Справа № 420/12937/20
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2021-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 березня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бойко О.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 МО України про визнання дій протиправними, зобов`язання нарахувати та виплатити грошову компенсацію, стягнення моральної шкоди вирішив адміністративний позов задовольнити частково.

І. Суть спору:
В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за адміністративним позовом позивача, ОСОБА_1 , до відповідача, Військової частини НОМЕР_1 МО України, в якому позивач просить:

-визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо зупинення виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за піднайом (найом) житла.

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з вересня 2020 року грошову компенсацію за піднайом (найом) житлового приміщення згідно з Порядком , затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26 червня 2013 року №450, у розмірі, визначеному для обласних центрів - півтора розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року, та з урахуванням наявності чотирьох членів сім`ї, із збільшенням в 1,5 рази;

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5000 (п`ять тисяч ) грн.

ІІ. Аргументи сторін
(а) Позиція позивача
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він на підставі укладеного контракту про проходження військової служби у Збройних силах України від 28.02.2020 проходить військову службу в м. Одесі. Оскільки ні він, ні члени його сім`ї житлової площі в м.Одесі не мають, позивач разом із сім`єю наймає житлове приміщення. Чинне законодавство, а також контракт визнають право за позивачем на отримання грошової компенсації за найом житлових приміщень у збільшеному розмірі відповідно до його складу сім`ї. Проте з самого початку виплат відповідач їх здійснював із затримкою та у зменшеному розмірі : за квітень, травень 2020 року виплата відбулася в червні 2020 року, за червень 2020 в липні 2020 року. За липень та по сьогоднішній день відповідач взагалі протиправно припинив виплачувати грошову компенсацію. Позивач вважає дії відповідача такими, що порушують його право на соціальний захист, окрім матеріального збитку завдають йому ще й моральних страждань.

(б) Позиція відповідача
17.11.2020 відповідач до суду надав відзив на адміністративний позов в якому заперечував проти позовних вимог, просив у задоволенні адміністративного позову відмовити. Відповідач зазначав, що у позивача відповідно до чинного законодавства відсутні законні підстави для виплати грошової компенсації за найом житлових приміщень, оскільки у позивача в приватній власності знаходиться квартира в смт Чорноморське Лиманського району Одеської області. Тобто позивач має у власності житлове приміщення, яке знаходиться у безпосередній близькості від місця проходження військової служби, що дає змогу своєчасно прибувати до місця її проходження. Відповідач вважає, що припинивши виплату він діяв правомірно, а тому позовна вимога про стягнення моральної шкоди не належить до задоволення.

(в) Відповідь на відзив

04.01.2020 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вважає безпідставним відзив, оскільки відповідач неправильно трактує норми чинного законодавства, що регулює питання виплати грошової компенсації за найом житлових приміщень. Зазначає, що він разом з своєю сім`єю вимушений винаймати житло в м.Одеса, оскільки у разі необхідності термінових зборів чи в інших екстренних випадках військової служби він зобов`язаний у короткий термін прибути до військової частини. Фактично для прибуття до місця розташування військової частини з Лиманського району необхідно майже дві години, враховуючи транспортну розв`язку, яка є дуже насиченою у даному напрямку.

До теперішнього часу відсутній перелік населених пунктів визначених Міністреством оброни України, який би конкретизував, які населені пункти є такими, що знаходяться в безпосередній близькості. Крім того, наявна у його власності квартира не відповідає встановленим санітарним та і технічним вимогам, площа якого відповідає мінімальним нормам, визначеним житловим законодавством. Факт перебування позивача на квартирному обліку, як особи, що потребує поліпшення житлових умов, підтверджує дану обставину. Отже, на думку позивача, не здійснюючи йому належних виплат грошової компенсації за найом житлових приміщень, відповідач ухиляється від обов`язку встановленого Державою.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

27.11.2020 суд ухвалою відкрив провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження та призначив судове засідання на 28 січня 2021 о 10:00 год.

17.03.2021 суд письмовою ухвалою частково задовольнив клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду в частині визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному обсязі грошової компенсації за найом житлового приміщення, визначеної пунктом 1 Порядку, затвердженого постановою КМУ від 26 червні 2013 р. №450, з урахуванням складу сім`ї позивача чотири особи; зобов`язання перерахувати та доплатити позивачу різницю розміру грошової компенсації за найом житла за період з 01.04.2020 по 30.06.2020 згідно з пунктом 1 Порядку, затвердженого постановою КМУ від 26 червня 2013 р. №450, з урахуванням складу сім`ї позивача чотири особи квітень травень 2020 року.

20.03.2021 суд ухвалив прийняти від позивача заяву про збільшення позовних вимог.

IV. Обставини, встановлені судом
28.02.2020 позивач уклав з Міністерством оборони України контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу (том І а.с.19).

Відповідно до п.2 Контракту Міністерство оборони України зобов`язується відповідно до законодавства забезпечити належні умови для проходження військової служби позивачем, зокрема забезпечення жилим приміщенням його та членів його сім`ї або виплату грошової компенсації за піднайом (найом) ним житлового приміщення (том І а.с.21).

24.04.2020 позивач подав відповідачу рапорт на виплату грошової компенсації за піднайом (найом) житла у зв`язку з відсутністю службового житлового приміщення в м.Одесі. В рапорті позивач зазначив дані про 4 (чотирьох) членів його сім`ї: дружину ОСОБА_2 , доньку ОСОБА_3 , 1993 р.н., сина ОСОБА_4 , 1998 р.н. (том І, а.с.24).

До вказаного рапорту позивач серед інших документів додав: довідку про перевірку житлових умов, довідки про реєстрацію місця проживання позивача та членів його сім`ї, витяги із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно дружини ОСОБА_2 , доньки ОСОБА_5 , сина ОСОБА_4 , довідку КП БТІ ОМР (том І, а.с. 25).

Відповідно до висновків комісії, яка здійснювала перевірку житлових умов, позивач разом із родиною потребує поліпшення житлових умов шляхом виплати грошової компенсації за піднайом житла (том І, ас.26-27).

Згідно з довідкою від 29.11.2018 №2020 квартино-експлуатаційного відділу м.Кропивницького Міністерства оброни України позивач під час проходження служби у ЗСУ в Кіровоградському гарнізоні у військовій частині НОМЕР_2 перебував на обліку громадян, які потребують покращення житлових умов з 14.03.2017 по 12.09.2018 ( том І а.с.28).

В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно станом на 06.08.2020 міститься актуальна інформація про те, що позивачу на праві приватної власності належить квартира в смт. Чорноморське Лиманського району Одеської області. Загальна площа квартири: 31,2 кв.м., житлова 14,6 кв.м. (том І, а.с.37).

Після реєстрації поданого позивачем рапорту грошова компенсація нараховувалася з квітня 2020 року та виплачувалася у сумі 2850 грн. з розрахунку на двох людей. Позивач здійснив фактичну виплату за квітень-травень 2020 у червні 2020, за червень у липні 2020 (том І, а.с.66).

На рапорті помічника командира ФЕР-НС старшого лейтенанта Титаренка від 01.09.2020 лейтенант юстиції ОСОБА_6 своєю резолюцією припинив виплату позивачу грошової компенсації за найом житла. У рапорті вказана підстава для припинення виплати п.6 Постанови КМУ №450 від 26.06.2013, у зв`язку з наявністю у позивача житла в безпосередній близькості від місця проходження служби (том І, а.с.64). Тобто за липень та всі наступні місяці позивач виплату не отримує.

Командир військової частини НОМЕР_1 у довідці від 17.11.2020 повідомив позивача про те, що : «У зв`язку з ризиком переплати 26.08.2020 начальник фінансово-економічної служби подав рапорт на командира про надання дозволу на зупинення виплати та нарахування грошової компенсації за піднайом (найом) жилихї приміщень. Після розгляду та резолюції командира та помічника командира з правової роботи рапорт (№4430 від 01.09.20) було зареєстровано та доведено до фінансово-економічної служби (том І, ас.66).

V. Відповідне національне законодавство та висновки суду
Зміст даних спірних правовідносин ставить перед судом на вирішення питання щодо правомірності припинення виплати відповідачем грошової компенсації позивачу за найом житла. Предметом доказування у цій справі є питання, чи є позивач, особою, яка потребує поліпшення житлових умов у місці проходження служби та/або в безпосередній близькості від місця проходження військової служби, що дає змогу йому щодня своєчасно прибувати до місця її проходження.

До вказаних правовідносин суд застосовує такі норми права.

Відповідно до абз. п`ятого ст.17 Конституції України: «Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їх сімей».

Питання виплати грошової компенсації за піднайом (найом) жилих приміщень військовослужбовцям ЗСУ, регулюється Законом України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ.

У положеннях ст. 12 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями.

Так відповідно до абз. першого ч.1 цієї статті: «Держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

В абз. третьому статті 12 даного Закону вказано: «Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства».

Згідно з абз. 4 статті 12: «[…] для військовослужбовців офіцерського складу у разі відсутності службового жилого приміщення військова частина зобов`язана орендувати житло для забезпечення ним військовослужбовців та членів їх сімей або за їх бажанням виплачувати грошову компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення. Розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України».

Порядок забезпечення військовослужбовців жилими приміщеннями регулює Інструкція з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року №380 (далі Інструкція).

Відповідно до п.3 Розділу І Інструкції:

«Військовослужбовці та члени їх сімей (крім осіб, звільнених у запас або відставку, та членів їх сімей, а також військовослужбовців, які не здали службове житло за попереднім місцем служби) забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що мають відповідати вимогам житлового законодавства.

У разі відсутності службових житлових приміщень військовослужбовці та члени їх сімей розміщуються у гуртожитках, сімейних гуртожитках, а неодружені військовослужбовці - у спеціально пристосованих казармах (далі - службова жила площа) або військова частина орендує їм житло чи за їх бажанням виплачується грошова компенсація за піднайом (найом) жилого приміщення в порядку, визначеному законодавством».

Пункт 5 розділу V Інструкції передбачає: «Військовослужбовцям відповідних категорій та курсантам вищих військових закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які не забезпечені жилими приміщеннями за місцем проходження військової служби за їх бажанням виплачується грошова компенсація за піднайом (найом) житлового приміщення (далі - компенсація за піднайом).

В свою чергу порядок виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил визначає Постанова КМУ №450 від 26 червня 2013р. «Про виплату грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони та військовослужбовцям, відрядженим до Міністерства освіти і науки, Державного космічного агентства, за піднайом (найом) ними житлових приміщень» (далі Порядок).

Відповідно до п.2 Порядку №450: « Особам, зазначеним у пункті 1 цього Порядку (далі - військовослужбовці), грошова компенсація виплачується щомісяця (у поточному місяці за попередній) у розмірі, який не перевищує:

у м. Києві - двох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року;

у мм. Сімферополі, Севастополі та обласних центрах - півтора розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року […] При цьому військовослужбовцям за наявності в них трьох і більше членів сім`ї зазначені розміри грошової компенсації збільшуються в 1,5 рази ».

У п.4 Порядку №450 вказано: « Грошова компенсація виплачується починаючи з дня реєстрації поданого в установленому порядку рапорту військовослужбовця:

особам офіцерського (у тому числі особам, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, - за місцем проходження військової служби згідно з наказом командира (начальника) військової частини».

Пункт 6 Порядку №450 встановлює випадки у яких грошова компенсація не виплачується, а саме, « […] у разі:

наявності у військовослужбовця або членів його сім`ї житлового приміщення, яке відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам, площа якого відповідає мінімальним нормам, визначеним житловим законодавством, або забезпечення службовим житлом, житловим приміщенням для постійного проживання (грошовою компенсацією за належне йому для отримання житлове приміщення), або проживання військовослужбовця у спеціально пристосованій казармі чи гуртожитку, в населених пунктах за місцем проходження військової служби та/або в безпосередній близькості від місця проходження військової служби, що дає змогу щодня своєчасно прибувати до місця її проходження. Перелік таких населених пунктів визначається Міноборони, МВС, МОН, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держспецзв`язку, ДКА та Управлінням державної охорони».

Отже з сукупного аналізу вказаних правових норм, суд робить висновок, що у відповідача існує обов`язок забезпечити військовослужбовця ЗСУ службовим жилим приміщенням, що відповідає вимогам житлового законодавства, або за його бажанням здійснити грошову компенсацію за найом такого житла у разі:

- відсутності у військовослужбовця або членів його сім`ї житлового приміщення, яке відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам, площа якого відповідає мінімальним нормам, визначеним житловим законодавством;

- відсутності забезпечення службовим житлом,

- відсутності житла, службових житлових приміщень за місцем проходження служби та/або в безпосередній близькості від місця проходження військової служби, що дає змогу щодня своєчасно прибувати до місця її проходження.

Повертаючись до спірних правовідносин, суд відхиляє доводи відповідача про те, що наявність житла у позивача в смт. Чорноморське Одеської області є достатньою підставою для припинення виплат грошової компенсації за найом житла.

Впродовж судового розгляду справи, суд встановив, що відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності позивачу на праві власності належить квартира в смт.Чорноморське Лиманського району Одеської області загальною житловою площею 31, 2 кв.м., житловою 14,6 кв.м.

Відповідно до довідки про перевірку житлових умов та висновку комісії склад сім`ї позивача становлять 4 (чотири особи), позивач потребує поліпшення житлових умов.

З урахуванням встановленої ст.47 ЖК Української РСР, норми житлової площі в розмірі 13,65 кв.м. на одну особу, його житло не відповідає мінімальним нормам встановленим житловим законодавством.

Крім того, факт перебування позивача на квартирному обліку, як особи, яка потребує поліпшення житлових умов, відповідач не заперечує. Так само відповідач не заперечує ту обставину, що позивач не забезпечений службовим житловим приміщенням за місцем проходження служби.

Щодо посилань відповідача про наявність у позивача житла в безпосередній близькості від місця проходження служби суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 133 Конституції України систему адміністративно-територіального устрою України складають Автономна Республіка Крим, області, райони, міста, райони в містах, селища і села.

Місцем проходження військової служби позивача є військова частина НОМЕР_1 (м.Одеса).

Відповідно до електронного довідника Україна. Адміністративно-територіальний устрій, який складений за офіційними матеріалами Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських рад, селище міського типу Чорноморське є окремою адміністративно-територіальною одиницею, окремим населеним пунктом в Одеській області та знаходиться на відстані 27км до найближчої залізничої станції м.Одеси. Тобто квартира, належна на праві власності позивачу, не знаходиться в одному населеному пункті разом із містом проходження позивачем військової служби. Щодо тлумачення поняття «в безпосередній близькості», на даний час відсутній перелік населених пунктів, визначений Міноборони, так як цього вимагає Постанова КМУ №450 від 26.06.2013. Впродовж судового розгляду справи відповідач не надав обґрунтованих пояснень з приводу знаходження житла позивача в безпосередній близькості від місця проходження військової служби, що дає змогу щодня своєчасно прибувати до місця її проходження. Але, насамперед, суд звертає увагу на те, що квартира, належна на праві власності позивачу в смт Чорноморське, не відповідає мінімальним нормам встановленим житловим законодавством, позивач є особою, яка потребує поліпшення житлових умов. Дана обставина є достатньою для виникнення обв`язку у відповідача здійснення грошової компенсації за найом позивачем житла, що відповідає вимогам житлового законодавства.

Враховуючи склад сім`ї позивача 4 (чотири) особи суд погоджується, що відповідно до Порядку №450 зазначені в ньому розміри грошової компенсації збільшуються в 1,5 рази.

Також суд звертає увагу на правові підстави для припинення виплати.

Так відповідно до п.7 Порядку №450: «Виплата грошової компенсації припиняється з дня, наступного за днем:

отримання (придбання) військовослужбовцем жилого приміщення;

виключення із списків особового складу військової частини, Держспецзв`язку (за винятком військовослужбовців, направлених у складі підрозділів для участі в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки);

вибуття військовослужбовця в закордонне відрядження разом із сім`єю;

встановлення факту подання військовослужбовцем недостовірної інформації, яка стала підставою для виплати грошової компенсації».

Відповідач, припиняючи виплату грошової компенсації, а також у своєму відзиві не послався на жодну з вказаних підстав.

Отже на підставі викладених обставин суд робить висновок, що відповідач безпідставно припинив виплати грошової компенсації позивачу за найом житла. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги про визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 щодо зупинення виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за піднайом (найом) житла та зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з вересня 2020 року грошову компенсацію за піднайом (найом) житлового приміщення згідно з Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26 червня 2013 року №450, у розмірі, визначеному для обласних центрів - півтора розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року, та з урахуванням наявності чотирьох членів сім`ї, із збільшенням в 1,5 рази належать до задоволення.

Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. суд вважає, що вона належить до часткового задоволення з таких мотивів.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальна норма мт.1173 ЦК України передбачає відшкодування шкоди незалежно від вини державного органу та його посадової або службової особи.

Для існування підстав зобов`язання відшкодувати шкоду відповідно до вимог ст.1173 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, наявність шкоди та причинний зв`язок між діями заподіювача шкоди та шкодою.

За змістом ст.23 ЦК України: « 1. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

2. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

3. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

4. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

5. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом».

Отже, необхідною умовою для стягнення моральної шкоди з відповідача є існування трьох умов: протиправні дії цього органу, існування шкоди та причинний наслідковий зв`язок між проти правними діями і заподіяною шкодою.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВП ВС від 12.03.2019 у справі №920/715/17.

Як вже зазначав суд вище по тексту, він зробив висновок про протиправність дій відповідача, пов`язаних із припиненням грошової компенсації за наойм житла.

Позивач посилається на те, що саме припинення виплат спричинило його страждання, викликало в нього стрес, розчарування, відчуття несправедливості та інші негативні переживання.

Суд погоджується з тим, що безпідставне припинення грошової компенсації за найом житла вказує на обмеження побутових потреб позивача та вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого проживання.

Проте, враховуючи характер протиправних дій та пов`язану з ним глибину душевних страждань суд оцінює розмір відшкодування моральної шкоди у 2 500 (дві тисячі п`ятсот) грн.

VI. Судові витрати
Відповідно до п.9 ст.5 Закону України « Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Таким чином, суд не здійснює розподіл судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 139, 244-246 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:
1.Адміністративний позов задовольнити частково.

2.Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо зупинення виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за піднайом (найом) житла.

3.Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з вересня 2020 року грошову компенсацію за піднайом (найом) житлового приміщення згідно з Порядком , затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26 червня 2013 року №450, у розмірі, визначеному для обласних центрів - півтора розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року, та з урахуванням наявності чотирьох членів сім`ї, із збільшенням в 1,5 рази;

4. Стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот ), 00 грн.

5.У решті позовних вимог відмовити.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду подається протягом тридцяти днів. Оскільки справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Позивач-: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 ; номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач Військова частина НОМЕР_1 МО України, адреса: АДРЕСА_1 ; ЄДРПОУ НОМЕР_4 .

Суддя О.Я. Бойко