Справа № 640/8138/20
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2021-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2021 року м. Київ №640/8138/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО»
доГоловного управління Державної податкової служби у Миколаївській області
провизнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення
встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКО» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Миколаївській області, у якому просило суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17 січня 2020 року №1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що інспекторами Головного управління Державної податкової служби у Миколаївській області проведено фактичну перевірку магазину « Еко-Маркет », що розташованій за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Херсонське шосе, 38/А , за результатами якої складено акт фактичної перевірки від 09 грудня 2019 №70/14-29-32-01/32104254.

У висновку акта перевірки, зокрема, зазначено, що перевіркою встановлено порушення статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР (далі- Закон №481/95), а саме в частині зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка.

На підставі даного акта перевірки Головним управлінням Державної податкової служби у Миколаївській області 17 січня 2020 року винесено податкове повідомлення-рішення №1, яким застосовано до позивача штраф в розмірі 17 000 грн. в межах Закону №481/95.

Позивач не погоджується з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, вважає його таким, що суперечить положенням чинного законодавства та фактичним обставинам справи, оскільки немаркованими вважаються алкогольні напої, за які не було сплачено, або було сплачено не в належному розмірі (на момент розливу) акцизний податок.

При цьому, стаття 17 Закону №481/95 передбачає, що до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

Відтак, склад правопорушення, за яке вказаною нормою передбачена відповідальність, утворює факт зберігання, транспортування чи реалізації алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку.

Тому, застосування штрафу є безпідставним, позаяк марка акцизного податку встановленого зразка, хоч і з певними пошкодженнями, але була наявна на упаковці алкогольного напою.

Крім того, в порушення вимог пункту 228.3 статті 228 Податкового кодексу України (далі - ПК України) службовими особами Головного управління Державної податкової служби у Миколаївській області, що безпосередньо здійснювали перевірку пляшок (алкогольних напоїв), на яких відсутні марки акцизного податку, не вилучалась. Дана обставина є додатковим свідченням безпідставності висновків акта перевірки про встановлення факту реалізації алкогольних напоїв без марок акцизного податку.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 квітня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказавши про правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, прийнятого у межах наданих контролюючому органу повноважень, у зв`язку з виявленими під час перевірки порушеннями вимог законодавства з боку позивача.

Позивач надав відповідь на відзив, в якій заперечив проти висновків контролюючого органу, викладених у відзиві, посилаючись на ті ж самі обставини, що й в позовній заяві та просив позов задовольнити у повному обсязі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Головним управлінням Державної податкової служби у Миколаївській області 29 листопада 2019 року, на підставі наказу від 28 листопада 2019 року №797, проведено фактичну перевірку магазину, що знаходиться за адресою: м. Миколаїв, вул. Херсонське шосе, буд. 38/А, та належить суб`єкту господарювання Товариству з обмеженою відповідальністю «ЕКО» з питань дотримання порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, виробництва та обігу підакцизних товарів.

В ході перевірки встановлене порушення статті 11 Закону №481/95, а саме зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка.

Вказане порушення зафіксоване в акті перевірки від 09 грудня 2019 року №70/14-9-32-01/32104254.

Під час вручення акту фактичної перевірки заступник директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО» ОСОБА_1 відмовився від підписання та отримання матеріалів перевірки, про що посадовими особами Головного управління Державної податкової служби у Миколаївській області складено акт відмови від підписання та отримання матеріалів перевірки від 09 грудня 2019 року. Про зазначений факт зроблено відповідний запис в акті фактичної перевірки №70/14- 29-32-01/32104254 від 09 грудня 2019 року.

Другий примірник акту перевірки надісланий позивачу 10 грудня 2019 року засобами поштового зв`язку, рекомендованим листом з повідомленням про вручення у встановлені законом терміни.

На підставі зазначеного вище акту перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення від 17 січня 2020 року №1 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 17000 грн.

Зазначене податкове повідомлення-рішення оскаржувалось в адміністративному порядку, однак рішенням Державної податкової служби України від 23 березня 2020 року №10518/6/99-00-0805-06-06 залишене без змін, а скаргу - без задоволення.

Вважаючи таке рішення контролюючого органу протиправним позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам Окружний адміністративний суд міста Києва виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

В той же час, Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України, визначені Законом №481/95.

Відповідно до абзацу 3 частини четвертої статті 11 Закону №481/95 алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до абзацу 4 частини четвертої статті 11 Закону №481/95 у разі зміни зразка марок акцизного податку вже закуплені марки попереднього зразка застосовуються у виробництві алкогольних напоїв та тютюнових виробів до їх повного використання, а марковані такими марками алкогольні напої та тютюнові вироби знаходяться в обігу до їх повної реалізації в межах терміну придатності для споживання.

Податковий орган, вказуючи на порушення позивачем вищенаведеної норми вважає, що алкогольні напої, які не марковані марками акцизного податку та знаходяться в реалізації є немаркованими.

Відповідно до підпункту 14.1.107 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України марка акцизного податку - спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.

Відповідно до підпункту 14.1.109 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів - наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою чи пачку (упаковку) тютюнового виробу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку.

Стаття 226 Податкового кодексу України регулює відносини, пов`язані з виготовленням, зберіганням, продажем марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів.

Згідно з пунктом статті 226 Кодексу наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати податку та легальності ввезення товарів.

Пункт 226.3. статті 226 Податкового кодексу України передбачає, що виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюються відповідно до положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 226.6-226.7 статті 226 ПК України визначено, що маркуванню підлягають усі алкогольні напої з вмістом спирту етилового понад 8,5 відсотка об`ємних одиниць. Маркування вироблених в Україні алкогольних напоїв із вмістом спирту етилового від 1,2 до 8,5 відсотка об`ємних одиниць не здійснюється. Кожна марка акцизного податку на алкогольні напої повинна мати окремий номер та позначення про суму сплаченого акцизного податку за одиницю маркованої продукції, місяць і рік випуску марки.

Згідно з пунктом 226.9 статті 226 ПК України вважаються такими, що немарковані:

алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку;

алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції;

алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Нормами пункту 228.2 статті 228 ПК України встановлено, що контроль за наявністю марок акцизного податку на пляшках (упаковках) алкогольних напоїв і на пачках (упаковках) тютюнових виробів під час їх транспортування, зберігання та продажу, а також у разі ввезення таких товарів на митну територію України здійснюють відповідні контролюючі органи.

Згідно абзацу 3 частини четвертої статті 11 Закону №481/95, порушення якого і встановлено під час перевірки позивача, передбачено, що алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Таким порядком є Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затверджене постановою КМ України від 27 грудня 2010 року №1251 (надалі - Положення №1251).

Згідно з пунктом 19 Положення №1251 наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати акцизного податку та легальності ввезення товарів.

Відповідно до пункту 20 Положення №1251 вважаються такими, що немарковані:

алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками;

алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з порушенням вимог цього Положення, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції;

алкогольні напої з марками, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Суд зазначає, що перевіркою встановлено, що алкогольні напої не марковані маркою акцизного податку на підставі чого відповідач дійшов висновку про те, що перевіркою встановлено факт зберігання алкогольного напою без маркування маркою акцизного податку.

Згідно з пунктом 12 Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30 липня 1996 року №854 (далі - Правила №854), зберігання та реалізація алкогольних напоїв, крім алкогольних напоїв з вмістом спирту етилового від 1,2 до 8,5 відсотка об`ємних одиниць, вироблених в Україні, дозволяється тільки за наявності марки акцизного збору встановленого зразка на пляшці або на іншій тарі згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 228.9 статті 228 ПК України відповідальність за недодержання порядку маркування, продажу алкогольних напоїв і тютюнових виробів, несплату чи несвоєчасну сплату податку несуть виробники (замовники), імпортери, продавці таких товарів та їх посадові особи відповідно до закону.

Згідно з частиною другою статті 17 Закону №481/95 у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

З наведеного вбачається, що до позивача застосовано санкції саме відповідно до Закону №481/95 у розмірі 17000,00 грн.

Тобто, необхідною умовою для притягнення до юридичної відповідальності є встановлення складу правопорушення, як сукупності об`єктивних та суб`єктивних ознак, що характеризують діяння як правопорушення, у тому числі, встановлення вини (у даному випадку підстави для застосування до позивача штрафу в розмірі 17000 грн) за зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка.

Що стосується посилань позивача на допущені контролюючим органом порушення при проведенні фактичної перевірки в тексті позову, то вони самі по собі не спростовують факт виявленого під час здійсненої перевірки порушення статті 11 Закону №481/95, що зафіксований в тексті актів перевірок від 09 грудня 2019 року, посилань позивача на порушення при проведенні перевірки, а саме не встановлення таких обставин:

де саме зберігались алкогольні напої;

які саме пошкодження мала окрема пляшка алкогольного напою з детальним описом встановлених ушкоджень;

не вказано номер партії та дату виробництва алкогольних напоїв, які в обов`язковому порядку зазначаються на кожній пляшці алкогольного напою, що перешкоджає ідентифікувати зазначені алкогольні напої в акті перевірки.

Матеріалами справи спростовуються такі доводи позивача, що підтверджується наступним:

- перевірка проводилась в магазині « Еко-Маркет », що розташованій за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Херсонське шосе, 38/А, що свідчить про виявлення не маркованих пляшок алкогольних напоїв саме у даному магазині;

- на 49 пляшках алкогольних напоїв або відсутня або пошкоджена марка акцизного податку, що підтверджується фотофіксацією (фото наявні в матеріалах справи);

- під час перевірки позивачем не надано первинних документів для визначення номеру партії та дату виробництва алкогольних напоїв.

А тому суд дійшов висновку про те, що позивачем вказане порушення жодним чином не спростовано, належних і достатніх доказів, які б спростовували доводи відповідача, позивач суду не надав.

З аналізу матеріалів справи та норм права, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно встановлено реалізацію алкогольних напоїв без марок акцизного податку.

Також, щодо доводів позивача про те, що виявлені пляшки алкогольних напоїв без належного маркування зберігались без мети подальшого збуту, а повинні були буті повернуті на склад, суд зазначає наступне.

В підтвердження вищенаведеного позивачем долучено «акт некондиции №МК02-000391 від 27 листопада 2019 року», в якому зазначено 28 найменувань у кількості 49 пляшок, проте такий акт не засвідчений печаткою підприємства.

Крім цього, повернення виявлених пляшок алкогольних напоїв у кількості 49 повернуто позивачем мало місце лише 03 січня 2020 року, тобто вже після проведення перевірки та виявлення порушень чинного законодавства.

Отже, оскаржуване податкове повідомлення-рішення є правомірним та скасуванню не підлягає.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При вказаних обставинах суд дійшов висновку, що відповідачем доведено правомірність прийнятого ним податкового повідомлення-рішення №1 від 17 січня 2020 року з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2, статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО» задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246, 251 Кодексу адміністративного судочинства України суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО» залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко