Справа № 540/681/21
Суддя: Кисильова О.Й.
Дата ухвалення: 2021-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/681/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Кисильової О.Й.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Херсоні ради, Херсонського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Херсоні ради (далі - відповідач-1), Херсонського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (далі - відповідач-2), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідачів щодо неперерахування та невиплати позивачу, як особі з інвалідністю внаслідок війни III групи, належних сум разової грошової допомоги з урахуванням раніше виплаченої суми, до 5 травня 2018 року - у розмірі сім мінімальних пенсій за віком, а саме - 7 319,00 грн., з урахуванням раніше виплаченої суми, разову грошову допомогу до 5 травня 2019 року - у розмірі сім мінімальних пенсій за віком, а саме - 7529,00 грн., з урахуванням раніше виплаченої суми, разову грошову допомогу до 5 травня 2020 року - у розмірі сім мінімальних пенсій за віком, а саме - 8 306,00 грн.;

- зобов`язати відповідачів перерахувати та виплатити позивачу, як особі з інвалідністю внаслідок війни III групи, недоотримані суми разової грошової допомоги до 5 травня 2018 року - у розмірі сім мінімальних пенсій за віком-7 319,00 грн.; разову грошову допомогу до 5 травня 2019 року - у розмірі сім мінімальних пенсій за віком - 7 529,00 грн.; разову грошову допомогу до 5 травня 2020 року - у розмірі сім мінімальних пенсій за віком-8 306,00 грн. з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою від 01.03.2021 у справі відкрите спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), учасникам наданий строк для подання заяв по суті справи.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач має статус особи з інвалідністю ІІІ групи, у зв`язку з чим відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" має право на отримання грошової допомоги до 5 травня у 2018, 2019 та 2020 роках в розмірі семи мінімальних пенсій за віком. Проте, у порушення наведеної правової норми позивачу за 2018 рік виплачено лише 2845,00 грн, за 2019 рік - 2950,00 грн та в 2020 році 3160,00 грн. Не погодившись із розміром виплаченої одноразової грошової допомоги, 25.09.2020 позивач звернувся до Управління із заявою щодо виплати недоплаченої суми, виходячи з розміру десяти мінімальних пенсій за віком. Листом від 09.10.2020 3 04/6500 відповідач-1 відмовив у виплаті коштів. Позивач вважає таку відмову протиправною, оскільки рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2020 № 3-р/2020 у справі № 1-247/2018 (3393/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України окреме положення п.26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення ст.ст.12, 13, 14, 15, 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Із наведених підстав просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

17.03.2021 від відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому Центр просить відмовити в задоволенні позовних вимог, з огляду на таке. Позивачу, як учаснику бойових дій, виплачена щорічна разова допомога до 05 травня за 2018-2020 роки в межах визначених законодавством строків та у розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, а саме: в квітні 2018 року - 2845,00 грн; у квітні 2019 року - 2950,00 грн; у квітні 2020 року - 3160,00 грн. Позивачу про розмір допомоги та порушення прав стало відомо під час одержання грошових коштів. Зокрема, у 2020 році згідно з платіжним дорученням № 50 Державною казначейською службою України перераховані на відділення АТ "Ощадбанк" грошові кошти за щорічною разовою грошовою допомогою до 5 травня за І період квітня 2020 року по Дніпровському району 09.04.2020, яке, в свою чергу, зарахувало на поточні рахунки одержувачів допомоги не пізніше наступного операційного дня. Отже, з відповідним позовом про виплату допомоги за період з 2018 по 2020 роки позивач мав можливість звернутись ще у 2018-2020 роках, зокрема, за 2020 рік - у період по жовтень 2020 року. Натомість, за захистом своїх прав позивач звернувся до суду 17.02.2021, більше ніж через десять місяців, порушивши шестимісячний строк звернення до суду, передбачений ст. 122 КАС України. Зазначає, що Херсонський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат не має владних повноважень призначати допомогу, визначати її розмір та здійснювати розрахунок допомоги. У данному випадку виплата допомоги позивачу оформлена Центром на підставі, за реквізитами та у розмірі списка-рішення Управління соціального захисту населення. Центром в повному обсязі виконані покладені на нього, як на державну установу, завдання щодо нарахування виплати, а саме: формлення виплатної документації для зарахування коштів одержувачам допомоги через установи уповноважених банків, поштові відділення АТ "Укрпошта" по щорічній разовій грошовій допомозі до 5 травня на підставі рішення Управління у визначеному ним розмірі, що відповідає кошторисним призначенням та паспорту бюджетної програми, затвердженого Мінсоцполітикою на виконання Постанови КМУ. Із наведених підстав вважає, що Центр не є належним відповідачем по справі та просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

22.03.2021 від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому Управління просить відмовити в задоволенні позовних вимог, з огляду на таке. Нарахування допомоги позивачу проведене на підставі списків - розпоряджень наданих Головним управлінням ПФУ в Херсонській області. Опрацьовані Управлінням списки передані для здійснення виплати до Херсонського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат. Отже, у 2018 - 2020 роках Центром проведене нарахування та виплата зазначеної допомоги через установу банка на особовий рахунок позивача за місцем отримання пенсії: у 2018 році - 2845,00 грн, у 2019 році - 2950,00 грн, у 2020 році - 3160,00 грн. Законом України від 28.12.2014 за №79-УІП "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин", який набув чинності 01.01.2015, розділ VI "Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України" доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення статей12,13,14,15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов' язкового державного соціального страхування. Наведені норми набрали законної сили з 01.01.2015 та станом на час виникнення спірних правовідносин рішенням Конституційного Суду України неконституційними не визнавались, не змінювались, а тому були чинними та підлягали застосуванню. Таким чином, відповідач-1 вважає, що ОСОБА_1 не має права на перерахунок та проведення доплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за період 2018-2019 років. Із наведених підстав, відповідач-1 просить визначити Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Херсоні ради неналежним відповідачем по справі та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 263 КАС України передбачено, що суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи, зокрема, щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно із ч.ч. 2, 3 ст. 263 КАС України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Заявами по суті справи є позов та відзив.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що справа підлягає розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІІ групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни -інвалідів війни, що підтверджується посвідченням від 30.11.11.200 серії НОМЕР_1 .

Згідно списків - розпоряджень на виплату Управління соціального захисту населення Дніпровської районної у місті Херсоні, ОСОБА_1 нарахована та виплачена одноразова грошова допомога до 5 травня: у 2018 році у розмірі - 2845,00 грн, у 2019 році у розмірі - 2950,00 грн, у 2020 році у розмірі - 3160,00 грн.

09.10.2020 позивач звернувся до відповідача-1 із заявою про здійснення перерахунку та виплати разової грошової допомоги до 05 травня як особі з інвалідностю внаслідок вфйни ІІІ групи у розмірі, який передбачений Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" за період з 2016 року по 2020 рік.

09.10.2020 Управління соціального захисту населення Дніпровської районної у місті Херсоні листом № 04/6500 повідомило позивача про таке.

"...на підставі списків - розпоряджень наданих Головним управлінням ПФУ в Херсонській області, Центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат відповідно постанов КМУ від 14 березня 2018 року № 170 "Деякі питання виплати у 2018 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" від 20 березня 2019 р. № 237 "Деякі питання виплати у 2019 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" від 19.02.2020 р. № 112 "Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової вимоги, передбаченої законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" Вам нарахована сума допомоги для осіб з інвалідністю внаслідок війни 3 групи: 2018 рік - 2845,00 грн., 2019 рік - 2950,00 грн., 2020 рік - 3160,00 грн..".

Вважаючи, що з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 № 3-р/2020 у справі № 1-247/2018 (3393/18) розмір разової грошової допомоги до 5 травня за 2018-2020 роки мала складати 7 мінімальних пенсій за віком, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Вирішуючи даний спір, суд враховує наступні обставини та приписи законодавства.

Правовий статус ветеранів війни визначено Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 № 3551-XII (далі - Закон № 3551-ХІІ).

За змістом ст. 1 Закону № 3551-ХІІ, він спрямований на захист ветеранів війни шляхом: створення належних умов для підтримання здоров`я й активного довголіття; організації соціального та інших видів обслуговування, зміцнення матеріально-технічної бази створених для цієї мети закладів і служб та підготовки відповідних спеціалістів; виконання цільових програм соціального і правового захисту ветеранів війни; надання пільг, переваг та соціальних гарантій у процесі трудової діяльності відповідно до професійної підготовки і з урахуванням стану здоров`я.

Пільги особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам встановлені статтею 13 Закону № 3551-ХІІ.

Згідно із Законом України від 25.12.1998 № 367-XIV статтю 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" доповнено частиною 4, відповідно до якої щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком.

Статтею 17 Закону № 3551-ХІІ визначено, що фінансування витрат, пов`язаних з введенням його в дію, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів.

Підпунктом "б" підпункту 2 пункту 20 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України від 28.12.2007 № 107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (набрав чинності 01.01.2008) частину п`яту статті 13 Закону № 3551-XII викладено у новій редакції, за змістом якої щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 № 10-рп/2008 у справі № 1-28/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, положення пункту 20 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Надалі Законом України від 28.12.2014 № 79-VІІІ "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" (набрав чинності 01.01.2015) розділ VІ "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення, зокрема статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 17-1 Закону № 3551-ХІІ щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснюють центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

З метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань", Кабінетом Міністрів України кожного бюджетного року приймалися відповідні постанови.

Так, постановою Кабінету Міністрів України "Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань"" від 19.02.2020 № 112 (далі - Постанова № 112) встановлено, що у 2020 році виплату до 5 травня разової грошової допомоги проводить Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - регіональні органи соціального захисту населення), які розподіляють їх між структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - районні органи соціального захисту населення), центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, що відповідають вимогам пункту 47 частини першої статті 2 Бюджетного кодексу України (далі - центри по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат). Районні органи соціального захисту населення, центри по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат перераховують кошти через відділення зв`язку або установи банків на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання) у таких розмірах: Так, постановою Кабінету Міністрів України "Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань"" від 19.02.2020 р. № 112 (далі - Постанова № 112) встановлено, що у 2020 році виплату до 5 травня разової грошової допомоги проводить Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - регіональні органи соціального захисту населення), які розподіляють їх між структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - районні органи соціального захисту населення), центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, що відповідають вимогам пункту 47 частини першої статті 2 Бюджетного кодексу України (далі - центри по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат). Районні органи соціального захисту населення, центри по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат перераховують кошти через відділення зв`язку або установи банків на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання) у таких розмірах: особам з інвалідністю внаслідок війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 14 років) в`язням концентраційних таборів, гетто та інших місць примусового тримання, визнаним особами з інвалідністю внаслідок загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин: I групи - 4120 гривень; II групи - 3640 гривень; III групи - 3160 гривень.

Водночас, рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2020 р. № 3-р/2020 у справі № 1-247/2018 (3393/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 45, ст.425) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Конституційний Суд України у вказаному рішенні зазначив, що Бюджетним кодексом України не можна вносити зміни до інших законів України, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, а також встановлювати інше (додаткове) законодавче регулювання відносин, відмінне від того, що є предметом спеціального регулювання іншими законами України. Встановлення пунктом 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу іншого, ніж у статтях 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", законодавчого регулювання відносин у сфері надання пільг ветеранам війни спричиняє юридичну невизначеність при застосуванні зазначених норм Кодексу та Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", що суперечить принципу верховенства права, встановленому статтею 8 Конституції України.

Частиною 2 статті 152 Конституції України встановлено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Із резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 р. №3-р/2020 слідує, що окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Отже, з 27.02.2020 норми і положення, зокрема, статей 12-16 Закону № 3551-ХІІ, не застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, позивач до 27.02.2020, тобто до прийняття рішення Конституційним судом, у період 2018 та 2019 років, не мав права на виплату одноразовової щорічної грошової допомоги в розмірі 7 мінімальних пенсій за віком.

Відтак, ОСОБА_1 не має права на перерахунок та виплату як особі з інвалідністю ІІІ групи щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за період 2018-2019 років, тому в цій частині позовних позовних вимог слід відмовити.

Щодо перерахунку та виплати позивачу щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік в розмірі 7 мінімальних пенсій за віком, слід зазначити таке.

У даному випадку застосуванню підлягають положення статті 13 Закону № 3551-ХІІ в редакції Закону № 367-XIV "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", частиною четвертою якої встановлено виплату разової грошової допомоги до 5 травня інвалідам війни у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 14.11.2019 № 294-IX установлено у 2020 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 1 січня 2020 року - 1638 гривень.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у зв`язку з прийняттям Конституційним Судом України рішення від 27.02.2020 № 3-р/2020 розмір разової грошової допомоги до 5 травня інвалідам війни ІІІ групи у 2020 році має становити 11466,00 грн. (1638 грн х 7).

При цьому, суд наголошує, що норми будь-яких підзаконних нормативно-правових актів, у тому числі постанов Кабінету Міністрів України не можуть змінювати приписів Закону № 3551-ХІІ.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені у рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 29.09.2020 у зразковій справі № 440/2722/20, які відповідно до ч. 3 ст. 291 КАС України суд враховує при розгляді даної адміністративної справи.

За змістом рішення Верховного Суду від 29.09.2020 у зразковій справі № 440/2722/20 належним відповідачем є відповідальний орган, який зобов`язаний завершити процедуру проведення розрахунків шляхом нарахування і виплати одноразової грошової допомоги .

У даному випадку, безпосередню виплату щорічної разової грошової допомоги ОСОБА_1 як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи у 2020 році здійснив Херсонський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у розмірі 3160,00 грн, що не заперечується відповідачами по справі.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що саме Херсонським центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат допущена протиправна бездіяльність щодо виплати ОСОБА_1 за 2020 рік щорічної разової грошової допомоги у меншому розмірі, ніж передбачено ч. 5 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Крім того, посилання відповідача-2 на неможливість здійснення своїх зобов`язань через ненадходження коштів від головного розпорядника, не ґрунтується на вимогах закону та є безпідставним.

У Рішенні від 27.11.2008 у справі № 1-37/2008 Конституційний Суд України вказав, що Закон про Державний бюджет України як правовий акт, що має особливий предмет регулювання (визначення доходів та видатків на загальносуспільні потреби), створює належні умови для реалізації законів України, інших нормативно-правових актів, ухвалених до його прийняття, які передбачають фінансові зобов`язання держави перед громадянами і територіальними громадами. Саме у виконанні цих зобов`язань утверджується сутність держави як соціальної і правової.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Конституції України та принципів бюджетної системи (стаття 7 Кодексу) держава не може довільно відмовлятися від взятих на себе фінансових зобов`язань, передбачених законами, іншими нормативно-правовими актами, а повинна діяти ефективно і відповідально в межах чинного бюджетного законодавства (абзаци другий, третій підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення 27.11.2008 у справі № 1-37/2008).

Таким чином, законодавство, що визначає фінансові зобов`язання держави, має первинний характер, а бюджетне законодавство - похідний від нього характер.

У відзиві на позовну заяву Херсонський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат зауважив, що грошові кошти за щорічною разовою грошовою допомогою до 5 травня за 2020 рік позивачу перераховано у квітні 2020, а до суду із позовом ОСОБА_1 звернувся до суду 25.02.2021, тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до суду, встановленого ст. 122 КАС України.

Суд не погоджується з таким твердженням відповідача-2, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не можна вважати поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Процесуальна можливість для звернення з позовом до суду пов`язана з певним часовим проміжком, протягом якого така особа може реалізувати право на звернення без застосування до неї наслідків пропуску такого строку.

Визначення початку або встановлення такого строку виходить з того, що такий початок починає своє обчислення з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. В цьому випадку, законодавцем встановлена альтернативність такого обчислення, при чому в одному випадку це день об`єктивно достовірної та беззаперечної обізнаності такої особи, в іншому випадку таке обчислення повинно здійснюватися із можливості бути обізнаним про ті чи інші обставини, що можуть впливати на порушення прав, свобод чи інтересів (умовно), тобто встановлена так би мовити можлива обов`язковість бути обізнаним про ті обставини, що впливають або мають безпосередній вплив на відповідне порушення прав.

Законодавець пов`язує початок обчислення строку не з тим, коли особа суб`єктивно з`ясувала для себе або почала усвідомлювати, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням, а про те, коли вона об`єктивно повинна була дізнатися про ці рішення, дії чи бездіяльність, що мають вплив на неї, чи мала особа реальну можливість дізнатися про наявність порушення раніше.

Згідно ч.4 ст.17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

З огляду на наведене, перебіг строку звернення особи до суду з позовною вимогою про визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування щорічної разової допомоги в необхідному розмірі на підставі Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" слід обраховувати з 30 вересня відповідного поточного року.

Дана позиція аналогічна висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 06.02.2018 у справі № 607/7919/17, а саме, що 30 вересня поточного року - це встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата вказаної допомоги, і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж та, яка була йому нарахована.

Тобто, перебіг строку звернення позивача до суду з цим позовом слід обраховувати з 30.09.2020.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що строк звернення до суду з позовними вимогами про визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування та невиплати у 2020 році щорічної разової допомоги у вказаному розмірі позивачем не порушено.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 6 КАС України).

Частинами 1 та 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Херсонським центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат не доведена правомірність та обґрунтованість своєї бездіяльності щодо не нарахування та не виплати позивачу разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі семи мінімальних пенсій за віком.

З огляду на викладене, суд частково задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 .

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Херсонського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (; 73037, м. Херсон, вул. Робоча, 115) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) як особі з інвалідністю ІІІ групи внаслідок війни щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, яка передбачена ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 № 3551-XII у розмірі семи мінімальних пенсій за віком.

Зобов`язати Херсонський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (; 73037, м. Херсон, вул. Робоча, 115) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ), як особі з інвалідністю ІІІ групи внаслідок війни, недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі семи мінімальних пенсій за віком, з урахуванням виплаченої суми грошової допомоги.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.Й. Кисильова

кат. 112030000