Справа № 120/821/21-а
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

29 березня 2021 р. Справа № 120/821/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заброцької Людмили Олександрівни, розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольги Леонідівни, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Акціонерного товариства "Перший український міжнародний Банк" про визнання протиправними та скасування постанов, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивачка) з адміністративним позовом до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольги Леонідівни (далі - відповідач), третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Акціонерного товариства "Перший український міжнародний Банк" (далі - 3-я особа) про визнання протиправними та скасування постанов.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивачки зазначив, що приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. 21.12.2020 року безпідставно відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого напису №39298 від 01.12.2020 виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., оскільки приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи лише за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

Разом з тим, позивачка зареєстрована, фактично проживає та працює в смт. Оратів Вінницької області, у неї відсутнє майно, яке розташоване у місті Київ, а тому приватним виконавцем відкрито виконавче провадження всупереч приписам статті 24 Законом України "Про виконавче провадження" та статті 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів". Також представник позивачки зазначає, що оскільки, на його думку, рішення приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження є протиправним, то, як наслідок, постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи боржника також підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 08.02.2021 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 18.02.2021. Також, даною ухвалою вирішено витребувати у відповідача матеріали виконавчого провадження №63960909.

16.02.2021 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що постанова про відкриття виконавчого провадження, що оскаржується, винесена на підставі статті 24 Закону України "Про виконавче провадження", згідно із частиною 2 якої приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи, окрім іншого, за місцезнаходженням майна боржника. Відповідно до пункту 3 розділу 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень у разі пред`явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця за місцезнаходженням майна боржника до заяви про примусове виконання рішення додається документ/копія документа, який підтверджує, що майно боржника (грошові кошти на рахунках в банках або інших фінансових установах) знаходиться (яться) на території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або в межах виконавчого округу приватного виконавця. При цьому, відповідач зазначає, що акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк", звернувшись 18.12.2020 року із заявою про примусове виконання вчиненого приватним нотаріусом виконавчого напису №39298 від 01.12.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 коштів в сумі 13720,88 грн., надало довідку про відкритий рахунок в АТ "Перший Український Міжнародний Банк", який розташований в місті Київ, та виписку по вказаному рахунку. Відтак, на думку відповідача, стягувачем подано документальне підтвердження, що майно боржника (грошові кошти на рахунках в банках або інших фінансових установах) знаходиться в межах виконавчого округу приватного виконавця Юхименко О.Л., а тому постанова про відкриття виконавчого провадження та постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію стипендію та інші доходи боржника прийняті в межах виконавчого провадження №63960909 є правомірними.

Разом із відзивом на адресу суду надійшли витребувані судом докази, а саме матеріали виконавчого провадження №63960909, копія довідки АТ "ПУМБ" та виписка по картковому рахунку.

18.02.2021 розгляд справи не відбувся, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді, наступне судове засідання призначено на 15.03.2021.

15.03.2021 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому він заперечує проти доводів, викладених відповідачем у відзиві на позовну заяву, та просить задовольнити позовні вимоги.

У судове засідання 15.03.2021 представник позивача не з`явився. Разом з тим 10.03.2021 від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Відповідач та третя особа у судове засідання також не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання, в порядку ст. 268 КАС України.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

У зв`язку з викладеним, розгляд справи вирішено здійснювати без участі учасників справи.

Ухвалою суду від 15.03.2021 року позовну заяву залишено без руху на підставі положень ч. 13 ст. 171, ч. 3 ст.161 та ч. 2 ст. 169 КАС України та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

23.03.2021 року представником позивача подано клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Ухвалою суду від 24.03.2021 року клопотання представника позивачки задоволено, відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору до ухвалення рішення в даній справі. Також вирішено продовжити розгляд справи та призначено судове засідання на 29.03.2021 року о 16:00 год.

В судове засідання 29.03.2021 року представник позивача не з`явився. Разом з тим 29.03.2021 від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі. Також представник позивачки зазначив, що просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач та третя особа у судове засідання також не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання, в порядку ст. 268 КАС України.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

У зв`язку з викладеним, розгляд справи вирішено здійснювати за відсутності учасників справи, в порядку письмового провадження.

З"ясувавши доводи сторін, викладені в заявах по суті справи, дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

01.12.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинений виконавчий напис №39298 про стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" заборгованості в сумі 13720,88 гривень, а загальна сумв стягнення складає 13970,88 грн ( а.с. 72 ).

18.12.2020 року акціонерним товариством "Перший Український Міжнародний Банк" приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Дацюк Н.М. подано заяву про примусове виконання вчиненого приватним нотаріусом виконавчого напису №39298 від 01.12.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 коштів в сумі 13970,88 гривень.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. від 21.12.2020 року відкрито виконавче провадження серії ВП №63960909 щодо примусового виконання виконавчого напису №39298 від 01.12.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" заборгованості в розмірі 13720,88 гривень, сума за ВД - 13970,88 грн ( а.с. 79 - 80 ).

В подальшому приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 30.12.2020 ( а.с. 91 - 92 ).

Позивачка, вважаючи зазначені рішення відповідача протиправними, такими, що прийняті необгрунтовано та без правових підстав, звернулась до суду з даним позовом за захистом своїх прав, які вона вважає порушеними.

Надаючи правову оцінку оскаржуваним постановам, що прийняті відповідачем, суд зважає на таке.

Питання примусового виконання рішень врегульовані Законом України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII (надалі - Закон №1404-VIII).

Частиною 1 статті 1 Закону №1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина 1 статті 18 Закону №1404-VIII).

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону №1404-VIII приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Частиною 5 статті 24 Закону №1404-VIII визначено, що у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби. Порядок надання доручень, підстави та порядок вчинення виконавчих дій на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, передачі виконавчих проваджень від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого визначаються Міністерством юстиції України. Для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій, типова форма якого затверджується Міністерством юстиції України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 3 статті 26 Закону №1404-VIII передбачено, що у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Окремі аспекти організації та діяльності приватних виконавців визначені Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" від 02 червня 2016 року №1403-VIII (надалі - Закон №1403-VIII).

Так, відповідно до частин 1 та 2 статті 22 Закону №1403-VIII про початок діяльності приватний виконавець повідомляє Міністерство юстиції України. У повідомленні про початок діяльності обов`язково зазначаються, зокрема, виконавчий округ, на території якого приватний виконавець має намір здійснювати діяльність.

Пунктом 4 частини 2 статті 23 Закону №1403-VIII визначено, що у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

Виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя. Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ (частини 1 та 2 статті 25 Закону №1403-VIII).

Отже, наведені приписи свідчать про те, що приватний виконавець обмежений у праві приймати до виконання виконавчі документи не за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи (чи за місцезнаходженням боржника - юридичної особи) або за місцезнаходженням майна боржника.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі №826/7969/16, від 08 квітня 2020 року справі № 804/6996/17, від 30 квітня 2020 року у справі №580/3311/19 та від 29 січня 2021 року у справі №160/12729/19.

В ході судового розгляду судом встановлено, що приймаючи постанову про відкриття виконавчого провадження серії ВП №63960909 від 21.12.2020 року, приватний виконавець керувалася тим, що кошти в сумі 1 грн, які станом на 18.12.2020 року знаходились на картковому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в акціонерному товаристві "Перший Український Міжнародний Банк" на ім"я Дацюк Наталії Миколаївни, є майном боржника, місцезнаходженням якого є адреса акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" (м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4).

Разом із тим, із інформації, що міститься у Єдиному реєстрі приватних виконавців України, держателем якого є Міністерство юстиції України, слідує, що виконавчий округ, в межах якого приватний виконавець Юхименко О.Л. має право приймати до виконання виконавчі документи, визначено місто Київ.

Статтею 190 Цивільного кодексу України передбачено, що майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Частиною 1 статті 192 Цивільного кодексу України передбачено, що законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.

Відповідно до пунктів 3.1, 3.2 статті 3 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" від 05 квітня 2001 року №2346-III (надалі - Закон №2346-III) кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках). Грошові знаки випускаються у формі банкнот і монет, що мають зазначену на них номінальну вартість.

Статтею 7 Закону №2346-III передбачено, що банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу) та кореспондентські рахунки. Вкладний (депозитний) рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів, що передаються клієнтом банку в управління на встановлений строк та під визначений процент (дохід) відповідно до умов договору. Поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Суд відзначає, що наявність лише самого рахунку в банку не породжує цивільні права та обов`язки. Банківський рахунок не є власністю громадянина та призначений для зберігання грошових коштів і здійснення розрахунково-касових операцій. При цьому, майном, на яке може бути звернено стягнення є, зокрема, кошти, а не рахунки у банку.

Разом із тим, наявність у боржника банківського рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в акціонерному товаристві "Перший Український Міжнародний Банк", на якому станом на 18.12.2020 року були наявні кошти у сумі 1 гривні, не свідчить про наявність у боржника майна у такому банку та не є таким майном, оскільки із наявних в матеріалах адміністративної справи доказів неможливо встановити чи є відповідний рахунок поточним рахунком позивача, на якому акумулюються її кошти як вкладника.

В той же час, у випадку, якщо такий рахунок призначений для надходження коштів для погашення кредитної заборгованості за кредитним договором, тоді такі кошти не можуть вважатися майном особи.

Аналогічні висновки викладені у постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2021 року в справі №120/6331/20-а.

Відтак, відсутні будь-які докази, які б підтверджували джерело походження коштів в сумі 1 гривні на банківському рахунку ОСОБА_1 , зокрема чи є відповідні кошти власними коштами останньої чи/або невикористаним нею лімітом овердрафту, що виключає можливість віднесення таких коштів до її майна в розумінні цивільного законодавства.

За вказаних обставин суд дійшов висновку, що у відповідача не було законних підстав для відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. №39398 про стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" заборгованості в сумі 13720,88 гривень, сума за ВД - 13970,88 грн.

Отже, при відкритті виконавчого провадження відповідач не пересвідчився з достовірних джерел про наявність майна боржника у відповідному виконавчому окрузі, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про порушення відповідачем приписів частини 2 статті 24 Закону №1404-VIII щодо місця примусового виконання виконавчого напису нотаріуса.

При цьому суд наголошує, що відповідно на наявних в матеріалах справи доказів зареєстрованим місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи ОСОБА_1 , як і місцем її роботи, є смт Оратів Вінницької області.

За наведених підстав позовна вимога щодо визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. про відкриття виконавчого провадження серії ВП №63960909 від 21.12.2020 року є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Таким чином, зважаючи на протиправність постанови про відкриття виконавчого провадження є протиправною і оскаржувана постанова приватного виконавця, прийнята в межах цього виконавчого провадження, а саме постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 30.12.2020.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно зі статтею 90 цього Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази відповідача на підтвердження правомірності своїх рішень та докази, надані позивачем в обгрунтування заявлених вимог, суд доходить висновку, що з вище наведених мотивів та підстав адміністративний позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зважає на положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, частиною 1 якої визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Щодо судових витрат зі сплати судового збору суд зазначає, що в силу приписів статті 139 КАС України, оскільки позивачці ухвалою суду відстрочено сплату судового збору в сумі 1816 грн. за подання даної позовної заяви до прийняття судом рішення в даній справі, доказів сплати позивачем судового збору суду не надано, відтак, беручи до уваги задоволення позову, слід стягнути з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольги Леонідівни до спеціального фонду Державного бюджету України 1816 грн. судовий збір за подання даного позову.

Також представник позивачки просить стягнути на користь позивачки витрати на професійну правову допомогу в сумі 2500 грн., з цього питання суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з ч. 2 ст. 16 КАС України представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначено Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 5 липня 2012 року № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI).

Так, відповідно до ст. 1 цього Закону:

договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п. 4);

інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6);

представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9).

Згідно з положеннями ст. 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Частинами другою-третьою статті 134 КАС України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно зі ст. 30 Закону № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).

Водночас в силу вимог ч. 7 ст. 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 7, 9 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Системний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє дійти висновку, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, в тому числі витрати, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі: сторона, яка бажає компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона має право подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги та інші документи, що свідчать про витрати сторони, пов`язані із наданням правової допомоги.

Судом встановлено, що між позивачкою ОСОБА_1 (далі - Клієнт) та адвокатом Ходаком В.В. (далі - Адвокат) укладено Договір про надання правової (правничої) допомоги № 8 від 27.01.2021 (далі - Договір).

Згідно з пунктом 1.1. цього Договору, Адвокат надає Клієнту правову допомоги у справі щодо скасування постанов приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Юхименко Ю.Л. про відкриття виконавчого провадження серії ВП №63960909 від 21.12.2020 року та про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у виконавчому провадженні №63960909 від 30.12.2020 року.

Вартість юридичних послуг становить 2500 грн. (п. 4.1 Договору).

Пунктом 4.2 встановлено, що вартість юридичних послуг мають бути оплачені відповідно до виставленого рахунку, протягом 3-х днів з моменту отримання рахунку.

При цьому суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 28.12.2020 у справі № 640/18402/19, що розмір гонорару адвоката, встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним.

Щодо належності доказів, які б підтверджували фактичне здійснення витрат для надання правничої допомоги слід зазначити, що КАС України у редакції, чинній з 15.12.2017, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Зазначені норми (ст.ст.134, 139) були введені в КАС України з 15.12.2017, у тому числі, з метою унормування відносин між суб`єктами, які потребують юридичного супроводу, та адвокатами. Так, за існуючого правового регулювання у сторін з`явилась можливість відшкодувати понесені на правову допомогу витрати (у разі доведення власної правоти у спорі із суб`єктом владних повноважень). При цьому, норми зазначених статей спрямовані саме на захист прав та інтересів позивачів ( фізичних та юридичних осіб), а не адвокатів. Встановлена на законодавчому рівні можливість позивачів отримати відшкодування понесених витрат на правничу допомогу сприяє нормальному розвитку галузі, дозволяє учасникам судових процесів залучати для захисту свої прав кваліфікованих адвокатів, даючи при цьому таким особам законне право сподіватись на повне або часткове відшкодування понесених витрат у разі доведення власної правової позиції.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 21 січня 2021 року у справі №280/2635/20.

Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката, а саме представником позивача складені та підписані наступні документи: позовна заява з додатками, відповідь на відзив відповідача на позовну заяву з додатками, клопотання про відстрочення сплати судового збору, всі копії документів завірені представником відповідача з дотриманням положень статті 94 КАС України.

Суд також враховує положення частини сьомої статті 134 КАС України, за якими обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначила, що відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України у випадку наявності витрат на оплату послуг адвоката позивач повинен подати детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Суд, з огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи складання і підписання адвокатом всіх процесуальних документів від імені і в інтересах позивача, дійшов висновку, що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу в сумі 2500 грн є реальними та необхідними, оскільки позивачка не є особою, яка володіє знаннями в галузі права, що підтверджується копією її трудової книжки, а дана справа не є типовою справою. Також обсяг наданих послуг є співмірним вартості послуг в сумі 2500 грн.

З огляду на викладене, а також зважаючи на приписи ч. 1 ст. 139 КАС України, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення на користь ОСОБА_1 з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольги Леонідівни витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 2500 грн.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 287 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольги Леонідівни про відкриття виконавчого провадження серії ВП №63960909 від 21.12.2020 року.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольги Леонідівни про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у виконавчому провадженні №63960909 від 30.12.2020 року.

Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольги Леонідівни до спеціального фонду Державного бюджету України ( ГУК у Він. обл. / м.Вінниця / 22030101, , Банк одержувач: Казначейство України (ЕАП), р/р UA4002856, призначення платежу: судовий збір за позовом ОСОБА_1 , Вінницький окружний адміністративний суд), судовий збір в сумі 1816 грн. (одна тисяча вісімсот шістнадцять гривень).

Стягнути на користь ОСОБА_1 з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольги Леонідівни витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2500 грн ( дві тисячі п"ятсот гривень ).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до частини 6 статті 287 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 295 КАС України якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольга Леонідівна (вул. Р. Окіпної, 4А, оф. 35-Б, м. Київ, 02002, РНОКПП НОМЕР_3 );

Третя особа: Акціонерне товариство "Перший український міжнародний Банк" (вул. Андріївська, буд. 4, м. Київ, 04070, ).

Повний текст рішення складено 30.03.2021.

Суддя Заброцька Людмила Олександрівна