Справа № 640/2134/20
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2021-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/2134/20 Суддя (судді) першої інстанції: Кузьменко В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів: Лічевецького І.О.,

Мельничука В.П.,

При секретарі: Черніченко К.О.,

За участю представника позивача: Городецької А.Д.,

представника відповідача: Цісар Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної податкової служби на додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіейчес Україна» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві, Офісу великих платників податків Державної податкової служби про визнання протиправною бездіяльності ат стягнення пені, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сіейчес Україна» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків ДФС, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві, Офісу великих платників податків Державної податкової служби, в якому просило:

- визнати протиправною бездіяльність Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби щодо не забезпечення перерахування на розрахунковий рахунок ТОВ «Сіейчес Україна» суми пені у розмірі 10 984 111,64 грн за несвоєчасне відшкодування податку на додану вартість;

- стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби у м. Києві на користь ТОВ «Сіейчес Україна» суму пені у розмірі 10 984 111,64 грн за несвоєчасне відшкодування податку на додану вартість у загальному розмірі 60 181 595 грн право на яке виникло у зв`язку із набранням 04.04.2017 Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.01.2017 у справі №2а-2908/11/2670 законної сили, шляхом її перерахування на поточний рахунок товариства.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2020 року адміністративний позов задоволено повністю.

21 грудня 2020 року на адресу Окружного адміністративного суду міста Києва від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіейчес Україна» - адвоката Городецької А.Д. надійшла заява про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи в суду першої інстанції в розмірі 185 300 грн.

Додатковим рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 січня 2021 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіейчес Україна» про ухвалення додаткового судового рішення задоволено.

Ухвалено додаткове рішення, яким стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіейчес Україна» понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 185 300,00 грн (сто вісімдесят п`ять тисяч триста гривень нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків ДПС.

В апеляційній скарзі Офіс великих платників податків Державної податкової служби, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що розмір заявлених судових витрат є абсолютно неспівмірним із заявленими позовними вимогами, так як позивачем не надано до суду обґрунтувань щодо складності супроводження даної справи.

Разом з тим, на переконання скаржника витрати понесені за такі надані послуги як подача до суду позовної заяви, відповіді на відзив, направлення відповіді на відзив засобами поштового зв`язку, подача клопотань - не є окремими послугами, а входять безпосередньо до підготовки даних документів, а тому не можуть входити до витрат на правову допомогу.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем зазначено, що апеляційне провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі пункту 2 частини першої статті 305 КАС України, оскільки з 01.01.2021 Офіс великих платників Державної податкової служби () не має адміністративної процесуальної правоздатності відповідного органу, тому відповідно не має повноважень на подачу скарг при ухваленні в адміністративних справах рішення.

Крім того, позивач звертає увагу на те, що в акті виконаних робіт детально описано кожний вид правової допомоги, наданий позивачу та загальну кількість витраченого часу адвоката та його помічника, що свідчить про співмірність понесених позивачем витрат на правову допомогу.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Приймаючи додаткове рішення щодо розподілу судових витрат, суд першої інстанції зазначив, що оскільки позивачем документально підтверджено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 185 300 грн., відтак вказані судові витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Колегія суддів не погоджується у повній мірі з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У силу вимог частини першої та третьої статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до частин четвертої-п`ятої вказаної статті для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно із частиною третьою статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до п. 11 Перехідних положень Конституції України представництво відповідно до п. 3 частини першої ст. 131-1 та ст. 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 01 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 01 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 01 січня 2019 року.

Наведені положення Основного Закону до 01 січня 2019 року гарантують кожному громадянину України, іноземцям та особам без громадянства, які перебувають на території України, право на правову допомогу та вибір захисника своїх прав - особу, яка є фахівцем у галузі права і на законних підставах має право надавати таку допомогу особисто.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

У відповідності до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною другою вказаної статті передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Згідно з положеннями статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Частиною третьою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС України).

Аналіз вимог статті 134 КАС України дає підстави для висновку, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При цьому, правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон №5076-VI).

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно зі статтею 13 Закону №5076-VI адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою.

Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Статтею 30 Закону №5076-VI передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19).

З матеріалів справи вбачається, що 18.04.2019 між позивачем та Адвокатським об`єднанням «КМ Партнери» було укладено договір про надання правової допомоги №2-1/36-2019.

Пунктом 5.3 Договору погоджено індивідуальні погодинні ставки адвокатів-учасників АО «КМ Партнери» та їх помічників.

Зокрема, погодинна ставка адвоката Городецької А.Д. становить 5100 грн, а помічник адвоката - від 660 грн до 3300 грн).

У відповідності до акту приймання-передачі, складеного 16.12.2020, АО «КМ Партнери» було надано позивачу професійну правничу допомогу у зв`язку з представництвом інтересів позивача під час розгляду в суді першої інстанції справи №640/2134/20, а саме:

- підготовка позовної заяви - 07 годин 42 хвилини, вартість однієї години - 5100,00 грн, загальна вартість 39 270 грн;

- оформлення додатків до позовної заяви - 00 годин 48 хвилин, вартість однієї години - 3020 грн, загальна вартість 2416 грн;

- подача до суду позовної заяви - 01 годин 18 хвилин, вартість однієї години - 3020 грн, загальна вартість 3926 грн;

- підготовка заперечень щодо здійснення процесуальної заміни відповідача - 04 годин 48 хвилин, вартість однієї години - 5100 грн, загальна вартість 24 480 грн;

- направлення відповідачам копій заперечень щодо здійснення процесуальної заміни відповідача - 01 годин 06 хвилин, вартість однієї години - 3020 грн, загальна вартість 3322 грн;

- підготовка заперечень щодо прийняття судом документів за назвою «Відзив на позовну заяву» - 06 годин 42 хвилини, вартість однієї години - 5100 грн, загальна вартість 34 170 грн;

- оформлення додатків до заперечення щодо прийняття судом документів за назвою «Відзив на позовну заяву» - 01 годин 36 хвилин, вартість однієї години - 3020 грн, загальна вартість 4832 грн;

- підготовка клопотання про проведення підготовчого судового засідання без участі позивача - 00 годин 30 хвилини, вартість однієї години - 5100 грн, загальна вартість 2550 грн;

- подача до суду клопотання про проведення підготовчого судового засідання без участі позивача - 00 годин 30 хвилин, вартість однієї години - 3020 грн, загальна вартість 1510 грн;

- підготовка відповіді на відзив відповідача (ГУ ДКСУ у м. Києві) - 02 годин 06 хвилини, вартість однієї години - 5100 грн, загальна вартість 10 710 грн;

- направлення відповідачам копій відповіді на відзив відповідача - 00 годин 36 хвилин, вартість однієї години - 3020 грн, загальна вартість 1812 грн;

- подача до суду відповіді на відзив відповідача - 01 годин 10 хвилин, вартість однієї години - 3020 грн, загальна вартість 3322 грн;

- участь в судовому засіданні - 00 годин 30 хвилини, вартість однієї години - 5100 грн, загальна вартість 2550 грн;

- підготовка відповіді на відзив відповідача (Офіс великих платників податків ДПС) - 07 годин 54 хвилини, вартість однієї години - 5100 грн, загальна вартість 40 290 грн;

- підготовка додатків до відповіді на відзив відповідача - 00 годин 46 хвилин, вартість однієї години - 3020 грн, загальна вартість 2416 грн;

- направлення відповідачам копій відповіді на відзив відповідача - 00 годин 42 хвилини, вартість однієї години - 3020 грн, загальна вартість 2114 грн;

- участь в судовому засіданні (28.09.2020) - 00 годин 36 хвилин, вартість однієї години - 5100 грн, загальна вартість 3060 грн;

- участь в судовому засіданні (14.12.2020) - 00 годин 30 хвилин, вартість однієї години - 5100,00 грн, загальна вартість 2550 грн.

Таким чином, вартість виконаних робіт, яка підлягає сплаті становить 185 300 грн.

У свою чергу, наданий представником позивача акт виконаних робіт містить інформацію про час, витрачений на вчинення необхідних дій, в якому конкретизовано обсяг наданих послуг.

Відповідно до платіжного доручення №6190 від 16.12.2020 позивач фактично сплатив витрати на правничу допомогу, пов`язані з розглядом справи у розмірі 185 300 грн, згідно рахунку-фактури №120 від 16.12.2020.

У той же час, колегія суддів звертає увагу на те, що розподілу судових витрат підлягають лише ті витрати, що безпосередньо стосуються судової справи та її предмета, відтак подача до суду позовної заяви, направлення відповідачам копій заперечень щодо здійснення процесуальної заміни відповідача, подача до суду клопотання про проведення підготовчого судового засідання без участі позивача, направлення відповідачам копій відповіді на відзив відповідача, подача до суду відповіді на відзив відповідача, фактично є одними з етапів для складення таких документів.

Слід зазначити, що вказані послуги не можуть бути віднесені до правничої допомоги.

Так, згідно пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 №5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 вказаного Закону встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності щодо надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6 частини першої ст.1 Закону №5076-VI).

При цьому, відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є: надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування в кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адмінвідповідальності під час розгляду справи про адмінправопорушення; надання правової допомоги свідку в кримінальному провадженні; представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адмінправопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача в кримінальному провадженні; представництво інтересів фіз- і юросіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших держорганах, перед фіз- та юрособами; представництво інтересів фіз- і юросіб, держави, органів держвлади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо іншого не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана ВРУ; надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань.

Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Отже, послуги надані Адвокатським об`єднанням «КМ Партнери» такі як направлення відповідачам копій заперечень, подача до суду позовної заяви, клопотань не можуть бути віднесені до жодного з видів правничої допомоги, які передбачені в статтями 1, 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»

З огляду на вказане, колегія суддів приходить до висновку, що витрати на здійснення вказаних видів робіт не можуть бути відшкодовані як витрати на професійну правничу допомогу.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 04 листопада 2019 року у справі №9901/264/19.

Таким чином, витрати на відправлення відповідачам копій заперечень, подача до суду позовної заяви, клопотань, у розмірі 16006 грн не підлягають відшкодуванню як витрати на професійну правничу допомогу.

Вирішуючи питання про розподіл інших витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

У даному випадку, наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

У пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

На думку колегії суддів, погодинна ставка адвоката Городецької А.Д. у розмірі 5100 грн, та помічника адвоката - від 660 грн до 3300 грн є значно завищеною, з огляду на відсутність пропорційності витраченого часу на складення процесуальних документів із складністю даної справи, враховуючи сталу практику як Верховного Суду, так і Великої Палати Верховного Суду щодо спірних правовідносин.

Складення вищезазначених документів не потребувало значного часу для їх написання, та у матеріалах справи не міститься доказів та інформації щодо аналізу та трактування норм законодавства для підготовки даної справи, що вимагало великого обсягу аналітичної й технічної роботи.

У даному випадку, при вирішення питання про відшкодування витрат, слід виходити з того, що лише наступний розмір витрат є співмірним із складністю справи та виконаним обсягом адвокатом робіт, часом, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом та його помічником послуг, а також ціною позову, а саме:

- за підготовку позовної заяви, слід стягнути 7000 грн;

- оформлення додатків до позовної заяви - 500 грн;

- підготовка заперечень щодо здійснення процесуальної заміни відповідача - 500 грн;

- підготовка заперечень щодо прийняття судом документів за назвою «Відзив на позовну заяву» - 3000 грн;

- оформлення додатків до заперечення щодо прийняття судом документів за назвою «Відзив на позовну заяву» - 500 грн;

- підготовка клопотання про проведення підготовчого судового засідання без участі позивача - 300 грн;

- підготовка відповіді на відзив відповідача (ГУ ДКСУ у м. Києві) - 1000 грн;

- участь в судовому засіданні - 00 годин 30 хвилини - 500 грн;

- підготовка відповіді на відзив відповідача (Офіс великих платників податків ДПС) - 3000 грн;

- підготовка додатків до відповіді на відзив відповідача - 500 грн;

- участь в судовому засіданні (28.09.2020) - 00 годин 36 хвилин - 600 грн;

- участь в судовому засіданні (14.12.2020) - 00 годин 30 хвилин - 500 грн.

Присуджуючи до відшкодування позивачу витрати на послуги з правової допомоги у такому розмірі, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що розмір витрат за підготовку позовної заяви, підготовку заперечень щодо прийняття судом документів за назвою «Відзив на позовну заяву», підготовку відповіді на відзив відповідача (ГУ ДКСУ у м. Києві), підготовку відповіді на відзив відповідача (Офіс великих платників податків ДПС) у сумі 124 440 грн є значно завищеним та належним чином не обґрунтованим.

На мумку колегії суддів за вазані роботи підлягає відшкодуванню сума лише у розмірі 14000 грн.

Слід зазначити, що складення документів з процесуальних питань, зокрема підготовка заперечень щодо здійснення процесуальної заміни відповідача, підготовка клопотання про проведення підготовчого судового засідання без участі позивача є неспівмірними визначеній сумі за фактично виконані роботи, так як не потребують значного часу для їх складення, тому загальна сума у розмірі 27 030 грн підлягає зменшенню до 800 грн.

При цьому, так роботи як оформлення додатків до позовної заяви, оформлення додатків до заперечення щодо прийняття судом документів за назвою «Відзив на позовну заяву» підготовка додатків до відповіді на відзив відповідача носять фактично технічний характер, що свідчить про відсутність великого обсягу аналітичної роботи для їх здійснення, тому розмір витрат у сумі 9664 грн також є значно завищеним, тому слід відшкодувати вирати лише у сумі 1500 грн.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції було проведено три судові засідання, на яких був присутній представник позивача - адвокат Городецька А.Д., втім загальна тривалість таких засідань не перевищила 1,5 години (20.07.2020 - 30 хв., 28.09.2020 - 36 хв., 14.12.2020 - 30 хв).

Втім, заявлені до стягнення витрати адвоката за участь в зазначених судових засіданнях на загальну суму 8160 грн є неспівмірними визначеній сумі за фактично виконані роботи, тому слід зменшити такі витрати до 1600 грн.

Отже, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, ціною позову, критерію необхідності вчинення відповідних дій адвокатом та значимості таких дій у справі, колегія суддів вважає, що витрати на професійну правничу допомогу лише на суму 17 900 грн., витрачені позивачем, є документально підтвердженими, та підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувать суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції.

Щодо клопотання позивача про необхідність закриття апеляційного провадження з огляду на відсутність з 01.01.2021 Офіс великих платників податків ДПС не має адміністративної процесуальної правоздатності відповідного органу, тому не має повноважень на подання скарг, колегія суддів зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби» від 30.09.2020 № 893 (далі - Постанова № 893) ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком (у тому числі, Офіс ВПП ДПС).

Територіальні органи Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення Державною податковою службою територіальних органів згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови та прийняття рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень та функцій територіальних органів, що ліквідуються. Таке рішення приймається Державною податковою службою після здійснення заходів, пов`язаних із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань даних про територіальні органи Державної податкової служби, що будуть утворені згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови, як відокремлені підрозділи юридичної особи публічного права, затвердженням положень про них, структур, штатних розписів, кошторисів та заповненням 30 відсотків вакансій

Згідно пункту 2 Постанови №893 права та обов`язки територіальних органів Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, переходять Державній податковій службі та її територіальним органам у межах, визначених положеннями про Державну податкову службу та її територіальні органи.

Так, згідно з наказом Державної податкової служби України «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» від 30.09.2020 № 529 утворені як відокремлені підрозділи Державної податкової служби України територіальні органи згідно з переліком (додаток до цього наказу), серед яких Офісу ВПП ДПС немає. Натомість у переліку є Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, Західне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, Південне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків та Північне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків.

У свою чергу, Наказом Державної податкової служби України «Про початок забезпечення здійснення територіальними органами ДПС повноважень та функцій» від 24.12.2020 №755 розпочато з 01.01.2021 здійснення територіальними органами ДПС своїх повноважень.

Тобто, на підставі наказу Державної податкової служби України від 30.09.2020 №529 на базі ліквідованого Офісу ВПП ДПС та його територіальних управлінь утворено як відокремлені підрозділи Державної податкової служби нові управління по роботі з великими платниками податків.

Таким чином, Офіс ВПП ДПС з 01.01.2021 не здійснює повноваження та функції як контролюючий орган у сфері реалізації державної податкової політики.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в ухвалах, зокрема від 03.03.2021 у справі № 812/1306/17, та від 23.02.2021 у справі № 440/4388/18.

Разом з тим, відповідно до інформації в Єдиному державному реєстрі Офіс ВПП ДПС () з 22 жовтня 2020 року перебуває в стані припинення, про що свідчить запис №013086628.

При цьому, на час звернення до суду з даною апеляційною скаргою (11.02.2021) Офіс ВПП ДПС ліквідовано як юридичну особу не було.

У даному випадку, припинення повноважень з 01.01.2021 у сфері реалізації державної податкової політики не свідчить про відсутність повноважень на звернення до суду у порядку статтей 55, 57 КАС України.

З огляду на вказане, підстави для закриття провадження згідно норм п. 2 частини першої статті 305 КАС України - відсутні.

У силу вимог частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Частиною четвертою вказаної статті закріплено, що зміна судового рішення може полягати у доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Оскільки суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, тому оскаржуване рішення підлягає зміні в частині визначення суми витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків ДПС у розмірі 17900 грн.

Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіейчес Україна» про закриття апеляційного провадження у даній справі - відмовити.

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної податкової служби - задовольнити частково.

Додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 січня 2021 року - змінити, виклавши абзац другий резолютивної частини рішення в наступній редакції:

«Ухвалити додаткове рішення, яким стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіейчес Україна» понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 17 900 грн (сімнадцять тисяч дев`ятсот гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної податкової служби».

В іншій частині - додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді І.О. Лічевецький

В.П. Мельничук