Справа № 460/2969/19
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2021-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 рокуЛьвівСправа № 460/2969/19 пров. № А/857/14924/20

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Запотічного І.І., Кузьмича С.М.

при секретарі судового засідання: Волошин М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17.02.2020 року (рішення ухвалене у м. Рівне судом у складі головуючого судді Недашківської К.М., повний текст рішення складено 17.02.2020) у справі за позовом Іноземного підприємства «Томашгородський каменедробильний завод» до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2019 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлення-рішень від 24.05.2019 №, №, №, №, №, №, №, №, №, № та №.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що за результатами перевірки фіскальним органом винесені податкові повідомлення-рішення від 24.05.2019, які платник податків вважає протиправними з наступних підстав: (1) щодо податкових повідомлень-рішень № про застосування штрафу за платежем рентна плата за користування надрами для видобування корисних копалин в розмірі 6653 грн. 41 коп.; № про зобов`язання сплатити штраф за платежем рентна плата за користування радіочастотним ресурсом в розмірі 1 грн. 30 коп.; № про зобов`язання сплатити штраф за платежем рентна плата за користування радіочастотним ресурсом в розмірі 172 грн. 35 коп.; позивач вказує, що вказані штрафні санкції застосовано безпідставно, оскільки платежі до бюджету здійснювались вчасно; (2) щодо податкового повідомлення-рішення № про нарахування штрафу за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних у розмірі 121699 грн. 36 коп. позивач вказує, що ним своєчасно здійснена реєстрація ПН в ЄРПН, а тому підстав для застосування штрафу немає; (3) щодо податкових повідомлень-рішень № про збільшення суми грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб в розмірі 907349 грн.72 коп. та № про збільшення суми грошового зобов`язання по військовому збору в розмірі 46993 грн. 06 коп., позивач вказує, що у разі, якщо платник податків не сплачує суми самостійно визначеного грошового зобов`язання протягом строків, передбачених ПК України, такий платник податків притягується до відповідальності відповідно до ст. 126 ПК України. Положення ст. 127 ПК України встановлюється як міра відповідальності, яка покладається на платника податків, в тому числі і на податкового агента, саме за несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при чому відповідність розміру штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) не з часу затримки такої несплати, як передбачено ст. 126 ПК України, а з кількості разів допущених таких порушень протягом певного періоду часу. Тобто склад порушення згідно ст. 127 ПК України передбачає, що нарахування, сплата чи утримання податку не відбулися до чи на момент виплати доходу. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09 листопада 2018 року у справі № 820/3562/17. Застосовуючи відповідальність на підставі ст. 127 ПК України, контролюючий орган вказує, що сплаті податку на доходи фізичних осіб спочатку передувала виплата доходу у вигляді заробітної плати, що у свою чергу є підставою для застосування відповідальності на підставі ст. 127 ПК України. Проте, такі висновки є передчасними, оскільки як вбачається зі змісту Акта перевірки та наявних у матеріалах справи доказів, виплата заробітної плати працівникам позивача дійсно проводилась із порушенням строків. Проте, ПДФО та ЄСВ сплачувалися у день виплати заробітної плати, про що зазначається в самих платіжних дорученнях на виплату заробітної плати. Позивач вказує, що у даному випадку неможливе застосування статті 126 та 127 Податкового кодексу України одночасно; (4) щодо податкового повідомлення-рішення № про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем рентна плата за користування надрами для видобування корисних копалин в розмірі 58837 грн. 78 коп., позивач вказує, що контролюючий орган посилається на порушення строку регулярної повторної геолого-економічної оцінки запасів корисних копалин ділянки надр, та обчислює податкові зобов`язання із застосуванням коефіцієнта рентабельності, що дорівнює трикратному розміру облікової ставки НБУ. В Акті перевірки зазначено, що заниження коефіцієнта рентабельності гірничого підприємства призвело до заниження вартості одиниці видобутої корисної копалини за розрахунковою вартістю та відповідно заниження податкового зобов`язання з рентної плати на загальну суму 47070,22 грн., в тому числі за 3 квартал 2016 року в сумі 36274,50 грн., за 4 квартал 2016 року в сумі 9868,45 грн., за 1 квартал 2017 року на 927,23 грн.; постановою Кабінету Міністрів України від 27.10.2010 №1236 постанову від 26.03.2008 №264 визнано такою, що втратила чинність з 01.01.2011. Тому правило про необхідність проведення регулярної оцінки запасів корисних копалин ДКЗ кожні 5 років наразі не застосовується; таким чином, підприємство правомірно здійснило повторну геолого-економічну оцінку запасів корисних копалин ділянки надр саме 02.11.2017 і не мало обов`язку здійснювати її регулярно, а тому не порушувало вимоги законодавства в цій частині; застосування коефіцієнту рентабельності в трикратному розмірі облікової ставки НБУ за період з 01.01.2016 по 02.11.2017 з боку податкового органу є безпідставним; (5) щодо податкового повідомлення-рішення № про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість в розмірі 397500,00 грн., позивач вказує, що Між ІП «Томашгородський КДЗ» (Замовник) та ТОВ «МКС «Фасад» (Виконавець) укладено договір Виготовлення і монтаж алюмінієвих віконних конструкцій № 0107-01 від 01.07.2017, предмет договору: 1.1 Виконавець зобов`язується виготовити на замовлення алюмінієві віконня конструкції та здійснити їх встановлення, а замовник зобов`язується їх прийняти і оплатити; 1.2 Місце виконання замовлення: Рівненська область, Рокитнівський район, смт. Томашгород, вул.. Заводська, 3.; в регістрах бухгалтерського обліку ІП «Томашгородського КДЗ» здійснено записи: - Дт 64 «Податковий кредит» на суму 318000 грн.; - Дт 631 - Кт 311 «Рахунки в банках» на суму 1 908 000 грн. - Дт 93- Кт 63 а суму 1590000 грн. Контролюючий орган зазначає, що до перевірки не надано актів виконаних робіт, акт вводу в експлуатацію, доказів прибуття працівників ТОВ «МКС «Фасад» на територію ІП «Томашгородського КДЗ», за адресою: Рівненська область, Рокитнівський район, смт. Томашгород, вул. Заводська, 3; ненадання до перевірки первинних документів вказує на неможливість факту поставки послуг виготовлення та встановлення алюмінієвих конструкції на територію ІП «Томашгородського КДЗ», за адресою: Рівненська область, Рокитнівський район, смт. Томашгород, вул. Заводська, 3.; укладений договір з ТОВ «МКС «Фасад» не опосередковувалися реальним виконанням операцій, що становлять їх предмет; фактично ІП «Томашгородського КДЗ» здійснено безпідставне документальне оформлення нереальних господарських операцій з одержання послуг по встановленню алюмінієвих віконних конструкцій у ТОВ «МКС «Фасад». За умовами Договору виконавець - ТОВ «МКС «Фасад» зобов`язується виготовити на замовлення алюмінієві віконні конструкції та здійснити їх встановлення, а замовник зобов`язується їх прийняти та оплатити. Оплата проводилась у безготівковій формі відповідно до платіжних доручень. На даний правочин оформлені Акти приймання-передачі виконаних робіт (послуг) від 31.07.2017 року на суму 360 000 грн., від 30.08.2017 року на суму 468 000 грн., від 31.08.2017 року на суму 360 000 грн., від 29.09.2017 року на суму 720 000 грн., а тому посилання фіскального органу на їх відсутність є безпідставними. Позивач вказує, що дані Акти приймання-передачі виконаних робіт (послуг) містять чітке зазначення найменування робіт, послуг: «Виготовлення та монтаж алюмінієвих віконних конструкцій за адресою: Рівненська обл., Рокитнівський р-н, смт. Томашгород, вул. Заводська, буд. 3». Віконні конструкції не є основними засобами то і складати акти введення в експлуатацію основних засобів не має потреби, тому такий акт і не був наданий під час перевірки; (6) щодо податкових повідомлень-рішень № про зобов`язання сплатити штраф по податку на додану вартість в розмірі 15462 грн. 40 коп. та № про зобов`язання сплатити штраф по податку на додану вартість в розмірі 3054 грн. 10 коп., позивач зазначає, що не допускав порушення строків сплати податкових (грошових) зобов`язань, а тому нарахування штрафу є протиправним. Просив позов задоволити.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 17.02.2020 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення: від 24 травня 2019 року №, від 24 травня 2019 року №, від 24 травня 2019 року №, від 24 травня 2019 року №. У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржило Головне управління ДФС у Рівненській області. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України, фіксування процесу не здійснювалося оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі направлень від 01.03.2019 №465/17-00-14-01, №466/17-00-14-01, №467/17-00-14-01, Плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків за 4 квартал 2018 року, та наказу від 21.02.2019 №537, ревізорами Головного управління ДФС у рівненській області проведено перевірку Іноземного підприємства «Томашгородський каменедробильний завод», за результатами якої складено Акт «Про результати документальної планової виїзної перевірки Іноземного підприємства «Томашгородський каменедробильний завод» , тел. 03635-26-2-75, , податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.16 р. по 31.12.18 р.» від 08.04.2019 №75/17-00-14/04990904 (далі іменується - Акт перевірки).

Перевіркою встановлено наступні порушення, а саме: п. 44.1 ст. 44 пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 п.п. 140.4.2 п. 140.4 ст.140 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (далі іменується - ПК України) - завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування на суму - 1468994 грн. в т.ч. за 2018 рік - 1468994 грн., п. 185.1 ст. 185, пп. «а» п. 198.1, п. 198.3 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 ПК України - занижено податок на додану вартість з ПДВ 318000 грн., у тому числі за липень 2017 року на суму 60000 грн., серпень 2017 року на суму 135322 грн., за вересень 2017 року грн. на суму 79567 грн., за жовтень 2017 року на суму 43111 грн., п. 201.1. ст. 201 п. 201.10 ст. 201 ПК України - несвоєчасно зареєстровано в Єдиному реєстрі податкові накладні (розрахунки коригування) на суму 999492,50 грн., п. 126,1 ст. 126 ПК України - не своєчасно сплачено узгоджену суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість, визначених у податкових повідомленнях - рішеннях та поданих податкових деклараціях на суму 107853 грн., п. 126.1 ст. 126 ПК України - не своєчасно сплачено узгоджену суму грошового зобов`язання рентної плати за користування надрами визначених у податкових повідомленнях - рішеннях та поданих податкових деклараціях на суму 55449,4 грн., п. 126.1 ст. 126 ПК України - не своєчасно сплачено узгоджену суму грошового зобов`язання з рентної плати за користування радіочастотним ресурсом України визначених у податкових повідомленнях - рішеннях та поданих податкових деклараціях на суму 874,75 грн., пп. 252.16 ст. 252 ПК України, що призвело до заниження рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин на суму 47070,22 грн., в тому числі за 3 квартал 2016 року в сумі 36274,50 грн., за 4 квартал 2016 року в сумі 9868,45 грн., за 1 квартал 2017 року на 927,23 грн., п. 51.1 ст. 51, пп. «б» п. 176.2 ст. 176 ПК України, розділ ІІІ «Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку» в редакції затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.01.2015 №111/26556, по яких встановлено подання податкових розрахунків за формою 1-ДФ не у повному обсязі, з недостовірними відомостями та з помилками, а саме: за 4 кв. 2017 року, за 1 квартал 2018 року, пп. 14.1.180, пп. 14.1.156, пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14, п. 31.1 ст. 31, п. 54.2 ст. 54, абз. 2 п. 57.1 ст. 57, пп. 162.1.3 п. 162.1 ст. 162, пп. 168.1.1, пп. 168.1.2, пп. 168.1.4, пп. 168.1.6 п. 168.1 ст. 168, п. 171.1 ст. 171 та п. «а» п. 176.2 ст. 176 ПК України, за якими встановлено: утриманий та не перерахований до бюджету податок на доходи фізичних осіб на момент перевірки склав 320739,74 грн.; несплата (неперерахування) до бюджету податковим агентом сум належного до сплати податку на доходи фізичних осіб після настання граничних термінів сплати податку до бюджету, передбачених п. 168.1. ст. 168 ПК України, у випадках коли виплата доходу на користь платників податку передувала сплаті податку на доходи фізичних осіб та у випадках, коли дохід виплачувався одночасно зі сплатою податку на доходи фізичних осіб; неподання податковим агентом платіжних доручень для перерахування належного до сплати податку на доходи фізичних осіб за граничними термінами сплати податку до бюджету, передбаченими пунктом 168.1 статті 168 ПК України, у випадках коли виплата доходу на користь платників податку передувала сплаті податку на доходи фізичних осіб та у випадках, коли дохід виплачувався одночасно зі сплатою податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року на загальну суму 1274108,85 грн., пп. 1.1, пп. 1.2, пп. 1.3, пп. 1.4, пп. 1.5, пп. 1.6 п.161 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України: утриманий та не перерахований до бюджету військовий збір на момент перевірки склав 12011,83 грн.; несплата (неперерахування) до бюджету податковим агентом сум належного до сплати військового збору, утриманого із заробітної плати після настання граничних термінів сплати податку до бюджету, передбачених п. 168.1. ст. 168 ПК України, у випадках коли виплата доходу на користь платників податку передувала податку та у випадках, коли дохід виплачувався одночасно зі сплатою військового збору; неподання податковим агентом платіжних доручень для перерахування належного до сплати військового збору за граничними термінами сплати податку до бюджету, передбаченими пунктом 168.1 статті 168 ПК України, у випадках коли виплата доходу на користь платників податку передувала сплаті військового збору та у випадках, коли дохід виплачувався одночасно зі сплатою військового збору за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року на загальну суму 78201,77 грн.

На підставі Акта перевірки фіскальним органом винесені податкові повідомлення-рішення від 24.05.2019, № про нарахування штрафу за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних у розмірі 121699 грн. 36 коп., № про збільшення суми грошового зобов`язання по військовому збору в розмірі 46993 грн. 06 коп., № про збільшення суми грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб в розмірі 907349 грн.72 коп., № про застосування штрафних санкцій по податку на доходи фізичних осіб в розмірі 510 грн., № про застосування штрафу за платежем рентна плата за користування надрами для видобування корисних копалин в розмірі 6653 грн. 41 коп., № про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем рентна плата за користування надрами для видобування корисних копалин в розмірі 58837 грн. 78 коп., № про зобов`язання сплатити штраф по податку на додану вартість в розмірі 15462 грн. 40 коп., № про зобов`язання сплатити штраф по податку на додану вартість в розмірі 3054 грн. 10 коп., № про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість в розмірі 397500,00 грн., № про зобов`язання сплатити штраф за платежем рентна плата за користування радіочастотним ресурсом в розмірі 1 грн. 30 коп., № про зобов`язання сплатити штраф за платежем рентна плата за користування радіочастотним ресурсом в розмірі 172 грн. 35 коп.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 22.08.2019 №40536/6/99-99-11-04-01-25 скаргу платника податків залишено без задоволення, а ППР без змін.

Абзацом 1 пункту 201.1. статті 201 ПК України передбачено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно пункту 201.10. статті 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження. Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

Покупцю товарів/послуг податкова накладна/розрахунок коригування можуть бути надані продавцем таких товарів/послуг в електронній формі з дотриманням вимог законодавства щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

З метою отримання продавцем зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування, що підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних покупцем, такий продавець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та розрахунок коригування в електронному вигляді. Такий розрахунок коригування вважається зареєстрованим в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими продавцем.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, не можуть бути причиною неприйняття податкових накладних у електронному вигляді.

Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені, для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені, для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Платник податку має право зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну та/або розрахунок коригування, складені починаючи з 1 липня 2015 року, в яких загальна сума податку не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1 .3 статті 200-1 цього Кодексу.

Якщо сума, визначена відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу, є меншою, ніж сума податку в податковій накладній та/або розрахунок коригування, які платник повинен зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, то платник зобов`язаний перерахувати потрібну суму коштів із свого поточного рахунку на свій рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Виявлення розбіжностей даних податкової декларації та даних Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.

У разі допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена згідно з пунктом 201.16 цієї статті) податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або допущено помилки при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або порушено граничні терміни реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг, або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Протягом 90 календарних днів з дня надходження такої заяви із скаргою з урахуванням вимог, встановлених підпунктом 78.1.9 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, контролюючий орган зобов`язаний провести документальну перевірку зазначеного продавця для з`ясування достовірності та повноти нарахування ним зобов`язань з податку за такою операцією.

Податкова накладна, що містить помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, є підставою для віднесення покупцем сум податку до податкового кредиту.

Згідно пункту 120-1.1. статті 120-1 ПК України, порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів, 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів, 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів, 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів, 50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу штрафні санкції, передбачені цим пунктом, не застосовуються на період зупинення такої реєстрації до прийняття рішення щодо відновлення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування згідно з підпунктом 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 цього Кодексу.

У разі реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до податкової накладної до початку проведення перевірки, предметом якої є дотримання вимог цього Кодексу щодо своєчасності реєстрації таких документів в Єдиному реєстрі податкових накладних, штрафні санкції, передбачені пунктом 120-1.2 цієї статті, не застосовуються.

Згідно пункту 120-1.2. статті 120-1 ПК України, відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою), що зазначена у податковому повідомленні - рішенні, складеному за результатами перевірки контролюючого органу, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зазначеної у такій податковій накладній та/або розрахунку коригування до податкової накладної або від суми податку на додану вартість, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, якщо податкову накладну на таку операцію не складено. У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу штрафні санкції, передбачені цим пунктом, не застосовуються на період зупинення такої реєстрації до прийняття відповідного рішення щодо відновлення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування згідно з підпунктом 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 цього Кодексу. Відсутність реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної, зазначених в абзаці першому цього пункту, після спливу 10 календарних днів, наступних за днем отримання платником податку податкового повідомлення-рішення, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зазначеної в такій податковій накладній та/або розрахунку коригування до податкової накладної або від суми податку на додану вартість, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, якщо податкову накладну на таку операцію не складено. У разі реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної, зазначених в абзаці першому цього пункту, протягом 10 календарних днів, наступних за днем отримання платником податку податкового повідомлення-рішення, штрафні санкції, передбачені абзацом другим цього пункту та пунктом 120-1.1 цієї статті, не застосовуються.

Таким чином, апеляційний суд зазначає, що реєстрація ПН не зупинялася; факту наявності у переліку податкових накладних, що не надаються отримувачу (покупцю) та складені на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування / оподатковуються за нульовою ставкою, не встановлено, а тому оскаржуване ППР № про застосування штрафних санкцій за порушення термінів реєстрації ПН в ЄРПН у розмірі 121699 грн. 36 коп. прийняте контролюючим органом правомірно, відтак скасуванню не підлягає.

Як зазначено в акті перевірки, що перевіркою дотримання юридичною особою обов`язків щодо подання Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ) порушень не встановлено.

Проте, перевіркою дотримання юридичною особою встановленого порядку заповнення Податкового розрахунку, достовірності, повноти відображення в ньому відповідних відомостей встановлено порушення п. 51.1 ст. 51, пп. «б» п. 176.2 ст. 176 розділу IV ПК України, розділу ІІІ «Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку», в редакції затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.01.2015 №111/26556, по яких встановлено подання податкових розрахунків за формою 1 ДФ не в повному обсязі, з недостовірними відомостями та з помилками, а саме: у розрахунку за 4-й квартал 2017 року під порядковим номером «2» зазначено виплату доходу під ознакою «101» в розмірі 5795,18 грн. фізичній особі ОСОБА_2 з номером паспорта НОМЕР_2 , дана серія та номер паспорта відсутні в окремому реєстрі ДРФО, у розрахунку за 1-й квартал 2018 року під порядковим номером «80» зазначено виплату доходу під ознакою «101» в розмірі 7501,82 грн. фізичній особі ОСОБА_2 з номером паспорта НОМЕР_2 , дана серія та номер паспорта відсутні в окремому реєстрі ДРФО, пунктом 51.1 статті 51 ПК України визначено, що платники податків, у тому числі податкові агенти, зобов`язані подавати контролюючим органам у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків.

Згідно пп. «б» п.176.2 ст.176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

Пунктом 119.2. статті 119 ПК України передбачено, що неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми отриманої оплати від фізичних осіб за товари (роботи, послуги), якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов`язань платника податку та/або до зміни платника податку - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 510 гривень.

Проте, позивачем не надано доказів на спростування висновків Акта перевірки у цій частині, а тому до платника податків правомірно застосовано штрафні санкції у розмірі 510,00 коп. відповідно до ППР № , яке не підлягає скасуванню.

Як встановлено актом перевірки, що сплата за користування радіочастотним ресурсом України здійснюється на підставі дозволу №АР-56-0218082 від 20.10.2016 - термін дії дозволу з 20.10.2016, 19.09.2021.

Перевіркою встановлена несвоєчасність сплати рентної плати за користування радіочастотним ресурсом України: згідно податкового повідомлення-рішення форми «ПС» - кількість днів затримки сплати - 47; 20%; сума несвоєчасної сплати - 861,75 грн.; сума штрафних санкцій - 172,35 грн., згідно Додатку 4 - Розрахунок з рентної плати за користування радіочастотним ресурсом України - кількість днів затримки сплати - 29; 10%; сума несвоєчасної сплати - 13,00 грн.; сума штрафних санкцій - 01,30 грн.

Згідно пункту 254.1. статті 254 ПК України, платниками рентної плати за користування радіочастотним ресурсом України є загальні користувачі радіочастотного ресурсу України, визначені законодавством про радіочастотний ресурс, яким надано право користуватися радіочастотним ресурсом України в межах виділеної частини смуг радіочастот загального користування на підставі: ліцензії на користування радіочастотним ресурсом України; ліцензії на мовлення та дозволу на експлуатацію радіоелектронного засобу та випромінювального пристрою; дозволу на експлуатацію радіоелектронного засобу та випромінювального пристрою, отриманого на підставі договору з власником ліцензії на мовлення; дозволу на експлуатацію радіоелектронного засобу та випромінювального пристрою.

Відповідно до пункту 254.3 статті 254 ПК України об`єктом оподаткування рентною платою за користування радіочастотним ресурсом України є ширина смуги радіочастот, що визначається як частина смуги радіочастот загального користування у відповідному регіоні та зазначена в ліцензії на користування радіочастотним ресурсом України або в дозволі на експлуатацію радіоелектронного засобу та випромінювального пристрою для технологічних користувачів та користувачів, які користуються радіочастотним ресурсом для розповсюдження телерадіопрограм.

Згідно пункту 57.3. статті 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до пункту 126.1. статті 126 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Таким чином, позивачем не надано доказів на спростування висновків Акта перевірки у цій частині та не надано доказів своєчасної сплати зобов`язань за користування радіочастотним ресурсом України, а тому до платника податків правомірно застосовано штрафні санкції відповідно до ППР № та №, які не підлягають скасуванню.

Судовою колегією апеляційного суду встановлено, що корисні копалини (граніт, гранодіорит, габро-діабаз) підприємством видобуваються відповідно до Спеціальних дозволів на користування надрами, виданих Державною службою геології та надр України: № 3812 від 30.12.2005, наданий ІП «Томашгородський КДЗ» з метою видобування гранітів та габро, придатного для виробництва щебеню будівельного такаменю бутового, родовище «Пщільське (Томашгородске)», розташованого за адресою : Рівненська обл., Рокитнівський р-н, 3,5 км на Пн. Сх. від з.ст. Томашгород, строком дії на 20 років, терміном до 30.12.2028. Запаси виявлені та затверджені Протоколом Державної комісії по запасам корисних копалин при Раді Міністрів СРСР №4403 від 09.08.1984 Геолого-економічна переоцінка запасів гранітів не проводилась з 1984 по 02.11.2017.

Протокол засідання колегії державної комісії України по запасах Корисних копалин при Державній службі геології та надр України від 02.11.2017 № 4147, яким затверджено запаси родовища, та встановлено рентабельність 0,15.

Як зазначає контролюючий орган, що гірничі підприємства, що порушили строк регулярної повторної геолого-економічної оцінки запасів корисних копалин ділянки надр, обчислюють податкові зобов`язання із застосуванням коефіцієнта рентабельності, що дорівнює трикратному розміру облікової ставки НБУ.

Як зазначено в акті перевірки, що заниження коефіцієнта рентабельності гірничого підприємства призвело до заниження вартості одиниці видобутої корисної копалини за розрахунковою вартістю та відповідно заниження податкового зобов`язання з рентної плати на загальну суму 47070,22 грн., в тому числі за 3 квартал 2016 року в сумі 36274,50 грн., за 4 квартал 2016 року в сумі 9868,45 грн., за 1 квартал 2017 року на 927,23 грн.

Гірничі підприємства, що порушили строк регулярної повторної геолого-економічної оцінки запасів корисних копалин ділянки надр, обчислюють податкові зобов`язання із застосуванням коефіцієнта рентабельності, що дорівнює трикратному розміру облікової ставки Національного банку України (далі - НБУ). Таким чином, на платників рентної плати додатково покладається обов`язок дотримуватися проведення первинної та повторних регулярних оцінок запасів корисних копалин. Невиконання цього обов`язку є підставою для збільшення податкових зобов`язань з рентної плати.

Порядок здійснення геолого-економічної оцінки запасів корисних копалин та затвердження регламентується «Положенням про порядок проведення державної експертизи та оцінки запасів корисних копалин», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.12.1994 №865 (далі іменується - Порядок №865).

Абз. 1 п. 25 Порядку №865 в редакції, яка діяла до 26.03.2008, передбачав, що повторна державна експертиза та оцінка запасів родовищ корисних копалин проводиться обов`язково у випадку, якщо перегляд вимог стандартів і технічних умов щодо кількості або якості корисних копалин, технології їх переробки призводить до зменшення сумарних розвіданих запасів більш ніж на 20% або зростання їх обсягу більше ніж на 50%. Запаси родовищ, що розробляються, підлягають повторній експертизі та оцінці, якщо внаслідок гірничодобувних або додаткових геологорозвідувальних робіт сумарні розвідані запаси зростають більше ніж на 50%, у порівнянні із запасами корисних копалин (далі - ДКЗ), раніше оціненими Державною комісією, або якщо списані та передбачені до списання розвідані запаси є такими, що не підтвердилися чи недоцільні для видобутку за техніко-економічними умовами родовищ або перевищують нормативи, встановлені законодавством.

До вказаного Порядку внесено низку змін. Зокрема, постановою Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 №264 внесено зміни до п. 25, згідно з якими абз. 1 було викладено у такій редакції:

«Повторна державна експертиза та оцінка запасів родовищ корисних копалин проводиться через кожні 5 років експлуатації ділянки надр, а також у разі: коли перегляд вимог стандартів і технічних умов щодо кількості або якості корисних копалин, технології їх переробки призводить до зменшення сумарних розвіданих запасів більш як на 20% або зростання їх обсягу більш як на 50%. Запаси родовищ, що розробляються, підлягають повторній експертизі та оцінці, якщо внаслідок гірничодобувних або додаткових геологорозвідувальних робіт сумарні розвідані запаси зростають більш як на 50% порівняно з раніше оціненими Державною комісією по запасах корисних копалин або якщо списані та передбачені для списання розвідані запаси як такі, що не підтвердилися чи недоцільні для видобутку за техніко-економічними умовами родовищ, перевищують нормативи, встановлені законодавством, коли різниця у розмірі становить понад 20% порівняно з фактичними техніко-економічними та фінансовими показниками господарської діяльності, пов`язаної з видобуванням корисних копалин, а також коли зміни в технологічних схемах призводять до такої різниці».

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.10.2010 №1236 вищевказану постанову від 26.03.2008 №264 визнано такою, що втратила чинність з 01.01.2011. Тому правило про необхідність проведення регулярної оцінки запасів корисних копалин ДКЗ кожні 5 років наразі не застосовується.

Відтак, підприємство правомірно здійснило повторну геолого-економічну оцінку запасів корисних копалин ділянки надр саме 02.11.2017 і не мало обов`язку здійснювати її регулярно, а тому не порушувало вимоги законодавства в цій частині.

Зважаючи на попередні висновки суду, застосування коефіцієнту рентабельності в трикратному розмірі облікової ставки НБУ за період з 01.01.2016 по 02.11.2017 з боку податкового органу є безпідставним.

Підставою для проведення оцінки корисних копалин є виключно повідомлення-рекомендація ДКЗ щодо подання на повторну або первинну державну експертизу матеріалів геолого-економічної оцінки відповідних родовищ корисних копалин. Порушенням строку проведення такої перевірки, як визначено у п. 252.16 ст. 252 ПК України, наразі вважається неподання на повторну або первинну державну експертизу матеріалів геолого-економічної оцінки корисних копалин ДКЗ після належного відправлення ДКЗ рекомендації про таке подання.

Оскаржуваним ППР № окрім суми основного грошового зобов`язання у розмірі 47070,22 грн. також визначено суму штрафних санкцій у розмірі 11767,56 грн.

Згідно пункту 123.1. статті 123 ПК України, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Розрахунок штрафних санкцій щодо рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин містить наступні дані: «період, дата, номер декларації (уточненого розрахунку)» - 07.11.2016 №; період по якому встановлено порушення - 3 квартал 2016 року; сума заниженого податкового зобов`язання - 36274,54 грн.; штрафна санкція - 25%, «період, дата, номер декларації (уточненого розрахунку)» - 09.03.2017 №; період по якому встановлено порушення - 4 квартал 2016 року; сума заниженого податкового зобов`язання - 9868,45 грн.; штрафна санкція - 25%, «період, дата, номер декларації (уточненого розрахунку)» - 10.05.2017 №; період по якому встановлено порушення - 1 квартал 2017 року; сума заниженого податкового зобов`язання - 927,23 грн.; штрафна санкція - 25%.

Платник податків не допускав порушення пункту 252.16 статті 252 ПК України, що свідчить про безпідставність збільшення суми основного грошового зобов`язання за платежем Рентна плата за користування надрами для видобування корисних копалин у розмірі 47070,22 грн. згідно ППР №, а тому відсутні правові підстави для застосування штрафних санкцій, відповідно.

Платником податків подано контролюючому органу Розрахунок з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин № від 08.11.2018.

Згідно пункту 252.26. статті 252 ПК України, подання декларації, строки сплати, відповідальність платників та контроль за справлянням рентної плати визначено статтями 257 і 258 цього Кодексу.

Згідно пункт у257.1 статті 257 ПК України базовий податковий (звітний) період для рентної плати дорівнює календарному кварталу, а для рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин за видобування нафти, конденсату, природного газу, у тому числі газу, розчиненого у нафті (нафтового (попутного) газу), етану, пропану, бутану, рентної плати за користування радіочастотним ресурсом України та рентної плати за транспортування нафти і нафтопродуктів магістральними нафтопроводами та нафтопродуктопроводами, транзитне транспортування трубопроводами аміаку територією України, дорівнює календарному місяцю.

Апеляційним судом встановлено, що платником податків порушено строк сплати рентної плати згідно поданої звітності на 16 днів; сума боргу - 66534,10 грн.; дата операції - 05.12.2018.

Відповідно до пункту 126.1. статті 126 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Як встановлено в ході перевірки, взаємовідносини ІП «Томашгородським каменедробильним заводом» з ТОВ «МКС «Фасад» () за період з 01.01.2017 по 31.12.2018.

Між ІП «Томашгородський КДЗ» (Замовник) та ТОВ «МКС «Фасад» (Виконавець) укладено договір Виготовлення і монтаж алюмінієвих віконних конструкцій № 0107-01 від 01.07.2017.

Предмет договору: 1.1 Виконавець зобов`язується виготовити на замовлення алюмінієві віконня конструкції та здійснити їх встановлення, а замовник зобов`язується їх прийняти і оплатити; 1.2 Місце виконання замовлення: Рівненська область, Рокитнівський район, смт. Томашгород, вул.. Заводська, 3.; 2 Ціна договору і порядок розрахунків.; 2.1. Ціна договору на момент його підписання становить7200 грн. у т.ч. ПДВ 1200 грн. за кв. м. виготовлення і встановлення алюмінієвих віконних конструкцій.; 4. Порядок приймання-передачі; 4.1 зобов`язання по даному договору вважаються виконаними Виконавцем і прийняті замовником з моменту підписання акту приймання передачі виконаних робіт, оформленого у комерційній формі «Акт приймання виконаних будівельних робіт» та № кб-3 «Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат».; 7.1. Договір вступає в дію з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2017.

В регістрах бухгалтерського обліку ІП «Томашгородського КДЗ» здійснено записи: - Дт 64 «Податковий кредит» на суму 318000 грн.; - Дт 631 - Кт 311 «Рахунки в банках» на суму 1 908 000 грн. - Дт 93- Кт 63 а суму 1590000 грн.

Контролюючий орган зазначає, що до перевірки не надано актів виконаних робіт, акт вводу в експлуатацію, доказів прибуття працівників ТОВ «МКС «Фасад» на територію ІП «Томашгородського КДЗ», за адресою: Рівненська область, Рокитнівський район, смт. Томашгород, вул. Заводська, 3; ненадання до перевірки первинних документів вказує на неможливість факту поставки послуг виготовлення та встановлення алюмінієвих конструкції на територію ІП «Томашгородського КДЗ», за адресою: Рівненська область, Рокитнівський район, смт. Томашгород, вул. Заводська, 3.; укладений договір з ТОВ «МКС «Фасад» не опосередковувалися реальним виконанням операцій, що становлять їх предмет; фактично ІП «Томашгородського КДЗ» здійснено безпідставне документальне оформлення нереальних господарських операцій з одержання послуг по встановленню алюмінієвих віконних конструкцій у ТОВ «МКС «Фасад».

За умовами Договору виконавець - ТОВ «МКС «Фасад» зобов`язується виготовити на замовлення алюмінієві віконні конструкції та здійснити їх встановлення, а замовник зобов`язується їх прийняти та оплатити. Оплата проводилась у безготівковій формі відповідно до платіжних доручень.

Позивачем надано суду Акти приймання-передачі виконаних робіт (послуг) від 31.07.2017 року на суму 360 000 грн., від 30.08.2017 року на суму 468 000 грн., від 31.08.2017 року на суму 360 000 грн., від 29.09.2017 року на суму 720 000 грн.

Вказані Акти приймання-передачі виконаних робіт (послуг) містять чітке зазначення найменування робіт, послуг: «Виготовлення та монтаж алюмінієвих віконних конструкцій за адресою: Рівненська обл., Рокитнівський р-н, смт. Томашгород, вул. Заводська, буд. 3».

Пунктом 4 П(С)БО 7 об`єкт основних засобів - це, зокрема, «закінчений пристрій з усіма пристосуваннями і приладдям до нього; конструктивно відокремлений предмет, призначений для виконання певних самостійних функцій; відокремлений комплекс конструктивно з`єднаних предметів однакового або різного призначення, що мають для їх обслуговування загальні пристосування, приладдя, керування та єдиний фундамент, унаслідок чого кожен предмет може виконувати свої функції, а комплекс - певну роботу тільки в складі комплексу, а не самостійно; інший актив, що відповідає визначенню основних засобів, або частина такого активу, що контролюється підприємством/установою».

Згідно ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» №996-XIV від 16.07.1999, господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Частиною 1 ст. 9 Закону України №996-XIV передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складенні під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - після її закінчення.

Відповідно до абзацу 2 п.2.1. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за номером 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Відтак, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричинити реальні зміни майнового стану платника податків.

Документи, які свідчать про прибуття працівників ТОВ «МКС «Фасад» на територію ІП «Томашгородський каменедробильний завод», зокрема записи в журналі допуску на територію чи службові відрядження тощо не являються первинними документами, які фіксують факт здійснення господарської операції, тому і надання таких доказів в межах перевірки є необґрунтованим.

Відповідно до ст.198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних. Датою збільшення податкового кредиту орендаря (лізингоотримувача) для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання об`єкта фінансового лізингу таким орендарем. Датою віднесення сум до податкового кредиту замовника з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами). Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Таким чином, оскаржуване ППР № про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану на суму 318000,00 грн. є протиправним. Зважаючи на відсутність з боку позивача порушення податкового законодавства в частині формування ПДВ, застосована згідно даного ППР сума штрафних санкцій у розмірі 79500,00 грн. є необґрунтованою.

Суд також зазначає, що платник податків не обмежений правом довести у судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги під час розгляду заперечення до акту перевірки, поданням виключно тих доказів, що надавалися ним під час проведення податкової перевірки. Право надавати заперечення щодо висновків органу державної фіскальної служби та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається платнику податків як на усіх стадіях податкового контролю, так і на стадіях судового процесу, на яких допускається подання учасником процесу нових доказів (постанови Верховного Суду від 28.05.2019 у справі №816/2023/15, від 26.03.2019 у справі №812/8245/13-а, від 19.06.2018 у справі №826/7704/16).

Апеляційним судом встановлено, що загальна сума штрафу за ППР № та № складає 18516,50 за порушення строку сплати грошового зобов`язання з ПДВ у розмірі 107853,00 грн. (Розрахунок штрафних санкцій.

Відповідно до пункту 126.1. статті 126 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу, при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження факту своєчасної сплати грошових зобов`язань, визначених податковими деклараціями з ПДВ та податковими повідомленнями-рішеннями, а тому застосування штрафних санкцій за порушення таких строків є правомірним.

Згідно ППР № визначено суму основного зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб (ПДФО) - 320739,74 грн., суму штрафних санкцій - 535624,998 грн., суму пені - 40984,99 грн.

Згідно ППР № визначено суму основного зобов`язання зі сплати військового збору (ВЗ) - 12011,83 грн., суму штрафних санкцій - 32878,70 грн., суму пені - 2102,52 грн.

Зі змісту ППР № № вбачається, що штрафні санкції застосовані на підставі статей 126 та 127 ПК України.

Вибірковою перевіркою повноти сплати та дотримання встановлених строків сплати (перерахування) до бюджету податку на доходи фізичних осіб, утриманого із заробітної плати працівників встановлено порушення: п.п.14.1.180, п.п.14.1.156, п.п.14.1.175 п. 14.1 ст. 14, п.31.1 ст. 31, п.54.2 ст. 54, абз. 2 п.57.1 ст. 57, п.п.162.1.3 п.162.1 ст. 162, п.п.168.1.1, п.п.168.1.2, п.п. 168.1.4, п.п. 168.1.6 п.168.1 ст. 168, п.171.1 ст. 171, п. «а» п.176.2 ст. 176 ПК України, внаслідок чого утриманий та не перерахований до бюджету податок на доходи фізичних осіб на момент перевірки становить 320 739,74 грн., несплачений (неперерахований) до бюджету податковим агентом сум належного до сплати податку на доходи фізичних осіб після настання граничних термінів сплати податку до бюджету, передбачених п.168.1 ст. 168 Податкового кодексу України, у випадках коли виплата доходу на користь платника податку передувала сплаті податку на доходи фізичних осіб та у випадках, коли дохід виплачувався одночасно зі сплатою податку; неподання податковим агентом платіжних доручень для перерахування належного до сплати податку на доходи фізичних осіб за граничними термінами сплати податку до бюджету, передбачених п.168.1 ст. 168 Податкового кодексу України, у випадках коли виплата доходу на користь платника податку передувала сплаті податку на доходи фізичних осіб та у випадках, коли дохід виплачувався одночасно зі сплатою податку за період з 01.01.2016 по 31.12.2018 року на загальну суму 1274108,85 грн.

Контролюючий орган вказує, що мало місце виплата доходу та неперерахування податку на доходи фізичних осіб до або до моменту виплати доходу.

Згідно пп.14.1.180 п.14.1 ст.14 ПК України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа, самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або не грошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до п. 54.2. ст. 54 ПК України грошове зобов`язання щодо суми податкових зобов`язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов`язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.

Згідно п.п. 168.1.1 та 168.1.5 пункту 168.1 статті 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід на користь платника податку, утримує податок від суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену у статті 167 цього Кодексу. Якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Згідно п.127.1 ст. 127 ПК України, ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Відповідальність за погашення суми податкового зобов`язання або податкового боргу, що виникає внаслідок вчинення таких дій, та обов`язок щодо погашення такого податкового боргу покладається на особу, визначену цим Кодексом, у тому числі на податкового агента. При цьому платник податку - отримувач таких доходів звільняється від обов`язків погашення такої суми податкових зобов`язань або податкового боргу, крім випадків, встановлених розділом IV цього Кодексу.

Передбачені цим пунктом штрафи не застосовуються, коли ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податку на доходи фізичних осіб самостійно виявляється податковим агентом при проведенні перерахунку цього податку, передбаченого пунктом 169.4 статті 169 цього Кодексу, та виправляється в наступних податкових періодах протягом податкового (звітного) року згідно з нормами цього Кодексу.

Відповідальність за правопорушення, передбачене п. 127.1 статті 127 ПК України може наставати у разі, коли платник податків, у тому числі податковий агент допускає бездіяльність щодо нарахування, утримання та/або сплати (перерахування) податків до або під час виплати доходу на користь іншого платника, тобто взагалі відсутній факт виконання вказаних обов`язків платником податків (податковим агентом).

Згідно п. 127.1 статті 127 ПК України немає посилань на застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату ПДФО, натомість йдеться по несплату ПДФО, як факт несплати податку у обсягах, встановлених податковим законодавством України.

Положення ст. 126 ПК України щодо застосування штрафної санкції застосовуються у випадку, коли має місце несвоєчасність сплати платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання. При цьому розмір такої санкції прямо залежить від часу затримки такої сплати.

У разі, якщо платник податків не сплачує суми самостійно визначеного грошового зобов`язання протягом строків, передбачених ПК України, такий платник податків притягується до відповідальності відповідно до ст. 126 ПК України.

Положення ст. 127 ПК України встановлюється як міра відповідальності, яка покладається на платника податків, в тому числі і на податкового агента, саме за несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при чому відповідність розміру штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) не з часу затримки такої несплати, як передбачено ст. 126 ПК України, а з кількості разів допущених таких порушень протягом певного періоду часу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09 листопада 2018 року у справі № 820/3562/17.

Згідно підпункту 54.3.5 пункту 54.3 статті 54 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом.

Відповідно до пункту 86.1 статті 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт.

Факт порушення податкового законодавства може бути встановлений не інакше як за результатами перевірки платника податків, за результатами якої складається акт.

З акту перевірки вбачається, що станом на 01.01.2016 по рах. 641 «Податок на доходи фізичних осіб» рахується кредитове сальдо в сумі 5453,20 грн. Податок на доходи фізичних осіб, утриманий із заробітної плати за період, що перевірявся склав 1976966,56 грн. (К-т рах. 641). Сплачено податку на доходи фізичних осіб, утриманого із заробітної плати за період, що перевіряється в сумі 1558642,41 грн.(Д-т рах. 641). Станом на 01.01.2019 року по рах. 641 «Податок на доходи фізичних осіб» рахується кредитове сальдо в сумі 423777,35 грн., в тому числі: липень 2018р. в сумі 13619,21 грн., серпень 2018р. в сумі 98158,41 грн., вересень 2018р. в сумі 87316,84 грн., жовтень 2018р. в сумі 100127,37 грн., листопад 2018р.в сумі 77249,63 грн., грудень 2018р. в сумі 47305,89 грн.

В періоді, що перевірявся термін сплати податку на доходи фізичних осіб, утриманого із зарплати за грудень 2018р. в сумі 47305,89 грн. не настав. За період з 04.01.2019 по 02.04.2019 ІП «Томашгородський КДЗ» перераховано до бюджету 55731,72 грн., таким чином утриманий та не перерахований до бюджету податок на доходи фізичних осіб на момент перевірки склав 320739,74 грн.

Позивач за період, що перевірявся, самостійно утримав (нарахував) податок з доходів фізичних осіб, відповідно до поданих податкових розрахунків форми № 1ДФ в розмірі 1976966,65 грн. Проведеною перевіркою порушень щодо своєчасності подачі податкових розрахунків № 1-ДФ не встановлено. Отже, сума ПДФО у розмірі 320739,74 грн. була утримана платником податків, проте не перерахована.

Відтак, задекларована позивачем сума податкових зобов`язань з ПДФО є узгодженою та підлягала сплаті до бюджету у строки, встановлені для місячного податкового періоду.

За таких обставин, податковим органом неправомірно визначено позивачу суму основного грошового зобов`язання в розмірі 320739,74 грн., оскільки вказана сума має статус узгодженого грошового зобов`язання, та відображена у відповідних звітностях. Збільшення позивачу грошового зобов`язання за платежем ПДФО у розмірі 320739,74 грн. основного зобов`язання призведе до подвійного оподаткування, оскільки вказана сума податку є узгоджена, нарахована та утримана (проте не сплачена на момент перевірки).

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17.02.2020 року у справі №460/2969/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.

На Постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді І. І. Запотічний
С. М. Кузьмич
Повне судове рішення складено 31.03.2021