Справа № 380/11367/20
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2021-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2021 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Сидор Н.Т., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській про визнання протиправними рішення, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якій позивачка просить:

- визнати протиправним рішення від 02.11.2020 відділу з питань перерахунків пенсій № 5 Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 28.10.2020 переведення ОСОБА_1 із пенсії по віку на пенсію у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_2 , з врахуванням виплачених сум пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що разом зі своїм чоловіком ОСОБА_2 проживали за адресою: АДРЕСА_1 та перебували на консульському обліку як громадяни України. Оскільки досягли пенсійного віку, то отримували в Головному управління Пенсійного фонду України у Львівській області пенсію. Розмір пенсії позивачки становив близько 2400 грн, а її чоловіка - 6800 грн на місяць. Завдяки своєму розміру пенсії чоловік позивачки брав всі основні витрати їхньої сім`ї на себе, таким чином будучи годувальником дружини. ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік позивачки помер в лікарні ім. Сороки м. Беер-Шева. Позивачка стверджує, що після смерті чоловіка, втратила годувальника та матеріальну допомогу, яку отримувала від чоловіка, розмір її пенсії не дає змоги належного матеріального забезпечення та проживання. У зв`язку з цим позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про переведення її з пенсії за віком на пенсію у зв`язку із втратою годувальника. До вказаної зави позивачка долучила: копію паспорта громадянина України для виїзду за кордон, копію нотаріально засвідченого витягу з реєстру населення, копію нотаріально засвідченого свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , копію свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Рішення відповідача від 02.11.2020 позивачці відмовлено у переведенні з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника, покликаючись на те, що позивачка постійно проживає за кордоном та в надісланих документах відсутні відомості про те, що така перебувала на утриманні чоловіка до дня його смерті. Позивачка вважає рішення відповідача протиправним, оскільки, за її твердженням, при зверненні до органу пенсійного фонду з заявою про переведення її з пенсії по віку на пенсію у зв`язку з втратою годувальника пред`явила документи, які засвідчують факт перебуванні на утриманні в розумінні п. 2.11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).

Відповідач позов не визнає. У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначає, що відповідно до п. 4.1 Порядку № 22-1 заяви про переведення з одного виду пенсії на інший приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів. Згідно з п. 2.3. Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи, серед яких документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника. За документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, відповідно до п. 2.11 вказаного Порядку приймаються довідки або інші документи про склад сім`ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Стверджує, що рішення про відмову у переведенні позивачки з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника є правомірним, оскільки позивачка постійно проживає за кордоном та в надісланих документах відсутні відомості про те, що така перебувала на утриманні чоловіка до дня його смерті.

Щодо процесуальних дій, вчинених у зв`язку із розглядом справи, слід зазначити, що ухвалою судді від 08.12.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 30.09.2013 у справі № 459/3370/13-а ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , поновлено нарахування та виплату пенсії за віком з 05.01.2013.

28.10.2020 позивачка звернулася до Червоноградського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) із заявою про переведення її з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника - її чоловіка ОСОБА_2 .

До заяви додала наступний перелік документів:

- копія паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 ;

- копію нотаріально засвідченого витягу з реєстру населення;

- копію нотаріально засвідченого свідоцтва про смерть ОСОБА_2 ;

- копію свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

За результатом розгляду поданих позивачкою документів відділ з питань перерахунків пенсій № 5 Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області 02.11.2020 прийняв рішення про відмову в переведенні позивачки з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», покликаючись на те, що позивачка постійно проживає за кордоном та в надісланих документах відсутні дані про те, що така перебуває на утриманні чоловіка до дня його смерті.

Вважаючи відмову відповідача у переведенні її з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника протиправною, позивачка звернувся з цим позовом до суду.

Вирішуючи даний спір, суд застосовує такі норми права та виходить з таких мотивів.

Статтею 19 Конституції України регламентовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно зі ст. 10 Закону № 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону № 1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні.

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Відповідно до п. 1 ч. 2 Закону № 1058-IV непрацездатними членами сім`ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Згідно з ч. 3 ст. 36 Закону № 1058-IV до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:

1) були на повному утриманні померлого годувальника;

2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Пунктом 2.3. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1), передбачено перелік документів, які необхідно надати заявнику для призначення пенсії у разі втрати годувальника, де серед інших зазначено, що заявник повинен надати документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.

При цьому відповідно до п. 2.11. розділу ІІ Порядку № 22-1 за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки або інші документи про склад сім`ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Судом встановлено, що ОСОБА_1 отримує пенсію за віком та згідно з Свідоцтвом про укладення шлюбу від 08.06.1996 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , тобто є непрацездатним членом сім`ї (дружиною) останнього.

До заяви про переведення з пенсії за віком на пенсію у зв`язку із втратою годувальника позивачка долучила нотаріально завірений Витяг з реєстру населення та нотаріально завірене свідоцтво про смерть ОСОБА_2 .

Так, відповідно до даних, зазначених у Витязі з реєстру населення від 05.12.2019 місцем проживання ОСОБА_1 є квартира АДРЕСА_1 . Сімейний стан - удова. Колишній чоловік - ОСОБА_3 . Також зазначено, що дане свідоцтво видане з використанням електронного термінала Відділу реєстрації населення.

Відповідно до даних, зазначених у свідоцтві про смерть ОСОБА_2 , від 20.11.2019, дата народження останнього ІНФОРМАЦІЯ_3 , дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце смерті - місто Беер-Шева, лікарня ім. Сороки. Свідоцтво видане з використанням електронного термінала Відділу реєстрації населення. Видане родині ОСОБА_1 , що проживають за адресою: квартира АДРЕСА_1 .

З огляду на викладене, вбачається, що позивачка при зверненні до органів пенсійного фонду із заявою про переведення її з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, пред`явила документи, що підтверджують реєстрацію її місця проживання разом з годувальником за однією адресою.

Таким чином, на переконання суду, позивачкою доведено факт перебування на утриманні в розумінні п. 2.11 Порядку № 22-1.

Наведене спростовує твердження відповідача в оскаржуваному рішенні про відсутність необхідних документів для переведення позивачки з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

У зв`язку з цим, суд доходить висновку, що відповідачем протиправно відмовлено позивачці у задоволенні заяви про переведення її з одного виду пенсії на інший, а відтак, відповідне рішення відповідача підлягає скасуванню.

Задовольняючи позовні вимоги позивачки щодо вимог про переведення з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, суд бере до уваги ч. 4 ст. 245 КАС України, згідно з якою, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень, прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Отже, діючи в межах частини 4 ст. 245 КАС України, суд може зобов`язати відповідача прийняти певне рішення.

Враховуючи, що дотримання заявником всіх умов, необхідних для переведення з одного виду пенсії на інший, не передбачає іншого варіанту поведінки органу пенсійного фонду, як задоволення такої заяви, суд з метою відновлення прав, свобод та інтересів позивачки, за захистом яких вона звернулася до суду, вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перевести ОСОБА_1 із пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_2 .

Таке зобов`язання повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, який у своєму рішенні від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15 вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

При цьому суд враховує положення п. 3 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-IV, згідно з яким пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Оскільки ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а позивачка звернулася до органу пенсійного фонду 28.10.2020, тобто протягом 12 місяців з дня смерті годувальника, пенсію з у зв`язку з втратою годувальника належить призначити позивачці з 13.11.2019.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справах "Стек та інші проти Сполученого Королівства", "Пічкур проти України" Європейський Суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зазначив, якщо у державі є чинне законодавство, яким передбачено право на соціальні виплати, це законодавство має вважатися таким, що породжує майновий інтерес, який підпадає під дію ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Якщо держава вирішує створити механізм соціальних виплат, вона повинна зробити це у спосіб, що відповідає ст. 14 Конвенції щодо заборони дискримінації. Дискримінація означає поводження з особами у різний спосіб, без об`єктивного та розумного обґрунтування, у відносно схожих ситуаціях. У практиці ЄСПЛ напрацьовані також три головні критерії, що їх слід оцінювати з тим, щоб зробити висновок чи відповідає певний захід втручання у право власності принципу правомірного і допустимого втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме чи є такий захід законним; чи переслідує втручання в право власності "суспільний інтерес"; чи є такий захід пропорційним переслідуваним цілям. За оцінкою ЄСПЛ не буде вважатись пропорційним втручання, яке становить "особистий та надмірний тягар" для особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Всупереч встановленому ч. 1 ст. 77 КАС України обов`язку доказування, відповідач правомірності свого рішення про відмову у переведенні позивачки з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника не довів. Натомість, факт наявності у позивачки порушеного права знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду.

Враховуючи висновок суду про задоволення позовних вимог, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України судові витрати позивачки стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись ст.ст. 2, 8-10, 14, 72-77, 90, 139, 242-246, 255, 257, 293, 295, п. 3 розділу VI "Прикінцеві положення", пп. 15.5 п.15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській про визнання протиправними рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправним рішення від 02.11.2020 відділу з питань перерахунків пенсій № 5 Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 13.11.2019 переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_2 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, з врахуванням п. 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. При цьому, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до або через суд першої інстанції, який ухвалив рішення.

Позивачка - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; паспорт серія НОМЕР_1 , виданий 10.06.2020, орган видачі 2ISR)

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; ).

Суддя Сидор Н.Т.