Справа № 592/230/21
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2021-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2021 р.Справа № 592/230/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Григорова А.М. ,

за участю секретаря судового засідання Щеглової Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми (головуючий І інстанції Шияновська Т.В.) від 02.02.2021 року по справі № 592/230/21

за позовом ОСОБА_1

до Управління патрульної поліції в Сумській області ДПП

про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ДП 18 №771229 від 30.12.2020,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 771229 від 30.12.2020 про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 6 ст. 121 КУпАП у виді штрафу в розмірі 170 грн, винесену інспектором взводу № 1 роти № 3 батальйону УПП в Сумській області Жибиком Р.О., а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що пункту 30.1 ПДР він не порушував, оскільки в 10 денний строк після ремонту зареєстрував автомобіль марки Volkswagen Golf Alltrack, який прибув із США. Поліцейський безпідставно зупинив його автомобіль, не проінформував про причини зупинки. Оскаржувана постанова винесена в порушення вимог ст. 280 КУпАП, є незаконною, а докази його вини у вчиненні правопорушення відсутні.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 02.02.2021 року по справі № 592/230/21 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягає на законності рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вказаний відзив надійшов на електронну адресу суду, але файли не містять електронного цифрового підпису.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника в судовому засіданні, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 30.12.2020 р. інспектором взводу № 1 роти № 3 батальйону УПП в Сумській області ДПП Жибиком Р.О. винесена постанова відносно позивача ОСОБА_1 , в якій зазначено, що 30.12.2020 о 13:42 год водій по вул. Лінійна в м. Суми керував транспортним засобом Volkswagen Golf Alltrack, н.з. НОМЕР_1 , не зареєстрованим в установленому законом порядку, чим порушив п. 30.1 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 121 КУпАП, та застосував до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 грн. (а.с. 6).

Не погодившись з винесеною постановою, позивач звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов до висновку, що ОСОБА_1 був обґрунтовано та на законних підставах притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП.

В доводах апеляційної скарги позивач по справі послався на помилковість висновку суду першої інстанції про порушення строку реєстрації автомоюіля в уповноваженому органі, який здійснює таку реєстрацію протягом 10 діб після митного оформлення, оскільки з моменту закінчення ремонту автомобіля марки - «Volkswagen Golf Alltrack» реєстраційний номер НОМЕР_1 та по час реєстрації цього транспортного засобу не пройшло 10 діб, що і узгоджується із п. 30.1 ПДР України. Вказав, що автомобіль прибув із США та потребував ремонту, який розпочався 09.12.2020 року і закінчився 30.12.2020 року вказаний автомобіль у продовж 10 діб - 08.01.2021 року був поставлений на облік, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , а отже будь-яких порушень ПДР України, передбачених в тому числі і п.30.1 ПДР України він не допустив

Також зазначив, що поліцейський безпідставно зупинив транспортний засіб та не проінформував водія про причини зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, що передбачено ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», а п. 10 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» стосується осіб, які не ввозили транспортний засіб на митну територію України або не помішували в митний режим транзиту. В свою чергу, позивач на законних підставах ввіз на митну територію України вказаний автомобіль, та такий транспортний засіб пройшов митне оформлення, що підтверджується доказами, які позивач долучив до адміністративного позову - свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 08.01.2021 року, в якому мається відмітка про митне оформлення із наступними записами: «ВМД 807290/20/030726 09.12.2020» та у 10 денний термін.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та відхиляє доводи апелянта, з огляду на наступне.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України Про Національну поліцію поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Положеннями п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України Про Національну поліцію визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Також, відповідно до приписів п. 29 зазначеної норми поліція виявляє транспортні засоби особистого користування, тимчасово ввезені на митну територію України громадянами більш як на 30 діб та не зареєстровані в Україні у встановлені законодавством строки.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України Про дорожній рух від 30.06.1993 № 3353-XII (далі Закон № 3353-ХІІ) учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За приписами п. 1.3. Правил дорожнього руху України (далі ПДР), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

Приписами ст. 31 Закону № 3353-ХІІ визначено обов`язок реєстрації та обліку транспортних засобів.

Так, відповідно до приписів наведеної норми, транспортні засоби особистого користування, тимчасово ввезені на митну територію України громадянами більш як на 30 діб, підлягають державній реєстрації протягом десяти діб з моменту такого ввезення без зміни реєстраційних документів та національних номерних знаків країни їх реєстрації у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів.

На транспортні засоби оформляються та видаються реєстраційні документи, зразки яких затверджуються Кабінетом Міністрів України, та закріплюються номерні знаки, які відповідають встановленим вимогам.

Аналогічна правова норма закріплена і у ст. 31 Закону № 3353-ХІІ, якою визначено, що власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів.

Разом з цим, положеннями ст. 37 вказаного Закону регламентовано, що експлуатація незареєстрованих (неперереєстрованих) транспортних засобів забороняється.

Аналогічна правова норма закріплена у п. 2.9 в ПДР відповідно до приписів якої водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС.

У свою чергу, згідно з положеннями ч. 6 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку тягне за собою накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, як правильно було зазначено судом першої інстанції, наведеними нормами в імперативному порядку встановлено обов`язковість реєстрації (перереєстрації) транспортних засобів в Україні в установленому порядку та заборону експлуатації незареєстрованих (неперереєстрованих) транспортних засобів.

Відповідно до приписів ст. 222 КУпАП справи про такі адміністративні правопорушення як порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, зокрема і передбачених ч. 6 ст.121, розглядають органи Національної поліції.

Згідно з вимогами п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Судовим розглядом встановлено, що підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, що передбачена ч. 6 ст. 121 КУпАП слугувало встановлення відповідачем факту керування позивачем транспортним засобом, який не зареєстрований у встановленому законодавством порядку.

Згідно з положеннями п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, № 1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Положеннями розділу ІІІ цієї Інструкції регламентовано, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки.

У розділі ІV Інструкції вказано, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 283 КУпАП постанова повинна містити, зокрема, відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування.

Спірна постанова вказаним вимогам відповідає. Також в ній міститься посилання на фіксацію правопорушення на нагрудну камеру поліцейського.

До матеріалів справи відповідачем долучено диск з фіксацією правопорушення, на якому зафіксовано пояснення водієві причини зупинки (п. 10 ст. 35 Закону № 3353-ХІІ) та зафіксовано процедуру розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності, оголошення йому змісту постанови.

Щодо правомірності висновку суб`єкта владних повноважень про те, що зазначений транспортний засіб не зареєстрований в Україні, та відповідно щодо наявності підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а також правильності висновків суду першої інстанції, враховуючи наведені норми законодавства та наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З наявного у матеріалах справи посвідчення про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 , виданого ТСЦ 5946 вбачається, що датою реєстрації автомобіля Volkswagen Golf Alltrack є 08.01.2021 р. У розділі «Особливі відмітки» вказано, що автомобіль пройшов митне оформлення згідно ВМД 807290/20/030726 від 09.12.2020 р. Вказані обставини позивачем у справі не заперечуються.

На підтвердження факту перебування цього автомобіля у ремонті, позивачем надано копію акту наданих послуг № 540 від 09.12.2020 р., згідно якого автомобіль перебував у ремонті у період з 09.12.2020 р. по 30.12.2020 р.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як вказувалося вище, приписами ч. 6 ст. 121 КУпАП передбачена відповідальність водія саме за керування транспортним засобом, не зареєстрованим в Україні в установленому порядку.

Тобто, для вирішення питання щодо наявності підстав для притягнення водія до відповідальності відповідно до приписів вказаної норми є необхідним встановлення факту керування водієм транспортним, який не зареєстрований в Україні у встановленому порядку.

Відповідно до п. 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 1388 від 07.09.1998 року, власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини). Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) в уповноважених органах МВС та без номерних знаків, що відповідають державним стандартам, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється.

Як встановлено судом, транспортний засіб, яким позивач керував 30.12.2020 р. о 13:42 год по вул. Лінійна в м. Суми не зареєстрований в Україні у встановленому порядку, що визнається безпосередньо і самим позивачем. Позивач лише посилався на те, що 10-денний строк реєстрації ним не пропущений, оскільки автомобіль певний час перебував у ремонті, і був зареєстрований у компетентному органі МВС протягом 10 днів з моменту закінчення ремонту.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що в діях позивача вбачається склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 6 ст. 121 КУпАП, оскільки нормами чинного законодавства імперативно регламентовано заборону експлуатації водіями транспортних засобів, які не зареєстровані в України у встановленому порядку. Факт перебування автомобіля у ремонті та його реєстрація з пропуском 10-ти денного строку з моменту митного оформлення не звільняє водія від обов`язку дотримуватись вимог чинного законодавства, яка полягає у не використовуванні (забороні експлуатації) такого транспортного засобу під час здійснення дорожнього руху.

Посилання апелянта на у п. 30.1 ПДР України зазначено, що: власники механічних транспортних засобів і причепів до них повинні зареєструвати (перереєструвати) їх в уповноваженому органі МВС або провести відомчу реєстрацію в разі, якщо законом установлена обов`язковість проведення такої реєстрації, незалежно від їхнього технічного стану протягом 10 діб з моменту придбання (отримання), митного оформлення або переобладнання чи ремонту, якщо необхідно внести зміни до реєстраційних документів є помилковим, оскільки в межах цих правовідносин після проведення ремонту не виникло необхідності внесення змін до реєстраційних документів, так як автомобіль взагалі не був зареєстрований у встановленому законодавством порядку.

Доводи апелянта про порушення відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема, щодо неповідомлення про причину зупинки, не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду справи та не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, що оскаржуване рішення відповідача прийнято в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством оскільки після зупинки автомобіля інспектор патрульної поліції назвав причину зупинки (п. 10 ст. 35 Закону № 3353-ХІІ).

Посилання апелянта на те, що п. 10 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» стосується осіб, які не ввозили транспортний засіб на митну територію України або не помішували в митний режим транзиту є помилковим, оскільки цим пунктом Закону № 3353-ХІІ визначено таку підставу зупинки транспортного засобу, у разі якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Тобто, підставою такою зупинки є саме мета виявлення передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту та стосується автомобілів, які зареєстровані в іншій країні. Таким чином, поліцейським здійснено зупинку транспортного засобу, яким керував позивач, у відповідності до вимог чинного законодавства.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Положеннями ч. 2 ст. 77 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи принцип змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів, а також у доведенні перед судом їх переконливості, суд зазначає, що обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідачем не звільняє позивача від обов`язку доказування протилежного.

В межах спірних правовідносин позивачем не наведено обґрунтованих доводів та не надано належних та допустимих доказів які б свідчили про протиправність дій суб`єкта владних повноважень та наявність правових підстав для зобов`язання останнього вчинити певні дії. В свою чергу, відповідачем доведено правомірність винесеної ним постанови.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 02.02.2021 року по справі № 592/230/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло А.М. Григоров

Повний текст постанови складено 01.04.2021 року