Справа № 440/5244/19
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2021-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2021 р. Справа № 440/5244/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 15.01.2021, головуючий суддя І інстанції: О.О. Кукоба, м. Полтава, повний текст складено 15.01.21 по справі № 440/5244/19

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту захисту економіки Національної поліції України

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 23.07.2020 у справі № 440/5244/19 позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту захисту економіки Національної поліції України (надалі також відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Зобов`язано Департамент захисту економіки Національної поліції України включити у довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", відомості про отриману ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за цей період та надіслати таку довідку до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 14.12.2020 апеляційні скарги ОСОБА_1 , Департаменту захисту економіки Національної поліції України залишено без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.07.2020 у справі №440/5244/19 - без змін.

30.11.2020 ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 15.01.2021 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду відмовлено.

Не погодившись з ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 15.01.2021, ОСОБА_1 (надалі також - ОСОБА_1 ) подав апеляційну скаргу, в якій він, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, просить скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 15.01.2021 у справі № 440/5244/19 та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заявлені вимоги в повному обсязі, а саме:

- встановити судовий контроль за виконанням судового рішення від 23.07.2020 у справі № 440/5244/19 шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень (боржника) - Ліквідаційну комісію Департаменту захисту економіки Національної поліції України подати звіт про виконання судового рішення у справі № 440/5244/19, встановити строк для цього 30 робочих днів.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, ОСОБА_1 вказує на те, що відповідачем у справі № 440/5244/19 неналежним чином виконано рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.07.2020. Вважає, що належним виконанням рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.07.2020 є внесення відповідачем змін до довідки від 27.11.2019 за № 387, а не видання довільної довідки про індексацію, яка не може слугувати законною підставою для перерахунку пенсії. З огляду на те, що позивач 16.01.2021 звернувся із заявою про відкриття виконавчого провадження до Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за наявності належно оформленого виконавчого листа, виданого Полтавським окружним адміністративним судом у справі № 440/5244/19, та набув статусу стягувача, вважає за доцільне встановити судовий контроль за виконанням судового рішення відповідачем шляхом надання звіту про виконання рішення суду та підтверджуючих документів про направлення до ГУ ПФУ в Полтавській області виправленої довідки (або довідки про внесення змін до довідки від 27.11.2019 за № 387 із включенням до неї додаткової колонки про суму індексації, отриманої ОСОБА_1 у розрізі місяців.)

Відповідно до пункту першого частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України), суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду 30.11.2020, ухвалою якого 15.01.2021 у задоволенні заяви відмовлено.

Приймаючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви позивача, суд першої інстанції виходив із того, що у спірних відносинах позивач належним чином не обґрунтував необхідність застосування заходів судового контролю та зауважив, що виконання рішення суду у цій справі може бути забезпечене шляхом застосування заходів його примусового виконання у порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження".

Під час апеляційного розгляду до матеріалів справи позивачем надано письмові докази, з яких убачається, що на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.07.2020 Департаментом захисту економіки Національної поліції України оформлено довідку про суму індексації, виплачену ОСОБА_1 у період з 01.11.2017 по 30.09.2019, та направлено пенсійному органу для урахування при обчисленні його пенсії, про що повідомлено позивача листом від 13.01.2021 за № 17/39/03-2021 та надано копію такої довідки.

Вважаючи, що належним виконанням рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.01.2021 є внесення відповідачем змін до довідки від 27.11.2019 за № 387, а не видання довільної довідки про індексацію, яка, на думку позивача, не може слугувати законною підставою для перерахунку пенсії, позивач 16.01.2021 звернувся із заявою про відкриття виконавчого провадження до Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за виконавчим листом, виданим Полтавським окружним адміністративним судом у справі № 440/5244/19.

Водночас, з цих же підстав, позивач оскаржив ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 15.01.2021.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України», заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у Рішенні від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі «Валерій Фуклєв проти України» від 07 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі «Apostol v. Georgia» від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04).

На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Відповідно до статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться у статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 14, 370 КАС України.

З метою забезпечення виконання судового рішення статтею 382 КАС України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; 2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, згідно з положеннями частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати в установлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина друга статті 382 КАС України).

Водночас, необхідним є встановлення існування в спірних правовідносинах обставин, з якими стаття 382 Кодексу адміністративного судочинства України пов`язує наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 3 квітня 2019 року у справі № 820/4261/18.

Колегія суддів ураховує, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 23.07.2020 у цій справі зобов`язано Департамент захисту економіки Національної поліції України включити у довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", відомості про отриману ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за цей період та надіслати таку довідку до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

16.01.2021 звернувся із заявою про відкриття виконавчого провадження до Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за виконавчим листом, виданим Полтавським окружним адміністративним судом у справі № 440/5244/19, та набув статусу стягувача.

Тобто, вже після прийняття судом першої інстанції оскаржуваної ухвали від 15.01.2021.

Колегія суддів звертає увагу на те, що матеріалами справи підтверджується вчинення відповідачем дій, спрямованих на виконання рішення суду у цій справі шляхом оформлення довідок та направлення її пенсійному органу для урахування при обчисленні пенсії ОСОБА_1 , а саме: доданої до листа за № 17/39/03-2021 від 13.01.2021 (у довільній форму про суму індексації, виплачену ОСОБА_1 у період з 01.11.2017 по 30.09.2019) та доданої до листа від 12.02.2021 за № 88/39/03-2021 (на виконання судового рішення у справі № 440/5244/19 із зазначенням додаткових видів грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.11.2017 по 30.09.2019 та включеннням суми індексації за цей період у сумі 14 631,64 грн).

Разом з тим, як убачається з письмових доказів, поданих до суду апеляційної інстанції позивачем, відповідно до постанови від 29.01.2021 головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бочковським Тарасом Олександровичем відкрито виконавче провадження (ВП № 64208704) з примусового виконання виконавчого листа виданого у справі № 440/5244/19.

Отже, виконання судового рішення у цій справі може бути забезпечене шляхом застосування заходів його примусового виконання у порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження".

Колегія суддів зауважує, що позивач не обмежений у праві звернення в порядку виконавчого провадження до органів примусового виконання рішень щодо належного виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.07.2020, а також не обмежений у праві оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця (органів примусового виконання судових рішень).

За таких обставин, з урахуванням того, що у спірних відносинах, на час прийняття оскаржуваної ухвали, позивач належним чином не обґрунтував необхідність застосування заходів судового контролю, судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні вимог останнього щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.07.2020.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що доводи позивача, які містяться в апеляційній скарзі, жодним чином не впливають на вирішення питання щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.07.2020 з огляду на відсутність обґрунтованих підстав для застосування заходів, визначених ст. 382 КАС України.

Наведені в апеляційній скарзі обставини свідчать про те, що забезпечення виконання судового рішення реалізовано позивачем шляхом його примусового виконання і у даному випадку відповідно до приписів ч. 8 ст. 382 КАС України судовий контроль за виконанням судового рішення в адміністративній справі має відбуватись у порядку, встановленому ст. 287 цього Кодексу.

Доводи позивача про те, що на виконання рішення суду у цій справі відповідач має внести зміни безпосередньо у довідку від 27.11.2019 за № 387 колегія суддів визнає помилковими, адже згадана довідка передана пенсійному органу для обчислення пенсії до ухвалення рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.07.2020.

Отже, доводи позивача не надають достатніх підстав для застосування статті 382 КАС України з огляду на зазначене вище.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції не вбачається.

З урахуванням приписів ч. ч. 2, 3 ст. 328 КАС України постанова суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 15.01.2021 по справі № 440/5244/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк