Справа № 240/1575/21
Суддя: Черноліхов Сергій Вікторович
Дата ухвалення: 2021-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2021 року м. Житомир справа № 240/1575/21

категорія 111031101

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Черноліхова С.В.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Житомирській області від 28 жовтня 2019 року № 0-0610 та від 21 квітня 2020 року № 0-0610.

В обгрунтування своїх вимог зазначає, що спірними рішеннями нараховано податок на будівлю зерноскладу, яка є будівлею сільськогосподарського призначення у розумінні підпункту "ж" пункту 266.2.2 статті 266 Податкового кодексу України і не підлягає оподаткуванню податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2021 року дану справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

26 лютого 2021 року відповідач направив до суду відзив, в якому позовні вимоги не визнав і просив у їх задоволенні відмовити. Зазначає, що позивач не є сільськогосподарським товаровиробником, який використовує будівлю/споруду у сільськогосподарській діяльності, а розпоряджається належним йому на праві власності майном, тому підстави для застосування підпункту "ж" пункту 266.2.2 статті 266 Податкового кодексу України відсутні. За таких обставин спірні податкові повідомлення-рішення є законними і скасуванню не підлягають.

У відповіді на відзив позивач вказав, що належна йому на праві власності будівля зерноскладу є будівлею сільськогосподарського призначення у розумінні підпункту "ж" пункту 266.2.2 статті 266 Податкового кодексу України і не підлягає оподаткуванню податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши наведені сторонами доводи, суд дійшов наступного висновку.

Встановлено, що Головним управлінням ДПС у Житомирській області позивачеві було визначено грошове зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на підставі податкових повідомлень-рішень від 28 жовтня 2019 року № 0-0610 у сумі 10226,15 грн. за 2018 рік та від 21 квітня 2020 року № 0-0610 у розмірі 45848,75 грн. за 2019 рік.

Вважаючи вказані повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 вказаної статті).

Відповідно до підпунктів 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Підпунктом 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України встановлено перелік об`єктів нерухомості, які не є об`єктами оподаткування.

Так, підпунктом "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України у 2018 році було визначено, що не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

У 2019 році до вказаного підпункту було внесено зміни, його викладено у такій редакції: "не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку".

Так, відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд. ДК 018-2000, затвердженого і введеного в дію наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 року №507, клас Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства включає: будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси.

Правовий аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що застосування підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України передбачає наявність двох умов, перша з яких - власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником, а друга - об`єкт нерухомості (будівля, споруда) призначений для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Як вбачається з матеріалів справи, спірними рішеннями нараховано податкове зобов`язання за 2018-2019 роки на будівлю зерноскладу за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказаний виробничий будинок (зерносклад) у 2018-2019 роках належав на праві власності ОСОБА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

У матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 є сільськогосподарським товаровиробником.

Твердження позивача про використання спірного зерноскладу у господарській діяльності Фермерського господарства "Гордійчук-ЮВ", засновником якого він є і яке являється сільськогосподарським товаровиробником, для звільнення від оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2018-2019 роки є помилковими, оскільки сільськогосподарським товаровиробником має бути саме власник об`єкта нерухомості, тобто, ОСОБА_1 .

За таких обставин суд не знаходить підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2018-2019 роки, а саме: будівлю зерноскладу за адресою: АДРЕСА_1 , відтак податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Житомирській області від 28 жовтня 2019 року № 0-0610 та від 21 квітня 2020 року № 0-0610 є правомірними і скасуванню не підлягають.

Згідно зі статтею 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 є необгрунтованими і задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 139, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (с. Садове, Коростишівський район, Житомирська область, 12513, РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Житомирській області (вул. Ю.Тютюнника, 7, м. Житомир, 10003, ) про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Черноліхов