Справа № 380/4507/21
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2021-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/4507/21
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

30 березня 2021 року місто Львів

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Гулик А.Г., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради про визнання права власності та зобов`язання до вчинення дій, -

у с т а н о в и в:

25.03.2021 до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 до управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради місцезнаходження: 79040, м.Львів, вул.Городоцька, 299, в якій позивач просить:

- визнати право власності позивача на земельну ділянку кадастровий номер 28685500:03:001:0473 площею 0,0436га, що розташована на території Поршнянської сільської ради Пустомитівського району Львівської області;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер 28685500:03:001:0473 площею 0,0436га, що розташована на території Поршнянської сільської ради Пустомитівського району Львівської області.

Відповідно до вимог статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви у тому числі з`ясовує, чи:

- відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 вказаного Кодексу;

- позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними);

- немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених вказаним Кодексом.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суддя вважає, що позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, з огляду на наступне.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За визначенням пунктів 1 та 2 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - це спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Водночас визначальними ознаками приватноправових відносин є, зокрема, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Так, підставою цього позову є неможливість здійснення державної реєстрації права власності на земельну ділянку кадастровий номер 28685500:03:001:0473 площею 0,0436га, що розташована на території Поршнянської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, оскільки земельна ділянка належить на праві власності іншій особі. Позивач обрала такий спосіб захисту порушеного права як визнання права власності на об`єкт нерухомості, який належить до цивільно-правових способів захисту права власності.

За таких умов позов спрямований на захист цивільних прав позивача шляхом визнання права власності позивача на спірну земельну ділянку.

Друга позовна вимога щодо зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку має похідний характер від позовної вимоги про визнання права власності та нерозривно з нею пов`язана.

Виходячи з наведеного суд вважає, що цей спір підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Статтею 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з статею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 № 3477-IV рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

У цьому пункті закріплене право на суд разом із правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі Ґолдер проти Сполученого Королівства (Golder v. the United Kingdom) від 21.02.1975, заява № 4451/70 § 36). Проте такі права не є абсолютними та можуть бути обмежені, але лише таким способом і до такої міри, що не порушує сутність цих прав (див. mutatisрішення Європейського суду з прав людини у справі Станєв проти Болгарії (Stanev v. Bulgaria) від 17.01.2012, заява №36760/06, § 230).

Згідно зі статею 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20.07.2006 у справі Сокуренко і Стригун проти України зазначив, що фраза встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін судом, встановленим законом у п. 1 ст. 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Позиція суду узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постановах від 13.06.2018 у справі № 816/421/17, від 22.08.2018 у справі №815/1568/16, від 20.09.2018 у справі №813/1076/17, 30.10.2018 у справі №813/3658/14.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи наведене, у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради про визнання права власності та зобов`язання до вчинення дій необхідно відмовити.

Відповідно до частини 5 статті 170 КАС України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Згідно з положеннями частини 6 статті 170 КАС України суддя роз`яснює, що спір підлягає розгляду місцевим загальним судом в порядку господарського судочинства.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається позивачу у разі відмови у відкритті провадження.

Позивач за подання позовної заяви сплатила судовий збір в сумі 908,00 грн, що підтверджується квитанцією №52 від 24.03.2021 №31944.

Таким чином, з державного бюджету на користь позивача необхідно повернути судовий збір в сумі 908,00грн.

Керуючись статтями 19, 170, 243, 248, 256 КАС України, суддя

у х в а л и в :

відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради про визнання права власності та зобов`язання до вчинення дій.

Роз`яснити позивачу, що спір підлягає розгляду та вирішенню місцевим загальним судом в порядку цивільного судочинства.

Повернути з державного бюджету ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім)грн 00коп.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала суду може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали суду.

Повна ухвала суду складена 30 березня 2021 року.

Суддя А.Г. Гулик