Справа № 120/6863/20-а
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2021-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Вінниця

01 квітня 2021 р. Справа № 120/6863/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маслоід О.С., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу:

за позовом: Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) ( АДРЕСА_1 )

до: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 )

про: стягнення збитків

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернулася Військова частина НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) (далі - позивач) до ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення збитків у сумі 9 319 грн. 42 коп..

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що у разі звільнення військовослужбовця до закінчення календарного року, за який він уже використав щорічну основну та щорічну додаткову відпустки, за винятком осіб, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі або у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, на підставі наказу командира (начальника) військового з`єднання чи частини, керівника органу військового управління, вищого військового навчального закладу, установи та організації провадиться відрахування із грошового забезпечення за дні відпустки, що були використані в рахунок тієї частини календарного року, яка залишилася після звільнення військовослужбовця. Так як відповідача наказом начальника регіонального управління від 21.06.2018 року № 155-ОС звільнено з військової служби, відповідно ним завдано матеріальну шкоду військовій частині у сумі 9 319 грн. 42 коп.. Відповідач у добровільному порядку вказану заборгованість не сплачує, тому позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 23.11.2020 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

15.12.2020 року за вх. № 43256 позивачем надано до суду заяву, в якій він, зокрема, просить суд продовжити строк для усунення недоліків позовної заяви у зв`язку з відсутністю коштів для сплати судового збору. Клопотання мотивоване тим, що позивач є бюджетно організацією та фінансується з державного бюджету України через розпорядника бюджетних коштів Адміністрацією державної прикордонної служби України.

Ухвалою від 17.12.2020 року строк усунення недоліків позовної заяви продовжено.

11.01.2021 року за вх. № 869 позивачем надано до суду заяву про усуненні недоліків позовної заяви, до якої додано платіжне доручення про сплату судового збору.

18.01.2021 року на виконання вимог ч. 3 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом надіслано запит до Адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України у Вінницькій області щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача.

28.01.2021 року за вх. № 4607 на адресу суду надійшла відповідь на цей запит, згідно з якою відповідач, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Отже, ця адміністративна справа підсудна Вінницькому окружному адміністративному суду.

Відповідач, у встановлений судом строк, відзив на позовну заяву не надав, відповідно суд у відповідності до положень ч. 6 ст. 162 КАС України вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі направлялася відповідачеві за адресою місця реєстрації, підтвердженою у встановленому законом порядку відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС у Вінницькій області. Конверт з ухвалою про відкриття провадження у справі згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу отримано відповідачем 08.02.2021 року, про що свідчить відповідний запис на рекомендованому повідомленні.

За наведених вище обставин, суд вважає, що вжив усі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів.

Ч. 4 ст. 243 КАС України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши усі обставини справи та надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.

Відповідач проходив військову службу на підставі контракту у відповідача та згідно з наказом начальника Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби України № 155-ОС від 21.05.2018 року звільнено з військової служби за п. в ч. 6 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із закінченням строку контракту).

На підставі наказу начальника Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби України № 155-ОС від 19.06.2018 року позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 21.06.2018 року.

Згідно розрахунку утримання грошового забезпечення за червень 2018 року (звільнення у зв`язку із закінченням строку контракту) у відповідача виникла переплата грошового забезпечення за надміру використану відпустку за 2018 рік у сумі 9 319 грн. 42 коп..

Згідно з аркушем бесіди від 22.06.2018 року відповідач ознайомлений під особистий підпис та також вказав, що з переплатою не згоден, оскільки має законне право на отримання грошової допомоги, передбаченої ч. 2 ст. 15 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів сімей».

Оскільки відповідач добровільно вказану заборгованість не сплачує, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходив з наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно вимог ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регламентовані ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 року № 558, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.07.2018 року № 854/32306 (далі - Інструкція).

В силу положень ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності

Ч. 6 ст. 2 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» визначені види військової служби, якими є: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

Відповідно до п. 3 Інструкції грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується в органах Держприкордонслужби за місцем їх служби або органом, у якому вони перебувають на фінансовому забезпеченні згідно з приміткою до штату.

Згідно із п. 2 ч. 1, ч. 2 ст. 24 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби вважається день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації.

Ч. 14 ст. 10-1 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються з військової служби, за винятком осіб, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, щорічна основна відпустка надається з розрахунку 1/12 частини тривалості відпустки, на яку вони мають право відповідно до пункту 1 цієї статті за кожний повний місяць служби в році звільнення.

Відповідно до абз. 4 п. 14 ст. 10-1 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у разі звільнення військовослужбовця до закінчення календарного року, за який він уже використав щорічну основну відпустку, за винятком осіб, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі або у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, на підставі наказу командира (начальника) військового з`єднання чи частини, керівника органу військового управління, вищого військового навчального закладу, установи та організації провадиться відрахування із грошового забезпечення за дні відпустки, що були використані в рахунок тієї частини календарного року, яка залишилася після звільнення військовослужбовця.

Системний аналіз наведених норм доводить, що у разі звільнення військовослужбовця до закінчення календарного року, за який він уже використав щорічну основну відпустку, провадиться відрахування із грошового забезпечення за дні відпустки, що були використані в рахунок тієї частини календарного року, яка залишилася після звільнення військовослужбовця, за винятком випадків передбачених чинним законодавством.

З матеріалів справи вбачається, що за відповідачем рахується заборгованість у сумі 9 319 грн. 42 коп. за 18 календарних днів відпустки, що були використані ним в рахунок тієї частини календарного року, яка залишилася після розірвання контракту. Відповідачем було використано відпустку у 2020 році у кількості 30 календарних днів та розірвано контракт до закінчення календарного року.

Подані позивачем розрахунки, розрахунково-платіжні відомості, розрахунок утримання грошового забезпечення підтверджують наявну заборгованість.

Відповідачем належних та допустимих доказів добровільної сплати заборгованості, що виникла у зв`язку з переплатою, до суду не надано.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача збитків у сумі 9 319 грн. 42 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат в справі, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Приймаючи до уваги відсутність витрат суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, судовий збір на користь позивача із відповідача стягненню не підлягають.

Керуючись Конституцією України, Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 року № 558, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.07.2018 року № 854/32306 та ст. 2, 6, 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до ОСОБА_1 про стягнення збитків задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) збитки у сумі 9 319 грн. 42 коп..

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач Військова частина НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) ( АДРЕСА_1 )

Відповідач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 )

Повний текст рішення складено та підписано суддею 01.04.2021 року.

Суддя Маслоід Олена Степанівна