Справа № 440/360/20
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2021-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 р.Справа № 440/360/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: П`янової Я.В. , Перцової Т.С. ,

за участю: секретаря судового засідання - Губарєвої В.А.

представника позивача - Ворони О.А.

представника відповідача - Кінаш Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.05.2020 року (суддя Клочко К.І.; м. Полтава) по справі № 440/360/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Квант Плюс"

до Головного управління ДПС у Полтавській області

про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

21 січня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю Квант Плюс (далі-позивач, ТОВ Квант Плюс) звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Полтавській області (далі-відповідач, ГУ ДПС у Полтавській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №, №, № від 23.12.2019.

На обґрунтування вимог позивач посилався на протиправність висновків контролюючого органу щодо завищення суми податкового кредиту у розмірі 17611877,73 грн та заниження об`єкта оподаткування податку на прибуток підприємств у розмірі 131585542,86 грн, які сформовані за рахунок здійснення фінансово-господарських операцій у 2018-2019 роках з ТОВ Лада Лтд-Плюс, ТОВ Пента Стайл, ТОВ Транс Сервіс + ТОВ Імекс Ленд, ТОВ Дельта-Арс, з огляду на те, що такі операції мають реальний характер, пов`язані із господарською діяльністю товариства, викликають зміну у структурі активів та зобов`язань позивача, переслідують ділову мету та підтверджуються наданими копіями первинних документів. Окрім цього, позивач мотивував свої вимоги тим, що відсутність матеріально-технічних та трудових ресурсів у контрагента не можуть свідчити про фіктивність господарської операції в цілому. Наголосив, що товариство не може нести відповідальності за порушення податкового законодавства, допущені його контрагентами, якщо такі взагалі допускались, а також акцентував увагу на відсутності належного проведення перевірки та безпідставності висновків, викладених у акті перевірки. Також, вважає посилання податкового органу на податкову інформацію, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів безпідставними, оскільки такий аналіз не ґрунтується на безпосередньому дослідженні первинних документів та проведений поза межами податкових перевірок контрагентів, а отже не є належним доказом у розумінні процесуального закону. Акцентує увагу на тому, що контролюючим органом під час перевірки не висловлено будь-яких зауважень щодо наявності, змісту чи форми первинних документів, що складені за результатами здійснення спірних господарських операцій. На думку позивача, документи на підтвердження якості товару не є первинними документами, а їх відсутність не може слугувати безспірним доказом фіктивності господарських операцій. З урахуванням вищевикладеного позивач вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення №, №, № від 23.12.2019 прийняті податковим органом не у спосіб, визначений законом.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 13 травня 2020 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Квант Плюс" - задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 23.12.2019 № , № , №

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області (вул.Європейська,4, м. Полтава, 36014, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Квант Плюс (вул. Конституції,13, м. Полтава, 36020, ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 21020,00 грн (двадцять одна тисяча двадцять гривень).

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його прийняття з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, пп. 14.1.3 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.05.2020 та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог платника в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач посилається на правомірність винесених контролюючим органом податкових повідомлень-рішень №, №, № від 23.12.2019 з підстав порушення позивачем вимог податкового законодавства за обставин, викладених в акті перевірки №1439/16-31-05-06-09/31618527 від 20.11.2019, що призвело до заниження сум податку на додану вартість та податку на прибуток підприємств. Висновки акту перевірки ґрунтуються на податковій інформації стосовно контрагентів позивача ТОВ Лада Лтд-Плюс, ТОВ Пента Стайл, ТОВ Транс Сервіс +, ТОВ Імекс Ленд, ТОВ Дельта-Арс, яка свідчить про відсутність у останніх необхідних матеріально-технічних та трудових ресурсів для здійснення підприємницької діяльності та може слугувати доказом можливого формування останніми необґрунтованої податкової вигоди. Також, відповідач посилається на не надання позивачем на перевірку документів щодо підтвердження якості продукції по господарських взаємовідносинах з ТОВ Пента Стайл, ТОВ Імекс Ленд, ТОВ Дельта-Арс та довіреностей на прийняття товарно-матеріальних цінностей від ТОВ Лада Лтд-Плюс, ТОВ Пента Стайл, ТОВ Імекс Ленд, ТОВ Дельта-Арс. Окрім цього, відповідачем наголошено, що за результатами аналізу Єдиного реєстру податкових накладних встановлено відсутність придбання позивачем послуг з неруйнівного контролю у ТОВ Пента Стайл, ТОВ Імекс Ленд.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2021 року здійснено заміну відповідача по справі № 440/360/20 з Головного управління ДПС у Полтавській області () на Головне управління ДПС у Полтавській області ().

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача та представника відповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що ТОВ Квант Плюс є юридичною особою про що свідчить запис у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 08.08.2001 № 1 002781 та перебуває на обліку у ГУ ДПС у Полтавській області (управління у м. Полтаві, ДПІ у м. Полтаві (м. Полтава). Основним видом діяльності позивача є неспеціалізована оптова торгівля (код КВЕД 46.90) /а.с.137-146, т.1/.

Також, ТОВ Квант Плюс є платником податку на додану вартість, що не заперечується відповідачем, а відтак має право на формування податкового кредиту.

На підставі наказів Головного управління ДПС у Полтавській області від 21.10.2019 №556 Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ Квант Плюс /а.с.166, т.1/, від 30.10.2019 №663 Про продовження терміну проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ Квант Плюс /а.с.165, т.1/ та направлень від 21.10.2019 №3168 /а.с.168, т.1/, №3169 /а.с.167, т.1/, від 28.10.2019 №3272 /а.с.169/ проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ Квант Плюс з 24.10.2019 по 06.11.2019 з питань дотримання податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинах з контрагентами-постачальниками ТОВ Лада Лтд-Плюс за жовтень 2018, ТОВ Пента Стайл за грудень 2018, ТОВ Транс Сервіс + за січень 2019, ТОВ Імекс Ленд за січень-травень 2019, ТОВ Дельта-Арс за лютий-червень 2019 та достовірності задекларованих показників при визначенні об`єкта оподаткування податком на прибуток за 2018 рік та за І півріччя 2019 року за результатами якої складено акт №1439/16-31-05-06-09/31618527 від 20.11.2019 (далі-акт перевірки) /а.с.23-124/.

Під час перевірки встановлено порушення позивачем:

- п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України у результаті чого завищено суму від`ємного значення податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного періоду на суму 3140145,00 грн, у тому числі за червень 2019 року 3140145,00 грн;

- п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198, п.200.1, п.200.2 ст.200 Податкового кодексу України у результаті чого занижено податок на додану вартість за жовтень, грудень 2018 року, січень-червень 2019 року на суму 14471732,73 грн (у т.ч. за жовтень 2018 року 1436061,80 грн, за грудень 2018 року 4165391,29 грн, за березень 2019 року 3075658,14 грн, за квітень 2019 року 3533753,71 грн та за червень 2019 року 2260867,79 грн);

- пп.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.44.1 ст.44, пп.134.1.1 п.134 ст.134 Податкового кодексу України у частині заниження податку на прибуток підприєств на загальну суму 23685398,15 грн, у т.ч. за 2018 рік у сумі 11216352,09 грн, за 1 квартал 2019 року на суму 5943348,56 грн та за 2 квартал 2019 року у сумі 6525697,50 грн.

За результатами перевірки ГУ ДПС у Полтавській області прийнято податкові повідомлення-рішення:

- від 23.12.2019 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток підприємств на 29 606 747,69 грн, у тому числі: за податковими зобов`язаннями 23685398,15 грн, та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 5921349,54 грн /а.с.19, т.1/;

- від 23.12.2019 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на 18 089 665,91 грн, у тому числі: за податковими зобов`язаннями 14471732,73 грн, та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 3617933,18 грн /а.с.21, т.1/;

- від 23.12.2019 №, яким позивачу зменшено суму від`ємного значення податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного періоду на суму 3140145,00 грн /а.с.164, т.1/.

Позивач, вважаючи податкові повідомлення-рішення №, №, № від 23.12.2019 протиправними, звернувся до суду з цим позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що операції позивача із ТОВ Лада Лтд-Плюс, ТОВ Пента Стайл, ТОВ Транс Сервіс + ТОВ Імекс Ленд, ТОВ Дельта-Арс мали реальний характер, підтверджені належними та допустимими первинними документами, на підставі яких відбувся рух активів у процесі господарської діяльності. Контролюючим органом не надано належних та допустимих доказів на спростування реальності господарських операцій, зокрема не надано до суду жодних доказів порушення кримінальної справи відносно посадових (службових) осіб товариства позивача або за викладеними у акті фактами діяльності платника податків, наявності обвинувального вироку суду, рішення суду про стягнення одержаного за нікчемним правочином, наявності рішення суду про визнання правочину недійсним.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з пунктом 44.2 статті 44 Податкового кодексу України платники податку, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.

Підпунктом 134.1.1 пункту 134 статті 134 Податкового кодексу України визначено, що об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлює норму, згідно якої податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. Також цим підпунктом встановлено вимоги до податкової накладної. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Статтею 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні визначено, що господарська операція - це дія або подія, що викликає зміни у структурі активів і зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Згідно з положеннями частин 1, 3 статті 9 вказаного Закону, бухгалтерський облік полягає, зокрема, у складанні та прийнятті до обліку первинних документів, які фіксують факти здійснення господарських операцій, складенні на їх підставі зведених облікових документів, систематизації інформації первинних документів на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку.

Відповідно до вимог статті 4 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, одним із принципів бухгалтерського обліку є превалювання суті над формою, тобто операції обліковуються відповідно до їх суті, а не лише з урахуванням юридичної форми. Таким чином, господарська операція, яка не відбулась, не може бути об`єктом оподаткування.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами. Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції. Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 07.04.2020 по справі №820/2665/16.

Зі змісту акту перевірки вбачається, що контролюючий орган, встановлюючи порушення позивачем пп. а п.198.1, п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України, обґрунтовував їх наступним:

1) під час перевірки використано податкову інформацію з баз даних співвставлення, ЄРПН щодо ТОВ Лада Лтд-Плюс, ТОВ Пента Стайл, ТОВ Транс Сервіс +, ТОВ Імекс Ленд, ТОВ Дельта-Арс за результатами аналізу якої встановлено, що останніми не здійснювалося придбання ТМЦ, які в подальшому реалізовані на адресу ТОВ Квант Плюс. Також, по контрагенту ТОВ Транс Сервіс + використано податкову інформацію від 30.07.2019 №2515/20-40-57-05-18/41917085, отриману від ГУ ДФС у Харківській області;

2) позивачем під час перевірки не надано документи, що підтверджують якість продукції по господарських взаємовідносинах з ТОВ Пента Стайл, ТОВ Імекс Ленд, ТОВ Дельта-Арс та довіреності на отримання ТМЦ від ТОВ Лада Лтд-Плюс, ТОВ Пента Стайл, ТОВ Імекс Ленд, ТОВ Дельта-Арс;

3) за результатами аналізу Єдиного реєстру податкових накладних встановлено відсутність придбання позивачем послуг з неруйнівного контролю у ТОВ Пента Стайл, ТОВ Імекс Ленд.

4) акти наданих послуг, що складені за результатом здійснення господарських операцій із ТОВ Транс Сервіс + містять недоліки, що унеможливлюють встановлення змісту наданих послуг, їх обсягу та характеру.

Судом встановлено, що у спірні періоди позивач мав господарські правовідносини з ТОВ Лада Лтд-Плюс, ТОВ Пента Стайл, ТОВ Транс Сервіс +, ТОВ Імекс Ленд, ТОВ Дельта-Арс.

Між ТОВ Лада Лтд-Плюс (постачальник) та ТОВ Квант Плюс (покупець) укладено договір поставки №1705/18-Л від 17.05.2018 /а.с.231-234, т.4/, згідно з пунктом 1.1 якого постачальник зобов`язується на умовах, визначених цим Договором, поставити та передати у власність покупця товари виробничого призначення, у відповідності до специфікацій та/або видаткових накладних, які є його невід`ємними частинами, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та оплатити його. Найменування (асортимент), кількість, вартість товару, що є предметом договору, визначається специфікаціями та/або видатковими накладними постачальника (пункт 1.2 договору). За змістом пунктів 2.1 та 2.2 договору ціна за одиницю товару, загальна ціна партії товару, що підлягає оплаті вказується у відповідних специфікаціях та/або видаткових накладних і рахунках з урахуванням ПДВ. Загальна вартість Договору складається із суми виписаних (наданих покупцю) специфікацій та/або видаткових накладних. Пунктом 3.1 договору передбачено, що розрахунки за цим Договором здійснюються покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, який указаний в реквізитах договору. Поставка товару здійснюється партіями, силами та за рахунок постачальника/покупця, в місці-за погодженням Сторін (пункт 5.1 договору). Датою поставки є дата підписання повноважним представником покупця товаро-супровідних документів (пункт 5.2 Договору). Передачу товару та видачу відповідних документів постачальник здійснює на підставі пред`явленого представником покупця належним чином оформленої довіреності на отримання ТМЦ (пункт 5.3 договору). Перехід права власності та ризиків на товар, що постачається, відбувається в момент його фактичної передачі покупцю та підписання товаро-супровідних документів (пункт 6.3 договору).

На підтвердження відвантаження бурильного обладнання позивач надав копії видаткових накладних /а.с.235, 238, 241, 244, 246, 248, 250 т.4; а.с.1, 4, 7, 10, 13, 16, 19, 22, 25, 27, 30, 33, 36, 39, 43, 47, 50, 53, 56, 59, 62, 65, 68, т.5/.

Приймання-передачі бурильного обладнання від ТОВ Лада Лтд-Плюс до ТОВ Квант Плюс підтверджується копіями актів прийому-передачі /а.с.236, 239, 242, 245, 247, 249, 251, т.4; а.с.2, 5, 8, 11, 14, 17, 20, 23, 26, 28, 31, 34, 37, 48, 51, 54, 57, 60, 63, 66, 69, т.5/.

Факт перевезення розчину природного бішофіту підтверджується копіями товарно-транспортних накладних №Р183 від 26.10.2018 та №Р184 від 31.10.2018 /а.с.40-41, 44-45, т.5/.

За результатами здійснення господарських операцій складено податкові накладні №1 від 01.10.2018, №5 від 10.10.2018, №2 від 03.10.2018, №4 від 09.10.2018, №9, 10 від 18.10.2018, №13 від 23.10.2018, №46, 51, 27 від 31.10.2018, №28 від 18.10.2018, №25 від 18.10.2018, №26, 29, 34, 31 від 25.10.2018, №43, 44, 45 від 26.10.2018, №35, 36, 37 від 24.10.2018, №12, 33, 41, 42 від 22.10.2018, №38, 39, 40 від 23.10.2018, №47 від 30.10.2018 /а.с.201-230, т.4/.

На підтвердження факту оплати бурильного обладнання позивач надає копії рахунків на оплату, платіжних доручень та виписки з банківських рахунків за спірний період /а.с.229-251, т.1; а.с.1-16, т.2; а.с.237, 240, 243, 252, т.4; а.с.3, 6, 9, 12, 15, 18, 21, 24, 29, 32, 35, 38, 42, 46, 49, 52, 55, 58, 61, 64, 67, 70-104, т.5/.

Позивачем відображено спірні господарські операції у бухгалтерському обліку наступним чином: Дт 281 Кт 631 (отримано товари від постачальника), Дт 644 Кт 631 (відображено суму податкового кредиту з ПДВ), Дт 901 Кт 281 (відображено собіварість реалізованих товарів), Дт 631 Кт 311 (здійснено оплату за отриманий товар).

Між ТОВ Пента Стайл (постачальник) та ТОВ Квант Плюс (покупець) укладено договір поставки №0409/ТМЦ від 04.09.2018 /а.с.198-201, т.5/, згідно з пунктом 1.1 якого постачальник зобов`язується на умовах, визначених цим Договором, поставити та передати у власність покупця товари виробничого призначення, у відповідності до специфікацій та/або видаткових накладних, які є його невід`ємними частинами, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та оплатити його. Найменування (асортимент), кількість, вартість товару, що є предметом договору, визначається специфікаціями та/або видатковими накладними постачальника (пункт 1.2 договору). За змістом пунктів 2.1 та 2.2 договору ціна за одиницю товару, загальна ціна партії товару, що підлягає оплаті вказується у відповідних специфікаціях та/або видаткових накладних і рахунках з урахуванням ПДВ. Загальна вартість Договору складається із суми виписаних (наданих покупцю) специфікацій та/або видаткових накладних. Пунктом 3.1 договору передбачено, що розрахунки за цим Договором здійснюються покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, який указаний в реквізитах договору. Поставка товару здійснюється партіями, силами та за рахунок постачальника/покупця, в місці-за погодженням Сторін (пункт 5.1 договору). Датою поставки є дата підписання повноважним представником покупця товаро-супровідних документів (пункт 5.2 Договору). Передачу товару та видачу відповідних документів постачальник здійснює на підставі пред`явденого представником покупця належним чином оформленої довіреності на отримання ТМЦ (пункт 5.3 договору). Перехід права власності та ризиків на товар, що пстачається, відбувається в момент його фактичної передачі покупцю та підписання товаро-супровідних документів (пункт 6.3 договору).

На підтвердження відвантаження бурильного обладнання позивач надав копії видаткових накладних /а.с.202, 204, 205, 208, 211, 214, 217, 220, 223, 225, 227, 230, 232, 235, 238, 241, 244, 247, 250, т.5; а.с.1, 4, 6, 8, 11, 13, 16, 35, 38, 41, 44, 47, 50, 53, 56, 59, 62, 65, 68, 71, 74, 77, 80, 83, 86, 88, 92, 95, 98, 101, 104, 107, 110, 113, 116, т.6/.

Приймання-передачі бурильного обладнання від ТОВ Пента Стайл до ТОВ Квант Плюс підтверджується копіями актів прийому-передачі /а.с.203, 206, 209, 212, 215, 218, 221, 224, 226, 228, 231, 233, 236, 239, 242, 245, 248, 251, т.5; а.с.2, 5, 7, 9, 12, 14, 17, 36, 39, 42, 45, 48, 51, 54, 57, 60, 63, 66, 69, 72, 75, 78, 81, 84, 87, 89, 93, 96, 99, 102, 105, 108, 111, 114, 117, т.6/.

За результатами здійснення господарських операцій складено податкові накладні від 04.12.2018 №3, 2, 9, від 07.12.2018 №7, 13, 12, 14, 15, від 14.12.2018 №10, 52, 51, від 03.12.2018 №5, 11, 4, 35, 25, від 05.12.2018 №6, 8, 18, від 13.12.2018 №19, від 06.12.2018 №16, 26, від 12.12.2018 №17, 20, 28, від 18.12.2018 №21, 22, 23, 36, від 22.12.2018 №24, 71, 73, 72, від 10.12.2018 №27, від 17.12.2018 №32, 54, від 26.12.2018 №43, від 21.12.2018 №38, 42, 66, 69, 70, від 19.12.2018 №39, 62, від 25.12.2018 №76, 77, від 24.12.2018 №49, 75, від 27.12.2018 №50, від 20.12.2018 №65, від 29.12.2018 №81, від 28.12.2018 №83, 79 /а.с.105-142, 147-152, 159-164, 169-197, т.5/.

На підтвердження факту оплати бурильного обладнання позивач надає копії рахунків на оплату, платіжних доручень та виписки з банківських рахунків за спірний період /а.с.84-250, т.2; 1-39, т.3; а.с.207, 210, 213, 219, 229, 234, 237, 240, 243, 246, 249, 253-253, т.5; а.с.3, 10, 15, 18, 37, 40, 43, 46, 49, 52, 58, 61 64, 67, 70, 73, 76, 79, 82, 85, 90-91, 94, 97, 100, 103, 106, 109, 112, 115, 118, 173-250, т.6; 1-18, т.7/

Також, між ТОВ Пента Стайл (виконавець) та ТОВ Квант Плюс (замовник) укладено договір надання послуг дефектоскопії (неруйнівного контролю) від 10.12.2018 №101218-ДФ /а.с.119-121, т.6/, згідно з пунктом 1.1 якого замовник доручає, а виконавець проводить роботи по неруйнівному контролю (ультразвуковим та магнітним методам перевірки якості зварних швів і стану металу) та технічному діагностуванню та надає сервісні послуги на об`єктах замовника. Виконавець бере на себе зобов`язання по виконанню робіт по неруйнівному контролю та технічному діагностуванню (не обмежеючись): бурильних, обсадних, насосно-компресорних труб; бурових вишок, обладнання, агрегатів, інструменту бурових установок, технологічного обладнання й трубопроводів нафтогазовидобувних підприємств; посудин, що працюють під тиском, водогрійних і парових котлів, резервуарів; металоконструкцій, підіймальних механізмів і споруд (пункт 1.3 договору). Перелік робіт та вартість робіт зазначаються у технічному завданні, який оформлюється додатками до договору та є його невід`ємною частиною (пункт 1.4 договору). Пунктом 2.1 договору передбачено перелік технічної та іншої документації, яку повинен надати виконавець замовнику по закінченню договору, а саме: акт на виконання комлексу робіт з неруйнівного контролю з технічним висновком.

До договору додано технічне завдання від 10.12.2018 /а.с.122, т.6/ та калькуляція вартості надання послуг дефектоскопії (неруйнівного контролю) /а.с.123, т.6/.

Факт надання послуг дефектоскопії (неруйнівного контролю) підтверджується актами надання послуг від 17.12.2018 №70, 71, від 18.12.2018 №72, від 21.12.2018 №73, 74, від 25.12.2018 №82, від 26.12.2018 №83 /а.с.19, 27, 124, 135, 142, 154, 163, т.6/.

На підтвердження факту виконання комплексу робіт неруйнівного контролю позивачем надано акти на виконання комплексу робіт неруйнівного контролю труб випробувальною лабораторією неруйнівного контролю і технічної діагностики від 17.12.2018, 18.12.2018, 21.12.2018, 21.12.2018, 25.12.2018, 26.12.2018 /а.с. 21-26, 29-34, 126-134, 137-141, 144-153, 156-162, 165-172 т.6/.

На підтвердження факту оплати товару та наданих послуг позивач надає копії рахунків на оплату від 17.12.2018 №68, 69, від 18.12.2018 №70, від 21.12.2018 №71, 72, від 26.12.2018 №77 /а.с.20, 28, 125, 136, 143, 155, 164, т.6/ та платіжних доручень від 27.12.2018 №27261, 27260, від 28.12.2018 №27277, 27292, 27290, 27291, 27270, від 22.01.2019 №2795, 2794, від 28.01.2019 №2881, від 29.01.2019 №2887, від 04.02.2019 №2921,/а.с.19-30, т.7/.

За результатами наведених господарських операцій складено податкові накладні від 17.12.2018 №33, 34, від 18.12.2018 №37, від 21.12.2018 №40, 41, від 25.12.2018 №47, від 26.12.2018 №48, від 25.12.2018 №76 /а.с.143-146, 153-158, 165-168 т.5/.

Позивачем відображено спірні господарські операції у бухгалтерському обліку наступним чином: Дт 281 Кт 631 (отримано товари від постачальника), Дт 902 Кт 631 (підписання акту отримання послуг), Дт 644 Кт 631 (відображено суму податкового кредиту з ПДВ), Дт 901 Кт 281 (відображено собіварість реалізованих товарів), Дт 631 Кт 311 (здійснено оплату за отриманий товар).

Крім того, між ТОВ Транс Сервіс + (виконавець) та ТОВ Квант Плюс (замовник) укладено договір надання послуг технікою від 25.01.2019 №250119 /а.с.35-36, т.7/, згідно з пунктом 1.1 якого виконавець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, надавати послуги технікою: установкою для зварювання, краном на автомобільному ходу, агрегатами зварювальними, краном-трубоукладальником, автоцистерною, краном на автомобільному ходу (вантажопідйомність 10 т), екскваатором одноковшевим, бульдозером 96 КВ, глиномішалкою 4 м3, навантажувачем одноковшевим універсальним, установкою для зварювання ручного дугового, бульдозером розпушувачем 79 кВт, насосом для подачі води, перетворювачем зварювальним, автогрейдером середнього типу 121 кВт, катком дорожнім замовнику, а замовник зобов`язується приймати та оплачувати вартість фактично наданих послуг на умовах цього договору.

Факт надання послуг підтверджується актами надання послуг від 28.01.2019 №123, 136 /а.с.37-38, т.7/.

За результатами наведених господарських операцій складено податкові накладні від 28.01.2019 №79, від 29.01.2019 №125 /а.с.31-34, т.7/.

Позивачем відображено спірні господарські операції у бухгалтерському обліку наступним чином: Дт 902 Кт 631 (підписання акту про надання послуг), Дт 644 Кт 631 (відображено суму податкового кредиту з ПДВ).

Між ТОВ Імекс-Ленд (продавець) та ТОВ Квант Плюс (покупець) укладено договір поставки №201/19-ІМ від 02.01.2019 /а.с.12-16, т.8/, згідно з пунктом 1.1 якого постачальник зобов`язується на умовах, визначених цим Договором, поставити та передати у власність покупця товари виробничого призначення, у відповідності до специфікацій та/або видаткових накладних, які є його невід`ємними частинами, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та оплатити його. Найменування (асортимент), кількість, вартість товару, що є предметом договору, визначається специфікаціями та/або видатковими накладними постачальника (пункт 1.2 договору). За змістом пунктів 2.1 та 2.2 договору ціна за одиницю товару, загальна ціна партії товару, що підлягає оплаті вказується у відповідних специфікаціях та/або видаткових накладних і рахунках з урахуванням ПДВ. Загальна вартість Договору складається із суми виписаних (наданих покупцю) специфікацій та/або видаткових накладних. Пунктом 3.1 договору передбачено, що розрахунки за цим Договором здійснюються покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, який указаний в реквізитах договору. Поставка товару здійснюється партіями, силами та за рахунок постачальника/покупця, в місці-за погодженням Сторін (пункт 5.1 договору). Датою поставки є дата підписання повноважним представником покупця товаро-супровідних документів (пункт 5.4 Договору).

На підтвердження факту відвантаження бурильних матеріалів позивач надав копії видаткових накладних /а.с.17, 20, 23, 26, 29, 32, 35, 38, 42, 44, 47, 50, 53, 56, 59, 62, 65, 69, 73, 77, 80, 83, 85, 87, 90, 93, 96, 99, 102, 105, 108, 111, 114, 117, 120, 123, 127, 130, 133, 136, 139, 143, 145, 148, 151, 154, 157, 159, 162, 164, 167, 169, 172, 175, 177, 180, 183, 185, 187, 190, 194-195, 200, 204, 207, 210, 214, 217, 220, 223, 226, 229, 232, 235, 238, 241, 244, 247, 249, т.8; а.с.2, 5, 8, 10, 13, 16, 19, 22, 25, 28, 31, 34, 37, 40, 43, 46, 49, 52, 55, 58, 60, 63, 66, 68, 71, 74, 77, 79, 82, 85, 86, 88, 91, 94, 97, 100, 104, 107, 110, 113, 116, 119, 122, 125, 128, 131, 134, 137, 140, 143, 146, 149, 152, 155, 158, 161, т.9/.

Приймання-передачі бурильних матеріалів від ТОВ Імекс-Ленд до ТОВ Квант Плюс підтверджується копіями актів прийому-передачі /а.с.18, 21, 24, 27, 30, 33, 36, 39, 43, 45, 48, 51, 54, 57, 60, 63, 68, 70, 74, 78, 81, 84, 86, 88, 91, 94, 97, 100, 103, 106, 109, 112, 115, 118, 121, 124, 128, 131, 134, 137, 140, 144, 146, 149, 152, 155, 158, 160, 163, 165, 168, 170, 173, 176, 178, 181, 184, 186, 188, 191, 196-197, 201, 205, 208, 211, 215, 218, 221, 224, 227, 230, 233, 236, 239, 242, 245, 248, 250, т.8; а.с.3, 6, 9, 11, 14, 17, 20, 23, 26, 29, 32, 35, 38, 41, 44, 47, 50, 53, 56, 59, 61, 64, 67, 69, 72, 75, 78, 80, 83, 89, 92, 95, 98, 101, 105, 108, 111, 114, 117, 120, 123, 126, 129, 132, 135, 138, 141, 144, 147, 150, 153, 157, 159, 162, т.9/.

Також, між ТОВ Імекс-Ленд (орендодавець) та ТОВ Квант Плюс (орендар) укладено договір оренди обладнання №270219/ОР від 27.02.2019 /а.с.164-165, т.9/, згідно з пунктом 1.1 якого орендодавець зобов`язується передати, а орендар прийняти в строкове платне володіння та користування обладнання: трубу бурильну, з метою використання його в господарькій діяльності. Характеристика та кількість обладнання визначаються в специфікації, що є невід`ємною частиною договору (пункт 1.2 договору). Орендодавець протягом 3 днів з дня підписання договору передає, а орендар приймає у користування обладнання за актом приймання-передачі із зазначенням його технічного стану на момент передачі (пункт 2.2 договору).

Позивачем до матеріалів справи надано копію додатку №1 до договору оренди обладнання №270219/ОР від 27.02.2019, у якій визначено найменування та кількість обладнання, що має бути передане орендареві, а саме труба бурильна ф.73 мм G-105 у кількості 27,4 т /а.с.166, т.9/.

Факт передання об`єкта оренди у користування орендареві підтверджується актом приймання-передачі обладнання в оренду від 01.03.2019 /а.с.167, т.9/ та акти надання послуг оренди №73 від 05.03.2019, №150 від 27.05.2019, №151 від 31.05.2019, №182 від 14.06.2019, /а.с.168, 170, 173, 174, т.9/.

Окрім цього, між ТОВ Імекс-Ленд (виконавець) та ТОВ Квант Плюс (замовник) укладено договір надання послуг дефектоскопії (неруйнівного контролю) від 19.03.2019 №190319/ДФ /а.с.176-178, т.9/, згідно з пунктом 1.1 якого замовник доручає, а виконавець проводить роботи по неруйнівному контролю (ультразвуковим та магнітним методам перевірки якості зварних швів і стану металу) та технічному діагностуванню та надає сервісні послуги на об`єктах замовника. Виконавець бере на себе зобов`язання по виконанню робіт по неруйнівному контролю та технічному діагностуванню (не обмежеючись): бурильних, обсадних, насосно-компресорних труб; бурових вишок, обладнання, агрегатів, інструменту бурових установок, технологічного обладнання й трубопроводів нафтогазовидобувних підприємств; посудин, що працюють під тиском, водогрійних і парових котлів, резервуарів; металоконструкцій, підіймальних механізмів і споруд (пункт 1.3 договору). Перелік робіт та вартість робіт зазначаються у технічному завданні, який оформлюється додатками до договору та є його невід`ємною частиною (пункт 1.4 договору). Пунктом 2.1 договору передбачено перелік технічної та іншої документації, яку повинен надати виконавець замовнику по закінченню договору, а саме: акт на виконання комплексу робіт з неруйнівного контролю з технічним висновком.

До договору додано технічне завдання від 19.03.2019 /а.с.179, т.9/ та калькуляція вартості надання послуг дефектоскопії (неруйнівного контролю) /а.с.180, т.9/.

Факт надання послуг дефектоскопії (неруйнівного контролю) підтверджується актами надання послуг від 19.03.2019 №81, від 22.03.2019 №113, від 25.03.2019 №114, від 26.03.2019 №115, від 27.03.2019 №82 /а.с.181, 185,189, 193, 197, т.9/.

На підтвердження факту виконання комплексу робіт неруйнівного контролю позивачем надано акти на виконання комплексу робіт неруйнівного контролю труб випробувальною лабораторією неруйнівного контролю і технічної діагностики від 19.03.2019, 22.03.2019, 25.03.2019, 26.03.2019, від 27.03.2019, /а.с.183-184, 187-188, 191-192, 195-196, 199-200, т.9/.

За результатами здійснення господарських операцій складено податкові накладні /а.с.39-251, т.7, а.с.1-11, т.8/.

На підтвердження факту оплати бурильних матеріалів та наданих послуг позивач надає копії рахунків на оплату, платіжних доручень та виписки з банківських рахунків за спірний період /а.с.17-83, т.2; а.с.40-252, т.3; 1-200, т.4, а.с.19, 22, 25, 28, 31, 34 , 37, 40-41, 46, 49, 52, 55, 58, 61, 64, 66-67, 71-72, 75-76, 79, 82, 89, 92, 95, 98, 101, 104, 107, 110, 113,116, 119, 122, 125-126, 129, 132, 135, 138, 141-142, 147, 150,153, 156, 161, 166, 171, 174, 179, 182,189, 19-193, 198-199, 202-203, 206, 209, 212-213, 216, 219, 222, 225, 228, 231, 234, 237, 240, 243, 246, т.8; а.с.1, 4, 7, 12, 15, 18, 21, 24, 27, 30, 33, 36, 39, 42, 45, 48, 51, 54, 57, 62, 65, 70, 73, 76, 81, 84, 87, 90, 93, 95, 99, 102, 103, 106, 109, 112, 115, 118, 121, 124, 127, 130, 133, 136, 139, 142, 145, 148, 151, 154, 157, 160, 163, 169, 171, 173, 175, 182, 186, 190, 194, 198, 201-250, т.9; а.с.1-205, т.10/.

Позивачем відображено спірні господарські операції у бухгалтерському обліку наступним чином: Дт 281 Кт 631 (отримано товари від постачальника), Дт 902 Кт 631 (підписання акту отримання послуг), Дт 644 Кт 631 (відображено суму податкового кредиту з ПДВ), Дт 901 Кт 281 (відображено собівартість реалізованих товарів), Дт 631 Кт 311 (здійснено оплату за отриманий товар).

Між ТОВ Дельта АРС (продавець) та ТОВ Квант Плюс (покупець) укладено договір поставки №100419/КВ від 10.04.2019 /а.с.241-244, т.10/, згідно з пунктом 1.1 якого постачальник зобов`язується на умовах, визначених цим Договором, поставити та передати у власність покупця товари виробничого призначення, у відповідності до специфікацій та/або видаткових накладних, які є його невід`ємними частинами, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та оплатити його. Найменування (асортимент), кількість, вартість товару, що є предметом договору, визначається специфікаціями та/або видатковими накладними постачальника (пункт 1.2 договору). За змістом пунктів 2.1 та 2.2 договору ціна за одиницю товару, загальна ціна партії товару, що підлягає оплаті вказується у відповідних специфікаціях та/або видаткових накладних і рахунках з урахуванням ПДВ. Загальна вартість Договору складається із суми виписаних (наданих покупцю) специфікацій та/або видаткових накладних. Пунктом 3.1 договору передбачено, що розрахунки за цим Договором здійснюються покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, який указаний в реквізитах договору. Поставка товару здійснюється партіями, силами та за рахунок постачальника/покупця, в місці-за погодженням Сторін (пункт 5.1 договору). Датою поставки є дата підписання повноважним представником покупця товаро-супровідних документів (пункт 5.4 Договору).

На підтвердження відвантаження бурильних матеріалів позивач надав копії видаткових накладних /а.с.247, 248, т.10; а.с.1, 4, 7, 10, 13, 16, 19, 22, 25, 27, 30, 33, 36, 39, 42, 45, 48, 51, 54, 57, 60, 63, 66, 68, 71, 74, 76, 79, 83, 86, 89, 92, т.11/.

Приймання-передачі бурильних матеріалів від ТОВ Дельта АРС до ТОВ Квант Плюс підтверджується копіями актів прийому-передачі /а.с.245, 249, т.10; а.с.2, 5, 8, 11, 14, 17, 20, 23, 26, 28, 31, 34, 37, 40, 43, 46, 49, 52, 55, 58, 61, 64, 67, 69, 72, 75, 77, 80, 84, 87, 90, 93, т.11/.

За результатами здійснення господарських операцій складено податкові накладні /а.с.206-240, т.10/.

На підтвердження факту оплати бурильних матеріалів та наданих послуг позивач надає копії рахунків на оплату, платіжних доручень /а.с.246, 250, т.10; а.с.3, 6, 9, 12, 15, 18, 21, 24, 29, 32, 35, 38, 41, 44, 47, 50, 53, 56, 59, 62, 65, 70, 73, 78, 81-82, 85, 88, 91, 94, 95-151, т.11/.

Позивачем відображено спірні господарські операції у бухгалтерському обліку наступним чином: Дт 281 Кт 631 (отримано товари від постачальника), Дт 644 Кт 631 (відображено суму податкового кредиту з ПДВ), Дт 901 Кт 281 (відображено собіварість реалізованих товарів), Дт 631 Кт 311 (здійснено оплату за отриманий товар).

Досліджені первинні документи не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу статті 9 Закону №996-XIV, статті 44 Податкового кодексу України, пункту 2.4 Положення №88 спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, призвели до зміни в структурі активів платника податків, а відтак є належними та допустимими доказами реальності вчинення господарських операцій. При цьому, контролюючий орган не заперечує факту наявності вищенаведених первинних документів та не висловлює зауважень щодо їх змісту та форми.

На момент укладення всіх зазначених правочинів сторони мали правоздатність і дієздатність юридичних осіб.

Зобов`язання за договорами сторонами виконано в повному обсязі, претензій чи зауважень один до одного сторони не мають.

Разом з тим з акту перевірки судом встановленоє, що на обґрунтування правомірності встановлених під час перевірки порушень контролюючий орган посилається на те, що згідно з базою ЄРПН ТОВ Лада Лтд-Плюс, ТОВ Пента Стайл, ТОВ Транс Сервіс + ТОВ Імекс Ленд, ТОВ Дельта-Арс з моменту реєстрацію платником ПДВ не здійснювали придбання товарно-матеріальних цінностей, які в подальшому були реалізовані на адресу ТОВ Квант Плюс. Податковий орган наголошував на тому, що відсутність факту реального одержання товару або внаслідок власного задекларованого надання (враховуючи у достатній кількості власних чи орендованих власних засобів та відсутність необхідної чисельності працівників) у досліджуваному та попередніх звітних періодах, засвідчує недійсність (неможливість) формування ними відповідного активу та доказує фіктивність введення в обіг ідентифікованих товарів та нереальність здійснення контрагентами первинного постачання на адресу ТОВ Квант Плюс.

На підтвердження вищенаведених фактів відповідач надав до матеріалів справи узагальнену податкову інформацію щодо ТОВ Пента Стайл за грудень 2018 року /а.с.177-185, т.1/, узагальнену податкову інформацію щодо ТОВ Імекс-Ленд за лютий-червень 2019 року /а.с.187-200, т.1/, узагальнену податкову інформацію щодо ТОВ Дельта АРС за квітень-червень 2019 року /а.с.201-209, т.1/

Крім іншого, відповідач посилається на податкову інформацію від 30.07.2019 №2515/20-40-57-05-18/41917085 /а.с.210-217, т.1/ щодо ТОВ Транс Сервіс + за січень 2019 року, яка надійшла від ГУ ДФС у Харківській області, що свідчить про відсутність у ТОВ Транс Сервіс + відповідних умов для здійснення господарської діяльності.

Судом першої інстанції обґрунтовано не прийнято зазначені аргументи відповідача, оскільки чинне законодавство не ставить умову виникнення податкового кредиту платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів. Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певним постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог законодавства щодо формування об`єкта оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.

Поняття добросовісний платник, яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме, платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань. А відтак, за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Необхідно зазначити, що і практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини є джерелом права, свідчить про те, якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб`єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (Рішення Європейського суду з прав людини від 9 січня 2007 року у справі Інтерсплав проти України).

Крім того, позивач є відокремленою юридичною особою від своїх контрагентів, а тому не може нести податкову відповідальність за відсутності вини.

Такі висновки викладені у постанові Верховного Суду від 03.04.2020 по справі №818/940/17, від 07.04.2020 по справі №820/2665/16.

З приводу посилання контролюючого органу на узагальнені податкові інформації, що надані іншими контролюючими органами відносно контрагентів позивача, колегія суддів зазначає, що будь - яка податкова інформація, що наявна в інформаційно - аналітичних базах відносно контрагентів суб`єкта господарювання по ланцюгах постачання, а також податкова інформація надана іншими контролюючими органами носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону. Крім того, така інформація сама по собі не доводить та не може свідчити про наявність податкових правопорушень на які посилається контролюючий орган, оскільки не ґрунтується на фактах, які встановлені за результатами документальних перевірок контрагентів позивача, а лише містить припущення податкового органу про неможливість здійснення ними господарської діяльності.

Суд звертає увагу на висловлену Верховним Судом правову позицію щодо врахування при розгляді судових справ посилань контролюючого органу на отриману в процесі перевірки податкову інформацію, а саме про те, що: збирання податкової інформації є етапом контрольно-перевірочної роботи та не передбачає здійснення контролюючим органом оцінки дотримання платником вимог податкового законодавства та аналізу змісту та характеру правовідносин, що стали підставою для формування даних податкового обліку платника, оскільки питання правильності відображення платником в обліку проведених господарських операцій досліджуються контролюючим органом при проведенні податкової перевірки платника з дослідженням фінансово-господарських документів, пов`язаних з нарахуванням і сплатою податку. Записи у інформаційних базах контролюючого органу до первинних або інших документів, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку платника податків, не відносяться, відповідно, сама по собі така інформація не є належним доказом по справі (постанови від 26.06.2018 р. у справі №К/9901/27855/18, від 19.06.2018 р. у справі №К/9901/3749/18, від 27.03.2018 р. у справі № 816/809/17).

Варто зазначити, що доводи податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування податкового кредиту.

Однак у справі, що переглядається, податковим органом не доведено існування таких обставин. Під час перевірки податковий орган не встановив обставин, які б свідчили про умисел позивача або його контрагента на укладення правочинів без наміру створити наслідки, які передбачені ним. Цих доказів не надано і під час судового розгляду справи, що свідчить про необґрунтованість висновків відповідача про відсутність реального характеру проведених господарських операцій між позивачем та його контрагентами.

Крім того в якості обґрунтування нереальності господарських операцій позивача з його контрагентами відповідач посилався на ненадання платником податку документів на перевірку документів щодо підтвердження відповідності, а саме паспортів якості, сертифікатів відповідності, дозволів та свідоцтва, всіх необхідних висновків про відповідність технічних умов виробництва, зберігання, а також реєстрації обов`язкових підтверджуючих документів відповідних фахівців та необхідних ТМЦ.

Разом з тим, як вірно зазначено судом першої інстанції, Декрет Кабінету Міністрів України від 10.05.1993 № 46-93 "Про стандартизацію і сертифікацію", яким була законодавчо встановлена обов`язкова сертифікація товарів, втратив чинність з 01.01.2018, у зв`язку з чим була скасована обов`язкова сертифікація продукції, яка входила до Переліку продукції, що підлягає обов`язковій сертифікації в Україні, затвердженого Наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 01.02.2005 №28.

Крім цього, слід відмітити, що сертифікат якості на товар не належить до документів, на підставі яких формується бухгалтерський та податковий облік, і не містить відомостей про господарську операцію.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.09.2018 по справі № 804/4787/16, від 23.10.18 у справі № 822/1817/18, від 02.04.19 у справі № 822/1878/18.

Отже, ненадання позивачем сертифікатів, паспортів якості, декларацій відповідності тощо не є підставою для визнання операцій з постачання товарів/послуг нереальними.

Також безпідставними є посилання відповідача щодо не надання позивачем на перевірку довіреностей на прийняття ТМЦ від ТОВ Лада Лтд-Плюс, ТОВ Пента Стайл, ТОВ Транс Сервіс + ТОВ Імекс Ленд, ТОВ Дельта-Арс, оскільки довіреність не є первинним документом у силу положень статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні та не спростовує факт вчинення господарських операцій.

З приводу посилання відповідача на відсутність придбання позивачем послуг з неруйнівного контролю у ТОВ Пента Стайл, ТОВ Імекс Ленд, колегія суддів зазначає, що судовим розглядом встановлено факт надання вказаних послуг, що підтверджується наданими до матеріалів доказами. При цьому наявність чи відсутність у фахівця з неруйнівного контролю сертифікату, отриманого в атестаційному центрі з неруйнівного контролю не спростовує факт здійснення господарської операції, а позивач не може нести відповідальність за відсутність такого сертифікату, оскільки така покладається саме на виконавця послуги.

Щодо посилання відповідача на наявність у актах наданих послуг, що складені за результатами господарських операцій із ТОВ Транс Сервіс + /а.с.58 т.1/ окремих недоліків як на підставу нереальності операцій з надання послуг, суд шзазначає наступне.

Згідно з частиною 2 статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Такі ж вимоги до первинних документів передбачені пунктом 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 р. №88.

Крім цього, цим ж пунктом Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 р. №88 передбачено, що неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Судом враховано правовий висновок Верховного Суду, що викладений у постановах від 17.01.2018 по справі №802/537/13а, від 12.03.2019 по справі №823/1220/17, згідно з якими чинне законодавство не містить положень, які б встановлювали ступінь деталізації опису господарської операції у первинному документів.

Крім цього, Верховний Суд у постанові від 13.02.2018 по справі №820/684/17 зазначив, що окремі недоліки в оформленні документів, або відсутність окремих документів сама по собі не може бути підставою для визнання нереальності конкретної господарської операції. Окремі несуттєві недоліки заповнення первинної документації по оформленню господарських операцій не впливають на право позивача по формуванню податкового обліку за умови підтвердження реальності проведених операцій та доведення зв`язку із господарською діяльністю суб`єкта господарювання.

Варто відзначити, що відповідач у акті перевірки не конкретизує перелік актів наданих послуг у яких виявлено недоліки та не наводить аргументів чим саме викладені недоліки перешкоджають встановити факт реальності господарської операції.

Натомість з копій актів наданих послуг, що містяться у матеріалах справи вбачається за можливе встановити дійсний зміст господарських операцій.

Таким чином, посилання відповідача на наявність у актах наданих послуг, що складені за результатами господарських операцій із ТОВ Транс Сервіс + окремих недоліків як на підставу нереальності операцій з надання послуг не є обґрунтованим та не беруться судом до уваги.

Проаналізувавши в сукупності всі наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що операції позивача із ТОВ Лада Лтд-Плюс, ТОВ Пента Стайл, ТОВ Транс Сервіс + ТОВ Імекс Ленд, ТОВ Дельта-Арс мали реальний характер, підтверджені належними та допустимими первинними документами, на підставі яких відбувся рух активів у процесі господарської діяльності, а доводи, що наведені в акті перевірки не є достатніми для притягнення позивача до фінансової відповідальності, оскільки не є належними та допустимими доказами порушення позивачем приписів податкового законодавства.

Частина друга статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем в ході судового розгляду справи належним чином не доведено правомірність прийнятих податкових повідомлень-рішень № , № , № від 23.12.2019.

Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову ТОВ "Квант Плюс".

У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.05.2020 року по справі № 440/360/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) Я.В. П`янова Т.С. Перцова
Повний текст постанови складено 30.03.2021 року