Справа № 300/1158/20
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2021-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

29 березня 2021 року

м. Київ

справа №300/1158/20

адміністративне провадження №К/9901/8101/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Єресько Л.О.,

суддів: Калашнікової О.В., Соколова В.М.,

перевіривши касаційну скаргу Івано-Франківської обласної прокуратури на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2021 року у справі № 300/1158/20 за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Івано-Франківської області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинення дій та стягнення середнього заробітку за час затримки виплати вихідної допомоги при звільненні по день ухвалення судового рішення,

УСТАНОВИВ:

01.06.2020 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Прокуратури Івано-Франківської області (далі - відповідач), де просив визнати протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у невиплаті позивачу вихідної допомоги та надбавки за класний чин за період з вересня 2019 року по квітень 2020 року; зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплатити вихідну допомогу та надбавку за класний чин за період з вересня 2019 року по квітень 2020 року ОСОБА_1 та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки виплати вихідної допомоги при звільненні по день ухвалення судового рішення.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2020 року позов задоволено частковою Визнано протиправною бездіяльність Прокуратури Івано-Франківської області, що полягає у невиплаті позивачу вихідної допомоги. Зобов`язано Прокуратуру Івано-Франківської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 вихідну допомогу. Зобов`язано Прокуратуру Івано-Франківської області виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Прокуратури Івано-Франківської області на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2750,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями Івано-Франківська обласна прокуратура звернулася до Верховного Суду із указаною касаційною скаргою.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Перевіривши зміст оскаржуваного судового рішення, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції виходить з наступного.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують приписи статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.

Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

У поданій касаційній скарзі підставою для перегляду оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції скаржником визначено пункт 2 частини четвертої статті 328 КАС України, із посиланням на необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 23 грудня 2020 року у справі № 560/3971/19, який застосовано судом апеляційної інстанції при розгляді цієї справи. В обґрунтування скаржник посилається на наявність іншого висновку Верховного Суду щодо застосування статей 40, 44 КЗпП України у подібних правовідносинах, який викладено, зокрема, у постанові від 31 січня 2018 року у справі № 820/1119/16.

Задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ні Закон України «Про прокуратуру», а ні Кодекс законів про працю України не містить застережень щодо виплати прокурорам вихідної допомоги при звільненні.

За приписами пункту 6 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у частині першій статті 328 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Так, Верховним Судом сформовано усталену практику щодо застосування частини п`ятої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» та статті 44 Кодексу законів про працю України, викладеного у постановах Верховного Суду від 27 січня 2021 року у справі № 380/1662/20, від 21 січня 2021 року у справі № 260/1890/19, від 23 грудня 2020 року у справі № 560/3971/19, від 11 лютого 2021 року у справі № 420/4115/20, від 18 лютого 2021 року у справі № 640/23379/19, від 17 березня 2021 року у справі № 420/4581/20, від 26 лютого 2021 року у справі № 1.380.2019.006923 і підстав для відступу від таких висновків у цій справі колегія суддів не знаходить.

Будь-яких інших підстав для відступу від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 23 грудня 2020 року у справі № 560/3971/19 скаржником не наведено.

Верховний Суд зазначає, що заявник касаційної скарги довільно ототожнює поняття необхідності відступлення від висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах з нерелевантністю їх застосування судом до спірних правовідносин, а нормативно-правового обґрунтування відступлення не наводить.

Враховуючи наявність правового висновку Верховного Суду, викладеного у вищевказаних постановах та усталеної правової позиції щодо застосування частини п`ятої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" та статті 44 Кодексу законів про працю України у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтями 248, пунктом 6 частини першої 333 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Івано-Франківської обласної прокуратури на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2021 року у справі № 300/1158/20 за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Івано-Франківської області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинення дій та стягнення середнього заробітку за час затримки виплати вихідної допомоги при звільненні по день ухвалення судового рішення.

Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.О. Єресько

О.В. Калашнікова

В.М. Соколов

Судді Верховного Суду