Справа № 522/3881/21
Суддя: Федчишена Т. Ю.
Дата ухвалення: 2021-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/3881/21
Провадження № 2-а/522/169/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Федчишеної Т. Ю.,

за участі секретаря судового засідання Гаркуші Є. О.,

представника позивача Діордіцу В. В.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Врадій Л. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_1 , громадянина Йорданії, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про примусове видворення за межі території України, -

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси звернулося Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області (надалі ГУ ДМС України в Одеській області) з адміністративним позовом до ОСОБА_1 , громадянина Йорданії, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про примусове видворення за межі території України.

В обґрунтування позову зазначено, що у листопаді 2020 року працівниками ГУ ДМС України в Одеській області виявлено громадянина Йорданії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час перевірки встановлено, що відповідач прибув до України 07 липня 2018 року легально, на підставі паспортного документа громадянина Йорданії для виїзду за кордон, який на момент перевірки був відсутній. На даний час відповідач на території України перебуває незаконно, постійного місця проживання та законного джерела існування не має, тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_1 . 16 листопада 2020 року відповідача за порушення правил перебування іноземців в Україні було притягнуто до адміністративної відповідальності та прийнято рішення про примусове повернення відповідача у країну походження і зобов`язано його залишити територію України у строк до 14 грудня 2020 року. У зазначений строк відповідач самостійно територію України не залишив, із заявою про добровільне повернення, а також із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового або тимчасового захисту в Україні до органів міграційної служби не звертався, відповідного бажання під час опитування не виявив, жертвою торгівлі людьми себе не вважає. 04 березня 2021 року відповідача повторно виявлено та притягнуто до адміністративної відповідальності у зв`язку з порушенням правил перебування іноземців в Україні.

Посилаючись на те, що відомості про перебування відповідача на території України на законних підставах відсутні, останній прибув на територію України 07 липня 2018 року та з того часу не вчинив жодних дій для легалізації свого перебування на території України, рішення про примусове повернення у встановлений строк самостійно не виконав, у зв`язку з цим позивач просить примусово видворити ОСОБА_1 , громадянина Йорданії, ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі території України.

У відзиві на позовну заяву, представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Врадій Л. М. просить відмовити ГУ ДМС в Одеській області у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що відповідач прибув на територію України легально, навчався, проте був відрахований з навчального закладу у зв`язку з неможливістю сплати суми коштів за навчання, після чого повернувся у країну походження. У липні 2018 року повторно приїхав до України, оформивши візу, проте повернутися до навчання не зміг, вимушений був шукати заробіток. Його мати та брат померли. Відповідач мав намір отримати статус біженця, проте не знав як це зробити. Поведінка відповідача свідчить про те, що рішення про примусове повернення до країни походження ним не було виконане, оскільки йому не було роз`яснено наслідки невиконання указаного рішення. На території України у відповідача є знайомий ОСОБА_2 , який має право на постійне проживання в Україні та готовий допомогти відповідачу легалізувати його знаходження шляхом оформлення необхідних документів. Окрім того, у діях відповідача відсутні посягання на забезпечення безпеки України чи охорони громадського порядку. Також позивачем не доведено, що відповідач перешкоджатиме проведенню процедури видворення або існування ризику його втечі.

У судовому засіданні представник позивача Діордіцу В. В. позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 проти позову заперечив, надав пояснення, що йому не було роз`яснено наслідки невиконання рішення міграційної служби про примусове повернення до країни походження.

Представник відповідача адвокат Врадій Л. М. надала пояснення, аналогічні письмовим поясненням, наведених у відзиві на позовну заяву, заявила клопотання про долучення до матеріалів справи письмового зобов`язання ОСОБА_2 про те, що останній має намір надати відповідачеві матеріальну підтримку та допомгти в оформленні документів для легалізації свого перебування на території України.

Представник позовача проти задоволення клопотання не заперечував.

Ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, клопотання задоволено, долучено до матеріалів справи письмове зобов`язання ОСОБА_2 .

Заслухавши пояснення учасників справи в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 16 листопада 2020 року співробітниками ГУ ДМС України в Одеській області за адресою: вул. Пастера, 52 в м. Одесі було виявлено громадянина Йорданії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В ході перевірки законності перебування на території України ОСОБА_1 було встановлено, що він прибув в Україну 07 липня 2018 року на підставі паспортного документа громадянина Йорданії для виїзду за кордон серії № НОМЕР_1 , який на момент перевірки у нього відсутній.

Постановою ГУ ДМС України в Одеській області від 16 листопада 2020 року ПН МОД № 004065 ОСОБА_1 на підставі протоколу про адміністративне правопорушення ПР МОД № 004025 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 700 грн.

Враховуючи, що відповідач своїми діями порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, на підставі ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», 16 листопада 2020 року ГУ ДМС України в Одеській області прийнято рішення № 273 про примусове повернення ОСОБА_1 в країну походження та зобов`язано його залишити територію України у термін до 14 грудня 2020 року.

У визначений термін ОСОБА_1 самостійно територію України не залишив.

04 березня 2021 року ОСОБА_1 повторно виявлено співробітниками Приморського РВ у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області за адресою: вул. Градоначальницька, 33, м. Одеса та доставлено до ГУ ДМС України в Одеській області, установлено, що у нього відсутній паспортний документ.

Згідно з довідкою про особу, виданою ГУ ДМС України в Одеській області 04.03.2021, ОСОБА_1 , громадянина Йорданії, ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , документ, що посвідчує особу відсутній, інформація про особу за обліками ДМС відсутня.

Постановою Приморського районного відділу у місті Одесі Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області від 04 березня 2021 року ПН МОД № 004529 ОСОБА_1 на підставі протоколу про адміністративне правопорушення ПР МОД № 004484 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 700 грн.

04 березня 2021 року об 11 год. 08 хв. ОСОБА_1 затримано, про що свідчить протокол № 000063 про адміністративне затримання.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (надалі Закон № 3773-VI).

Згідно з п. 14 ст. 1 Закону № 3773-VI нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Відповідно до частини 3 статті 3 розділу I вказаного Закону, іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Пунктом 2 ст. 25 цього Закону передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов`язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв`язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа, можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 вказаного Закону строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

За приписами частини першої статті 26 Закону №3773-VI іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (ч. 5 ст. 26 Закону №3773-VI).

Статтею 30 Закону № 3773-VI визначено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Тобто, процедурі видворення іноземця або особи без громадянства передує прийняття компетентним органом рішення про його примусове повернення, яке може бути оскаржено до суду, а також ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Указана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 333/3933/19 (2-а/333/6/20) провадження № К/9901/18168/20.

Як слідує з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, відповідач перебуває на території України незаконно, відповідно до прийнятого рішення про примусове повернення № 273 від 16 листопада 2020 року ОСОБА_1 повинен був самостійно залишити територію України, тобто виїхати до будь-якої країни світу, в строк зазначений у рішенні - до 14 грудня 2020 року.

Вищевказане рішення ОСОБА_1 отримав 16 листопада 2020 року, про що свідчить його власноручний підпис у розписці, проте у добровільному порядку у встановлені строки указане рішення не виконав.

Поважних причин невиконання даного рішення не повідомлено. Таким чином, суд вважає, що відповідач не виконав рішення без поважних причин.

Також у судовому засіданні відповідач підтвердив, що йому було відомо про існування указаного рішення, із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового або тимчасового захисту в Україні він не звертався.

Статтею 31 Закону № 3773-VI наведений вичерпний перелік обставин, за яких іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн, зокрема: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Судом під час розгляду даної справи не встановлено наявності обставин, передбачених ст. ст. 30, 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», які забороняють примусове видворення відповідача, у матеріалах справи відсутні відомості, що відповідач звертався з заявою про добровільне повернення, або із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового або тимчасового захисту в Україні до ГУ ДМС України в Одеській області, а також відомості про те, що відповідач вважає себе жертвою торгівлі людьми.

Крім того, відсутні підстави вважати, що відповідач підпадає під захист ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Доказів протилежного суду не надано.

У зв`язку з тим, що рішення про примусове повернення відповідачем не виконано, є чинним, не оскаржувалось та не скасовано, у відповідача відсутні документи на право перебування на території України, відповідач не належить до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту, підстави вважати, що відповідач підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» відсутні, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для примусового видворення громадянина Йорданії ОСОБА_1 за межі території України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 26, ч. 1 ст. 30, ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Законом України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», ст. ст. 2, 6-11, 72-78, 90, 211, 241-246, 268-272, 288, 371, 372 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_1 , громадянина Йорданії, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про примусове видворення за межі території України задовольнити.

Примусово видворити за межі території України ОСОБА_1 , громадянина Йорданії, ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т. Ю. Федчишена