Справа № 140/1049/21
Суддя: Пушкарчук В. П.
Дата ухвалення: 2021-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 140/1049/21
Провадження № 2-а/161/137/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі: головуючого судді Пушкарчук В.П.

при секретарі судового засідання Фурман Ю. В.

з участю: позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Вахмістрової І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області про скасування постанови ,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Управління патрульної поліції у Волинській області про скасування постанови.

Свій позов мотивує тим, що 03.01.2021 року він був змушений викликати поліцію через гуркіт, стукіт та біганину у квартирі АДРЕСА_1 , що знаходиться прямо над його. Цей шум постійно створюють діти, які приходять час від часу до своїх родичів. За викликом приїхали старший лейтенант патрульної поліції Хоронжук Ігор Вячеславович та лейтенант патрульної поліції Ліпич Вадим Сергійович, які не бажали відбирати у нього пояснення, мотивуючи тим, що законодавством не заборонено шуміти у денний період доби (а це був недільний день). На його наполягання вони все-таки відібрали у нього пояснення, а лейтенант патрульної поліції Ліпич В.С. піднявся у квартиру 34 самостійно, де зафіксував чотирьох дітей і повідомив його, що співвласник відмовився надати пояснення. Натомість, старший лейтенант патрульної поліції Хоронжук І.В. склав на нього постанову про адміністративне правопорушення за перебування біля власного житла без захисної маски, мотивуючи тим, що під`їзд будинку є громадським місцем, не попередивши його, щоб він одягнув маску. Працівники поліції лише повідомили його, що він повинен був знати, що перебувати у під`їзді біля власного житла без маски заборонено. Оскільки, він був не згоден із винесенням постанови про вчинення ним адміністративного правопорушення, 06.01.2021 року звернувся із скаргою до т.в.о. начальника патрульної поліції у Волинській області Мідліка Андрія Вікторовича. 21.01.2021 року через Укрпошту ним було отримано дві відповіді від патрульної поліції. У першій відповіді від 15.01.2021 року було зазначено, що постанову про адміністративне правопорушення було змінено та ОСОБА_1 звільнено від адміністративної відповідальності внаслідок малозначності вчиненого адміністративного правопорушення, але залишили за ним саме адміністративне правопорушення, визнавши винним у вчинення такого, з чим він категорично не згідний. Безпосередньо скаргу на винесення постанови про адміністративне правопорушення розглядала т.в.о. старшого інспектора відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції у Волинській області лейтенант поліції Гут Мирослава Володимирівна, яка у відповіді вказала, що він самостійно вийшов на сходовий майданчик без вдягнутих засобів індивідуального захисту і, що важливо, зазначила після неодноразових зауважень з боку патрульних поліцейських, що зовсім не відповідає дійсності. У другій відповіді від 19.01.2021 року було зазначено, що патрульні поліцейські діяли відповідно до норм чинного законодавства України. Зокрема, було зазначено, що він наполягав на оформлені адміністративних матеріалів на сусіда, не брав до уваги пояснень працівників поліції та зазначено, що відеозаписи з нагрудних камер патрульних поліцейських повністю підтверджують їх пояснення, що зовсім не відповідає дійсності. На підставі наведеного позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серіїї ГАА № 474259 від 03.01.2021 року.

09.03.2021 року представником відповідача було подано клопотання про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду у зв`язку із пропущенням ним встановленого законом строку звернення до суду. Зазначає, що примірник постанови від 03.01.2021 року позивачу було надіслано рекомендованим - листом за вих. № 72/41/17-2021 від 05.01.2021.06.01.2021 року до УПП у Волинській області ДПП надійшла скарга про скасування постанови серії ГАА №474259 від 03.01.2021 від ОСОБА_1 . Як зазначає сам позивач, 21.01.2021 року, він отримав копію рішення від управління патрульної поліції у Волинській області на вказану заяву.Згідно даного рішення від 15.01.2021 затвердженого начальником УПП у Волинській області ДПП капітаном поліції Крутнем A.B., постанову інспектора роти №1 БУПП у Волинській області ДПП старшого лейтенанта поліції Хоронжука І.В. серії ГАА №474259 від 03.01.2021 року, якою гр. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 44-3 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 255 грн - змінено, та звільнено гр. ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП - у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, та обмежили стягнення, усним зауваженням.28.01.2021 року гр. ОСОБА_1 звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області з адміністративним позовом до УПП у Волинській області ДПП про скасування постанови ГАА №474259 від 03.01.2021 року, тобто з пропуском десятиденного строку, встановленого статтею 288 КУпАП та статтею 286 КАС України.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, які зазначені в позовній заяві, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача Вахмістрова І.О. в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечувала, просила в його задоволенні відмовити.

Дослідивши письмові та електронні докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 03.01.2021 року інспектором взводу № 1 роти № 1 батальйону УПП у Волинській області ДПП лейтенантом поліції Хоронжуком І.В. було складено постанову по справі про адміністративне правопорушення серіїї ГАА № 474259 від 03.01.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

З оскаржуваної постанови вбачається, що 03.01.2021 року о 15:00 год., в АДРЕСА_2 , гр. ОСОБА_1 перебував у громадській споруді (під`їзд житлового будинку) без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема, без респіратора або захисної маски, що закривають ніс та рот, в тому числі виготовлених самостійно, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 44-3 КУпАП (а.с.6).

Рішенням т.в.о. старшого інспектора відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції у Волинській області лейтенанта поліції Гут Мирослави Володимирівни оскаржувану постанову було змінено та звільнено ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, на підставі ст. 22 КУпАП - у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням (а.с. 9-12).

Заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 мотивує притягненням його до відповідальності за відсутністю складу вчинення правопорушення.

Надаючи правову оцінку викладеним сторонами доводам, суд приходить до наступного.

Насамперед суд вважає зазначити, що будь-яких підстав для задоволення клопотання представника відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду немає.

Зважаючи на обствини, які були встановлені судом в ході розгляду справи, суд вважає за можливе поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення серіїї ГАА № 474259 від 03.01.2021 року.

Із наведеного слідує, що клопотання представника відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду задоволенню не підлягає.

Частиною 2 ст. 44-3 КУпАП передбачається адміністративна відповідальність за перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 28 лютого 2021 р. на території України установлено карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061), від 20 травня 2020 р. № 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (Офіційний вісник України, 2020 р., № 43, ст. 1394, № 52, ст. 1626) та від 22 липня 2020 р. № 641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (Офіційний вісник України, 2020 р., № 63, ст. 2029).

Відповідно до пп. 1 п. 2 Постанови № 1236, на території України на період дії карантину запроваджуються обмежувальні протиепідемічні заходи, а саме забороняється: перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Частинами 1 та 2 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною 1 ст. 8 ЗУ «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб.

Так, представником відповідача було надано суду відеозаписи з нагрудних камер поліцейського, з яких вбачається, що ОСОБА_1 близько 15:00 год. 03.01.2021 року перебував на сходовому майданчику будинку по АДРЕСА_2 без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема, без респіратора або захисної маски, що закривають ніс та рот, в тому числі виготовлених самостійно.

Крім того, при розмові з ОСОБА_1 поліцейський запропонував позивачу одягти маску, на що останній не зреагував.

Дану обставину у судовому засіданні не заперечив і сам позивач. Однак, зазначив, що поліцейський не мав права складати оскаржувану постанову відносно нього лише після одноразового звернення, а відтак в його діях немає складу адміністративного правопорушення.

Отже, судом достовірно встановлено, що 03.01.2021 року о 15:00 год., в АДРЕСА_2 , гр. ОСОБА_1 перебував у громадській споруді (під`їзд житлового будинку) без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема, без респіратора або захисної маски, що закривають ніс та рот, в тому числі виготовлених самостійно, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 44-3 КУпАП.

Вищевказане в повній мірі спростовує доводи позивача про відсутність доказів вчинення ним правопорушення.

При цьому, слід зауважити, що позивач в ході розгляду даної справи не посилався на ту обставину, що вимога працівника поліції одягнути засоби індивідуального захисту була для нього не чіткою, не зрозумілою, а відтак такою, яка позбавляла його можливості усвідомлювати суть такого звернення до нього.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до УПП у Волинській області про скасування постанови є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

На підставі ст. ст.44-3, 251, 252, 280 КУпАП, керуючись ст.ст. 77, 121, 241-246, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення серіїї ГАА № 474259 від 03.01.2021 року. Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області про скасування постанови - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 30 березня 2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.П. Пушкарчук