангард-2014» 04.06.2020 та 06.07.2020, частина пального одразу заправлена у паливні баки транспортних засобів, що використовуються останнім у власній господарській діяльності, а залишок розвантажено у споживчу тару ємкістю 4,9 літрів.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено сторонам строки для подання до суду відзиву, відповіді на відзив та заперечення.

Від представника відповідача через канцелярію суду надійшов відзив, в якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог, вказавши про правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, прийнятого з огляду на виявлені під час проведення фактичної перевірки ТОВ «Авангард-2014» порушення. Так, за твердженням представника відповідача, згідно з наявною у контролюючого органу інформацією, TOB «Авангард-2014» отримано ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) №2001487 з терміном дії з 21.08.2020 до 21.08.2025 на місце зберігання пального, розташоване за адресою: Київська область, Бородянський район, смт. Немішаєве, вул. Біохімічна, буд. 30. При цьому, за даними Системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового (АЕЗ «СЕАРПСЕ») встановлено, що відповідно до акцизних накладних від 04.06.2020 №2291 та від 06.07.2020 №2658 TOB «Паливна компанія «Піт-Лейн» здійснювало постачання на адресу TOB «Авангард-2014» важких дистилятів (газойлів) у кількості 18181,60 л та 19410,92 л відповідно. Натомість, твердження представника позивача про те, що дизельне пальне, яке доставлено TOB «Паливна компанія «Піт-Лейн» на користь TOB «Авангард 2014» на адресу місця зберігання пального: Київська область, Бородянський район, смт. Немішаєве, вул. Біохімічна, 30, розливалось у баки автотранспорту та у ємності до 5 л. не відповідає дійсності, оскільки в акцизних накладних від 14.06.2020 №2291 та від 06.07.2020 №2658 у рядку «Напрям використання» зазначено « 0» (операції, не віднесені до одного з кодів ознаки напряму використання « 1» - « 4»), а не « 1» (реалізація пального в споживчій тарі ємністю до 5 літрів (включно) виробником або особою, яка здійснила розлив пального у таку тару).

Від представника позивача через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив, в якій останнім додатково наголошено на обґрунтованості заявлених позовних вимог, з урахуванням того, що спірне постачання пального дійсно відбулось не у споживчій тарі, внаслідок чого в акцизних накладних від 14.06.2020 №2291 та від 06.07.2020 №2658 у рядку «Напрям використання» зазначено « 0», а не « 1». Водночас, подальше зберігання пального здійснювалось ТОВ «Авангард 2014» виключно у споживчій тарі ємкістю 4,9 літрів, що виключає необхідність отримання ліцензії на зберігання пального, у силу ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи у відкритому судовому засіданні.

Розглянувши подані представниками сторін документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив та відповідь на відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, Головним управлінням ДПС у Київській області проведено фактичну перевірку місця зберігання пального, що розташована за адресою: Київська обл., Бородянський район, смт. Немішаєве, вул. біохімічна, 30 суб`єкта господарської діяльності ТОВ «Авангард-2014», за результатами чого складено акт від 31.08.2020 №1174/1036/05/39155326, в якому зазначено про факт зберігання платником податків пального у місці зберігання, на яке TOB «Авангард-2014» не отримано ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки), чим порушено ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

На підставі викладеного, Головним управлінням ДПС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 17.09.2020 №, яким до TOB «Авангард-2014» застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 500 000,00 грн.

Скориставшись правом на адміністративне (досудове) оскарження вказаного податкового повідомлення-рішення, ТОВ «Авангард-2014» подано відповідну скаргу, за результатами розгляду якої рішеннями Державної податкової служби України від 22.12.2020 №35995/6/99-00-06-02-06-06 та від 31.12.2020 №37103/6/99-00-06-03-02-06 про результати розгляду скарги, якими оскаржуване податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Вважаючи податкове повідомлення-рішення від 17.09.2020 № протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України (тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин), контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до п.п. 80.1 та 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки.

Порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу (п. 80.10 ст. 80 Податкового кодексу України).

Приписами п. 86.1 Податкового кодексу України визначено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Як вбачається зі змісту акту від 31.08.2020 №1174/1036/05/39155326, посадовими особами Головного управління ДПС у Київській області зазначено про факт зберігання платником податків пального у місці зберігання, на яке TOB «Авангард-2014» не отримано ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки), чим порушено ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

У свою чергу, нормативно-правовим актом, який визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України, є Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» (тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин).

У розумінні ст. 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

При цьому, місцем зберігання пального є місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування; а зберіганням пального є діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик.

У силу ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», імпорт і оптова торгівля алкогольними напоями здійснюються суб`єктами господарювання всіх форм власності за наявності ліцензії на оптову торгівлю. Експорт алкогольних напоїв здійснюється суб`єктами господарювання всіх форм власності на підставі ліцензії на виробництво або ліцензії на оптову торгівлю. Оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва (ч. 8 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального»).

Ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років (ч. 10 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального»).

Відповідно до ч. 20 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», ліцензія на право зберігання пального не отримується на місця зберігання пального, що використовуються: підприємствами, установами та організаціями, які повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевого бюджету; підприємствами, установами та організаціями системи державного резерву; суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) для зберігання пального, яке споживається для власних виробничо-технологічних потреб виключно на нафто- та газовидобувних майданчиках, бурових платформах і яке не реалізується через місця роздрібної торгівлі.

Згідно з ч. 22 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», суб`єкти господарювання, які здійснюють роздрібну, оптову торгівлю пальним або зберігання пального виключно у споживчій тарі до 5 літрів, ліцензію на роздрібну або оптову торгівлю пальним або ліцензію на зберігання пального не отримують.

Так, за твердженням представника позивача, із загального об`єму дизельного пального, яке було придбано ТОВ «Авангард-2014» 04.06.2020 та 06.07.2020, частина пального одразу заправлена у паливні баки транспортних засобів, що використовуються останнім у власній господарській діяльності, а залишок розвантажено у споживчу тару ємкістю 4,9 літрів.

На підтвердження викладеного, представником позивача надано до суду копії договору поставки від 03.06.2020 №1, укладеного між ФОП ОСОБА_1 (постачальник) та ТОВ «Авангард-2014» (покупець), умовами якого передбачено, що постачальник зобов`язується у порядку та на умов, визначених у цьому договорі, передати у власність покупця товар, що визначається у видаткових накладних, а покупець зобов`язується у порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, прийняти та оплатити визначений товар.

Згідно з наявними у матеріалах справи копіями видаткових накладних від 03.06.2020 №1 та від 05.07.2020 №2, ФОП ОСОБА_1 поставлено ТОВ «Авангард-2014» споживчу тару (ємність пластикова для палива 4,9 л) у кількості 3 900 шт. на загальну суму 31 200,00 грн., а на підтвердження факту оплати останньої представником позивача надано до суду копії платіжного доручення від 17.11.2020 №2446 на суму 31 200,00 грн. та виписку з банківського рахунку ТОВ «Авангард-2014».

При цьому, згідно з наявною у матеріалах справи копією акту надання послуг від 21.01.2021 №76, ТОВ «РЕИ Бровари» (виконавець) на виконання вимог договору від 05.01.2021 №01/01/21/Т-1, укладеного з ТОВ «Авангард-2014» (замовник), надано послуги з організації збирання, зберігання з подальшою утилізацією споживчої тари (ємність пластикова для палива 439 л) використаної та забрудненої у кількості 3 900 шт.

Вказане у своїй сукупності свідчить про факт зберігання ТОВ «Авангард-2014» пального, отриманого 04.06.2020 та 06.07.2020, у споживчій тарі до 5 літрів, що, у силу ч. 22 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», звільняє суб`єкта господарювання від отримання ліцензії на зберігання пального.

Щодо тверджень представника відповідача про те, що в акцизних накладних від 14.06.2020 №2291 та від 06.07.2020 №2658 у рядку «Напрям використання» зазначено « 0» (операції, не віднесені до одного з кодів ознаки напряму використання « 1» - « 4»), а не « 1» (реалізація пального в споживчій тарі ємністю до 5 літрів (включно) виробником або особою, яка здійснила розлив пального у таку тару), слід зазначити наступне.

Приписами п. 4 розділу ІІ Порядку заповнення акцизної накладної, розрахунку коригування акцизної накладної, заявки на поповнення (коригування) залишку пального, заявки на поповнення (коригування) залишку спирту етилового, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 19.06.2019 №262 (надалі - Порядок №262), чинного станом на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що у верхній лівій частині акцизної накладної зазначаються: коди операцій для акцизної накладної, яка складається в одному примірнику; ознака щодо умов оподаткування пального; ознака щодо напрямів використання пального.

У відповідному рядку зазначається ознака щодо напрямів використання пального:

« 1» - реалізація пального в споживчій тарі ємністю до 5 літрів (включно) виробником або особою, яка здійснила розлив пального у таку тару; « 2» - реалізація пального з акцизного складу до іншого акцизного складу з використанням акцизного складу пересувного у разі, якщо до реалізації пального такий інший акцизний склад уже відомий; « 3» - розподіл обсягу залишків пального станом на 01 липня 2019 року між акцизними складами / пересувними акцизними складами, де такі обсяги фактично знаходилися. Ознака напряму використання « 3» зазначається в акцизних накладних, складених на всі операції з розподілу обсягів залишку пального станом на 01 липня 2019 року між акцизними складами / пересувними акцизними складами; « 4» - реалізація пального з акцизного складу, який є місцем роздрібної торгівлі пальним, на яке отримано ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним. Така ознака зазначається також у разі реалізації пального з акцизного складу пересувного до: паливного бака транспортного засобу або технічного обладнання, пристрою; місця зберігання пального, яке не є акцизним складом.

Для пального, з яким здійснюються операції, не віднесені до одного з кодів ознаки напряму використання « 1» - « 4», у відповідному рядку зазначається цифра « 0».

Зі змісту наявних у матеріалах справи копій акцизних накладних від 14.06.2020 №2291 та від 06.07.2020 №2658 вбачається, що у верхній лівій частині останніх у рядку «Напрям використання» зазначено « 0».

Разом з тим, суд звертає увагу, що положення п. 4 розділу ІІ Порядку №262 у наведеній частині з метою визначення напрямів використання пального оперують поняттям «реалізації», а не «зберігання» пального. У той же час, приписи Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», який містить спеціальні правові нормі та має вищу юридичну силу по відношенню до Порядку №262, в якості підстави для звільнення суб`єкта господарювання від обов`язку отримання ліцензії вказують саме на «зберігання» пального у споживчій тарі до 5 літрів, а не його реалізацію у споживчій тарі до 5 літрів. Відтак, ототожнення контролюючим органом цих двох понять свідчить про невірне тлумачення положень Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» в частині визначення підстав за яких у суб`єкта господарювання виникає обов`язок з отримання ліцензії для зберігання пального.

Як наслідок, суд вказує, що у межах спірних правовідносин у ТОВ «Авангард-2014» не виникло законодавчо мотивованого обов`язку з отримання ліцензії на зберігання пального, отже, податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 17.09.2020 № є протиправним та підлягає скасуванню як таке, що винесено без достатньої правової підстави.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення останніх у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявного у матеріалах справи платіжного доручення від 22.01.2021 №2616, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 7 500,00 грн., які підлягають присудженню на користь останнього у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 77, 139, 245, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 17.09.2020 №.

Стягнути здійснені Товариством з обмеженою відповідальністю «Авангард-2014» (, адреса: 07853, Київська обл., Бородянський район, смт Немішаєве, вул. Біохімічна, 30) документально підтверджені судові витрати у розмірі 7 500,00 грн. (семи тисяч п`ятисот грн. 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області (, адреса: 03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 5-А).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок