Справа № 810/4947/18
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Чудак О.М.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 року Справа № 810/4947/18

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Степанюка А.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби України у Київській області на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 вересня 2020 року у справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю

«Комплекс Агромарс» в особі філії

«Бориспільський комбікормовий завод»

до Головного управління Державної податкової служби

у Київській області

про визнання протиправною та скасування вимоги,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» в особі філії «Бориспільський комбікормовий завод» (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування вимоги відповідача від 13.04.2018 № Ю-4810-23 про сплату боргу (недоїмки) на суму 42870,08 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 вересня 2020 року адміністративний позов задоволено повністю.

Ухвалюючи таке рішення, суд виходив з того, що вимога відповідача від 13.04.2018 №Ю-4810-23 про сплату боргу (недоїмки) на суму 42870,08 грн сформована відповідачем неправомірно на підставі помилкових відомостей з облікової картки ТОВ «Комплекс Агромарс» в особі філії «Бориспільський комбікормовий завод».

При цьому, суд установив, що з 28.12.2018 спірна вимога від 13.04.2018 №Ю-4810-23 дійсно вважається відкликаною, але матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що погашення заборгованості 28.12.2018 відбулось за ініціативи відповідача шляхом здійснення ним відповідних коригувань, а не шляхом сплати відповідних коштів позивачем, які могли зарахуватись у рахунок переплати у разі відсутності у обліковій картці позивача даних про наявність вказаної заборгованості, тому застосування в цьому випадку пункту 8 частини першої статті 238 КАС України є не доцільним, а для захисту та відновлення прав позивача, які були порушені в межах спірних правовідносин, належить визнати протиправною та скасувати спірну вимогу від 13.04.2018 № Ю-4810-23.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та відмовити в задоволенні позову повністю, наполягаючи на правомірності складеної ним вимоги і зазначаючи, що станом на 13.04.2018 за позивачем обліковувався борг з ЄСВ на загальну суму 42870,08 грн., який виник за результатами нарахованих штрафних санкцій відповідно до рішення від 25.02.2018 № .

Разом з тим, апелянт вказує, що податкова вимога формується на підставі даних інформаційної системи податкового органу, а також зазначає, що оскільки сума боргу позивачем сплачена, то спірна вимога вважається відкликаною, тому, на переконання апелянта, підстави для визнання її протиправною судом та скасування відсутні.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.02.2021 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.

У строк, установлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Комплекс Агромарс» в особі філії «Бориспільський комбікормовий завод» перебуває на податковому обліку в ГУ ДПС у Київській області.

Рішенням Головного управління ДФС у Київській області від 25.02.2018 № до ТОВ «Комплекс Агромарс» в особі філії «Бориспільський комбікормовий завод» застосовано штрафні санкції за несвоєчасну сплату єдиного внеску за червень 2015 року у сумі 40449,02 грн., а також нарахована пеня у розмірі 2421,07 грн.

Вказане рішення Головного управління ДФС у Київській області від 25.02.2018 № отримане ТОВ «Комплекс Агромарс» в особі філії «Бориспільський комбікормовий завод» 13.03.2018 вх. № БК-13.

Позивач оскаржив вказане рішення у адміністративному порядку, шляхом подання скарги до ДФС України від 22.03.2018 № 47. В обґрунтування скарги зазначив, що вчасно сплатив єдиний внесок за червень 2015 року на підтвердження чого надав копії платіжних доручень від 20.07.2015, які також наявні у матеріалах даної справи.

Рішенням ДФС України від 20.04.2018 № 13827/6/99-99-11-07-02-25 скасовано рішення Головного управління ДФС у Київській області від 25.02.2018 № у зв`язку з недотриманням форми його прийняття. При цьому, зазначено, що єдиний внесок за червень 2015 року сплачено з порушенням законодавчо встановленого строку та зобов`язано Головне управління ДФС у Київській області винести та направити нове рішення.

Згідно з обліковою карткою платника єдиного внеску ТОВ «Комплекс Агромарс» в особі філії «Бориспільський комбікормовий завод» 25.03.2018 відображено нарахування згідно рішення Головного управління ДФС у Київській області від 25.02.2018 № штрафних санкції у сумі 40213,76 грн. та пені у сумі 2412,83 грн., а 28.12.2018 відображено сплату до бюджету позивачем 42870,09 грн. та припинення існування заборгованості зі сплати єдиного внеску.

13.04.2018 Головного управління ДФС у Київській області сформовано та направлено на адресу позивача вимогу № Ю-4810-23 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на суму 42870,08 грн, у тому числі штрафи - 40449,02 грн, пеня - 2421,07 грн.

Позивач, вважаючи таку вимогу протиправною, а свої права - порушеними, звернувся до суду з цим позовом.

Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Податковим кодексом України (далі - ПК України) та Законами України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом № 2464-VI.

Згідно пункту першого частини першої статті 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до пункту шостого частини першої статті 1 Закону №2464-VI недоїмкою є - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з частиною четвертою статті 25 Закону № 2464-VI орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

За приписами пунктів 6-7 частини першої статті 13 Закону № 2464-VI органи доходів і зборів мають право застосовувати фінансові санкції, передбачені цим Законом та стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску.

Згідно з частиною 14 статті 25 Закону № 2464-VI про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Суми пені та штрафів, передбачених цим Законом, підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти календарних днів після надходження відповідного рішення. Зазначені суми зараховуються на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для зарахування єдиного внеску. При цьому платник у зазначений строк має право оскаржити таке рішення до органу доходів і зборів вищого рівня або до суду з одночасним обов`язковим письмовим повідомленням про це територіального органу доходів і зборів, яким прийнято це рішення.

Оскарження рішення органу доходів і зборів про застосування фінансових санкцій зупиняє перебіг строку їх сплати до винесення органом доходів і зборів вищого рівня та/або центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або судом рішення у справі. Строк сплати фінансових санкцій також зупиняється до ухвалення судом рішення у разі оскарження платником єдиного внеску вимоги про сплату недоїмки, якщо застосування фінансових санкцій пов`язано з виникненням або несвоєчасною сплатою суми недоїмки.

Порядок, строки та процедура оскарження вимоги про сплату єдиного внеску поширюються на оскарження рішень органу доходів і зборів щодо нарахування пені та застосування штрафів.

Відповідно до підпункту 60.1.1 пункту 60.1 статті 60 ПК України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення.

Згідно з пунктом 60.2 статті 60 ПК України у випадках, визначених підпунктом 60.1.1 пункту 60.1 цієї статті, податкова вимога вважається відкликаною у день, протягом якого відбулося погашення суми податкового боргу в повному обсязі.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що законодавством регламентовано обов`язок суб`єктів господарювання сплачувати єдиний внесок та визначено граничні строки його сплати.

При цьому, в разі виникнення у платника заборгованості зі сплати єдиного внеску контролюючий податковий орган складає відповідну вимогу про сплату боргу.

Разом з тим, незважаючи на те як здійснюється погашення боргу самостійно платником податків шляхом сплати відповідної суми боргу чи контролюючим органом шляхом проведення відповідних коригувань, вимога про сплату такої заборгованості вважається відкликаною у день такого погашення боргу.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що оскаржувану позивачем вимогу від 13.04.2018 № Ю-4810-23 сформовано у зв`язку із обліком у його картці платника єдиного внеску недоїмки в сумі 42870,08 грн., яка утворилась 25.03.2018 внаслідок несплати позивачем штрафу в сумі 40449,02 грн. та пені 2421,07 грн., нарахованих за рішення ГУ ДФС у Київській області від 25.02.2018 № .

Втім, як було правильно встановлено судом першої інстанції, відповідач всупереч вимогам частини 14 статті 25 Закону № 2464-VI та незважаючи на подання позивачем 22.03.2018 скарги на зазначене рішення ГУ ДФС у Київській області, 25.03.2018, тобто до закінчення процедури адміністративного оскарження, відобразив в обліковій картці позивача нарахування йому штрафних санкцій у сумі 40213,76 грн. та пені у сумі 2412,83 грн. згідно вказаного рішення від 25.02.2018 № .

При цьому, відповідачем не було проведено будь-яких коригувань вказаних даних в обліковій картці позивача у зв`язку зі скасуванням рішення ГУ ДФС у Київській області від 25.02.2018 рішенням ДФС України від 20.04.2018 № 13827/6/99-99-11-07-02-25 та взагалі не виконано таке рішення ДФС України в частині щодо прийняття нового рішення встановленої форми.

З огляду на це, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що спірна вимога від 13.04.2018 № Ю-4810-23 сформована відповідачем на підставі помилкових відомостей з облікової картки позивача, а отже є протиправною та підлягає скасуванню.

Тож, доводи апелянта про те, що станом на 13.04.2018 за позивачем обліковувався борг з ЄСВ на загальну суму 42870,08 грн., який виник за результатами нарахованих штрафних санкцій відповідно до рішення від 25.02.2018 № .

Твердження апелянта про те, що податкова вимога формується на підставі даних інформаційної системи податкового органу і що оскільки сума боргу позивачем сплачена, то спірна вимога вважається відкликаною, тому, на переконання апелянта, підстави для визнання її протиправною судом та скасування відсутні, апеляційний суд відхиляє з огляду на наступне.

Так, за даними облікової картки ТОВ «Комплекс Агромарс» в особі філії «Бориспільський комбікормовий завод» 28.12.2018 відображено зарахування до бюджету коштів у сумі 42870,08 грн. та погашення у зв`язку із цим заборгованості про сплату якої сформовано спірну вимогу від 13.04.2018 № Ю-4810-23, тобто з 28.12.2018 ця вимога дійсно вважається відкликаною.

Однак, ані до суду першої інстанції, ані в ході апеляційного провадження відповідачем не було надано жодних доказів, які б підтверджували, що погашення заборгованості 28.12.2018 відбулось саме за його ініціативи шляхом здійснення податковим органом відповідних коригувань, а не шляхом сплати відповідних коштів позивачем, які б могли зарахуватись у рахунок переплати у разі відсутності в обліковій картці позивача даних про наявність вказаної заборгованості.

Тож, колегія суддів відхиляє вищенаведені доводи апелянта та зазначає, що ним не доведено наявності достатніх правових підстав для відмови в цьому позові та/або для закриття провадження в порядку пункту 8 частини першої статті 238 КАС України.

Аналізуючи всі доводи учасників справи, судова колегія також приймає до уваги висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.

З огляду ну викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності достатніх правових підстав для задоволення позову в цій справі.

Отже, судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Державної податкової служби України у Київській області підлягає залишенню без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 вересня 2020 року - без змін.

Розподіл судових витрат.

Судові витрати, відповідно до ст. 139 КАС України, перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби України у Київській області - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 вересня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 30 березня 2021 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: О.В. Карпушова

А.Г. Степанюк