Справа № 380/250/20
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2021-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/250/20
У Х В А Л А

з питань залишення позовної заяви без розгляду

30 березня 2021 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П. розглянув у порядку письмового провадження клопотання представника відповідача про залишення позовної без розгляду в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Форест Санрайз» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень -

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Форест Санрайз» звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Львівській області, у якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення:

- № від 22.07.2019 про нарахування грошового зобов`язання з податку на прибуток в розмірі 434853183,00 грн, у тому числі за основним платежем 347882546 грн та за штрафними санкціями 86970637,00 грн;

- № від 22.07.2019 про нарахування грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 534862609,00 грн, у тому числі за основним платежем 356574979,00 грн та за штрафними санкціями 178287490,00 грн;

- № від 22.07.2019 про зменшення від`ємного значення з податку на додану вартість в розмірі 1156856,00 грн;

- № від 22.07.2019 про нарахування штрафних санкцій в розмірі 510 грн на підставі п. 54.3 ст. 54 і п. 121.1 ст. 121 Податкового кодексу України;

- № від 22.07.2019 про нарахування штрафних санкцій в розмірі 170 грн на підставі п. 54.3 ст. 54 і п. 121.1 ст. 121, п. 300.1 ст. 300 Податкового кодексу України за платежем податок на прибуток.

В обґрунтування заявлених позовних вимог вказано, що висновки податкового органу ґрунтуються лише на тому, що факт придбання позивачем товару не підтверджується документами про проведення взаєморозрахунків між фірмами, довіреностями та отримання ТМЦ, специфікаціями, документами, якими підтверджується факт транспортування продукції і наявність «незначної кількості працівників у постачальників постачальника», неможливість транспортування в зв`язку з великими обсягами поставки продукції. Податковий орган зазначив, що відсутність реального джерела походження ідентифікованого товару, унеможливлює його рух за ланцюгом всіх платників податків, які брали участь у здійсненні взаємопов`язаних нереальних господарських операцій. Оскільки позивач не погоджується з такими висновками податкового органу і вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення порушують його законні права та інтереси, він звернувся із цим позовом до суду про їх скасування.

Ухвалою від 15.01.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 14.01.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 02.03.2021, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, відмовлено у задоволенні клопотання представниці позивача про залучення до участі у справі третьої особи.

У судовому засіданні, яке відбулося 04.02.2021, представник відповідача подав клопотання про залишення позовної заяви без розгляду. Клопотання обґрунтоване тим, що ТзОВ «Форест Санрайз» скористалося правом досудового врегулювання спору та відповідно ДПС України було прийнято рішення № 8511/6/99-00-08-05-01 від 06.11.2019, яким скаргу ТзОВ «Форест Санрайз» залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення № , № , № , № та № від 22.07.2019 - без змін. Зазначене рішення отримано позивачем 14.11.2019 та до суду із цим позовом останній звернувся 23.12.2019. З посиланням на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 26.11.2020 у справі № 500/2486/19, вважає, що ТзОВ «Форест Санрайз» пропущено встановлений п. 56.19 ст. 56 ПК України місячний строк для звернення до адміністративного суду після використання процедури досудового оскарження. З огляду та вказане та з урахуванням відсутності заяви позивача про поновлення пропущеного строку для звернення до суду просить позовну заяву у цій справі залишити без розгляду на підставі ч.ч. 3 та 4 ст. 123 КАС України.

Представниця позивача подала до суду заперечення на клопотання про залишення позову без розгляду (вх. № 13356 від 01.03.2021). В обґрунтування такого зазначено, що рішення ДПС України, прийняте за результатами розгляду скарги ТзОВ «Форест Санрайз», містить посилання лише на норму п. 56.18 ст. 56 ПК України, яка, у свою чергу, відсилає до ст. 102 ПК України в частині, якою встановлено загальні строки нарахування грошових зобов`язань - 1095 днів. Посилання на норми п. 56.19 ст. 56 ПК України у рішення № 8511/6/99-00-08-05-01 від 06.11.2019 відсутні. Вважає позицію відповідача щодо строку звернення до суду із цим позовом такою, що суперечить вимогам ПК України та КАС України, оскільки раніше податковий орган притримувався тримісячного строку звернення до суду у разі використання процедури досудового оскарження. Просила відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача.

Представник відповідача подав додаткові пояснення до клопотання про залишення позовної заяви без розгляду (вх. № 20689 від 29.03.2021), у яких зазначив, що звернення до суду із цим позовом (23.12.2019) відбулося вже після зміни правового підходу щодо питання тривалості строку звернення до суду в податкових спорах після використання процедури адміністративного оскарження - прийняття Верховним Судом постанови від 11.10.2019 у справі № 640/20468/18. Вважає, що позивачем не наведено поважних причин пропуску строку, які б давали підстави для його поновлення. Просив залишити позовну заяву без розгляду.

У судове засідання 30.03.2021 сторони не прибули, від представника відповідача надійшла заява про проведення засідання без участі представника (вх. № 20692 від 29.03.2021) та від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представників (вх. № 20754 від 30.03.2021). Відтак суд, керуючись ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Суд розглянув клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, заперечення на нього та додаткових пояснень, дослідив матеріали справи та встановив таке.

Згідно з пунктом 8 частини 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Наслідки пропущення строку звернення визначені у ст. 123 КАС України, зокрема, ч. 3 цієї статті передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень (ч. 3 ст. 122 КАС України).

Відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до п. 56.1 ст. 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до абзаців 1-3 пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

Статтею 102 Податкового кодексу України передбачено строк давності тривалістю 1095 днів (2555 днів у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу).

Разом з цим, пунктом 56.19 ст. 56 ПК України визначено, що у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

З аналізу вказаних вище положень Податкового кодексу України слідує, що строк для звернення платника податків до адміністративного суду із позовом про скасування податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу становить 1095 днів (2555 днів у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу) і обчислюється з дня отримання платником податків такого рішення.

З матеріалів справи судом встановлено, що ТзОВ «Форест Санрайз» після винесення оскаржуваних у цій справі податкових повідомлень-рішень скористалося процедурою адміністративного оскарження та подало до ДПС України скаргу на податкові повідомлення-рішення № , № , № , № та № від 22.07.2019.

Рішенням ДПС України № 8511/6/99-00-08-05-01 від 06.11.2019 скаргу ТзОВ «Форест Санрайз» залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення № , № , № , № та № від 22.07.2019 - без змін.

Копію вказаного рішення позивачем отримано 14.11.2019, що підтверджується відповідною відміткою на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення ШКІ 797. До суду із цим позовом ТзОВ «Форест Санрайз» згідно з конвертом поштового відправлення звернулося 27.12.2020.

У поданому клопотанні про залишення позовної заяви без розгляду та додаткових поясненнях до нього представник відповідача посилається, зокрема, на постанову Верховного Суду від 11.10.2019 у справі № 640/20468/18 та пов`язує із нею зміну правового підходу щодо питання тривалості строку звернення до суду в податкових спорах.

З цього приводу суд зазначає, що правова позиція, викладена Верховним Судом у постанові від 11.10.2019 у справі № 640/20468/18 стосується, насамперед, строків звернення до суду із позовом про оскарження рішень контролюючих органів, які не стосуються нарахування грошових зобов`язань платника податків, за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору.

Оскільки предметом спору у цій справі є податкові повідомлення-рішення, тобто рішення контролюючого органу, якими платнику податків нараховано суми грошових зобов`язань, це унеможливлює застосування до спірних правовідносин вказаної вище правової позиції Верховного Суду.

Постанова Верховного Суду від 11.10.2019 у справі № 640/20468/18 лише дотично стосується питання строку звернення до суду із позовом про оскарження податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань.

Підтвердженням зазначеного є також правова позиція Верховного Суду, викладена у постанова від 03.04.2020 у справі № 2540/2576/18, відповідно до якої строк для звернення платника податків із позовом до адміністративного суду, у тому числі після використання процедури адміністративного оскарження, становить 1095 днів з дня отримання платником податків рішення, що оскаржено.

Суд також враховує, що у постанові від 26.11.2020 у справі № 500/2486/19 Верховний Суд відступив від висновку про застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постанові Верховного Суду від 03.04.2020 у справі № 2540/2576/18, у частині того, що строк для звернення платника податків із позовом до адміністративного суду, у тому числі після використання процедури адміністративного оскарження, становить 1095 днів з дня отримання платником податків рішення, що оскаржено, і сформулював такий правовий висновок.

Норма пункту 56.18 статті 56 ПК України не визначає процесуального строку звернення до суду і, відповідно, не є спеціальною щодо норми пункту 56.19 статті 56 ПК України. Водночас норма пункту 56.19 статті 56 ПК України є спеціальною щодо норми частини четвертої статті 122 КАС України, має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 ПК України). Вона встановлює строк для їх оскарження протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Отже, висловлений у постанові від 26.11.2020 у справі № 500/2486/19 правовий висновок Верховного Суду стосується оскарження платником податків податкового повідомлення-рішення після закінчення процедури адміністративного оскарження та саме з цією постановою слід пов`язувати зміну правового підходу щодо питання тривалості строку звернення до суду в спорах, аналогічним спору у цій справі.

Як вказав сам Верховний Суд у постанові від 26.11.2020 у справі № 500/2486/19, зміна підходів щодо питання тривалості строку звернення до суду в податкових спорах після використання процедури адміністративного оскарження відбулася саме з ухваленням Верховним Судом постанови від 11.10.2019 у справі № 640/20468/18. Водночас предметом спору у справі № 640/20468/18 було рішення контролюючого органу, яке не пов`язане з визначенням грошових зобов`язань.

У справі, що розглядається, Верховний Суд у складі судової палати формулює висновок у розвиток і уточнення зазначеного підходу при оскарженні податкових повідомлень-рішень або інших рішень контролюючого органу про нарахування грошових зобов`язань. Проте зміна підходів до правозастосування в таких правовідносинах не була непередбачуваною.

Задля додержання принципу правової визначеності та забезпечення права на справедливий суд, які є елементами принципу верховенства права, зміна сталої судової практики, яка відбулася в бік тлумачення норм права щодо застосування коротших строків звернення до суду, може розглядатися судами як поважна причина при вирішенні питання поновлення строків звернення до суду в податкових правовідносинах, які виникли та набули характеру спірних до зміни такої судової практики.

Суд також відхиляє доводи представниці позивача про те, що ДПС повідомила про можливість оскарження рішення № 8511/6/99-00-08-05-01 від 06.11.2019 протягом 1095 днів, оскільки вони не змінюють наведеного правового регулювання спірного в цій справі питання.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Так у справі Delcourt v. Belgium Європейський Суд з прав людини зазначив, що «у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення».

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Рішенням Європейського Суду з прав людини у справі «Іліан проти Туреччини» встановлено, що правило встановлення обмежень до суду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

З огляду на те, що зміна підходів до правозастосування в спірних правовідносинах не була непередбачуваною, із цим позовом до суду позивач звернувся ще за 11 місяців до прийняття Верховним Судом постанови від 26.11.2020 у справі № 500/2486/19, а також ураховуючи строки давності, визначені статтею 102 ПК України, суд дійшов висновку, що ТзОВ «Форест Санрайз» не пропущено строк звернення до суду із цим позовом, відтак у задоволенні клопотання представника відповідача слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 122, 240, 241-246, 256, 293, 294 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотання представника Головного управління ДПС у Львівській області про залишення позовної заяви у справі № 380/250/20 без розгляду відмовити.

2. Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає. Заперечення на цю ухвалу може бути включено до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Р.П. Качур