Справа № 420/1063/21
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2021-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1063/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Самойлюк Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; поштова адреса: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області (73036, м. Херсон, вул. Перекопська, 168; ) про визнання протиправним та скасування рішення від 08.05.2015 р., зобов`язання поновити паспорт, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області, в якій позивач просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області від 08 травня 2015 року про скасування рішення Управління міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області від 20.06.2008 р. про набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянства України» відносно ОСОБА_1 ;

зобов`язати Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області поновити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України шляхом видачі Управлінням Державної міграційної служби України в Херсонській області нового паспорта громадянина України.

Ухвалою від 01.02.2021 р. поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду; відкрито провадження у справі та визначено, що її розгляд буде проводитись за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (ст. 262 КАС України).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем протиправно рішенням Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області від 08.05.2015р. скасовано рішення Управління міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області від 20.06.2008 р. про набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянства України» відносно ОСОБА_1 . Підставою для прийняття оскаржуваного рішення послугувало рішення Апеляційного суду Херсонської області від 17.03.2011р. за апеляційною скаргою прокурора Суворовського району м. Херсон від 04.06.2008р. у справі за заявою про встановлення юридичного факту, а саме факту постійного проживання позивача на території України з 20.02.1990р. Позивач вважає, що рішення прийнято за відсутності передбачених законом підстав для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України та відповідних доказів, які б свідчили про факт подання особою свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, набуття громадянства шляхом обману.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (від 25.02.2021р. (вх. № ЕП/5191/21), від 01.03.2021 р. (вх. № 10272/21), в якому в обґрунтування позовних вимог зазначено, що у ході службової перевірки справ з оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням громадян СРВ, які набули громадянство України на підставі рішення суду про встановлення юридичного факту, 19.03.2015р. УДМС України в Херсонській області отримано рішення Апеляційного суду Херсонської області від 17.03.2011р. провадження № 22-ц- 1401/11 (справа № 2о-178/08), яким апеляційну скаргу прокурора Суворовського району м. Херсона задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні зави про вставлення юридичного факту. Рішенням суду апеляційної інстанції встановлено, що заявником не надано доказів на підтвердження того, що він на законних підставах постійно проживав на території України з 1990 р. ОСОБА_1 є громадянином СРВ і знаходиться на території України з 20.02.1990р. разом з батьками, які відповідно до Угоди між Урядом СРСР та Урядом СРВ про направлення на прийняття в`єтнамських громадян на професійне навчання та роботу на підприємствах і в організаціях СРСР від 02 квітня 1981 року працювали на Ворошиловградській трикотажній фабриці. Метою їх приїзду була робота і підвищення кваліфікації, а тому вони проживали на території України тимчасово на період роботи та після її завершення мали повернутися до СРВ. У 2002 році батьки заявника виїхали до В`єтнаму, а він залишився проживати в Україні, однак доказів про отримання дозволу на постійне проживання, посвідки на постійне проживання в Україні у встановлених Законом України «Про імміграцію» порядку та строк, до суду не надано. З урахуванням наведеного, на думку відповідача, наявні підстави для скасування рішення Управління міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області від 20.06.2008 р. про набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянства України» відносно ОСОБА_1 .

Від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. № 11517/21 від 09.03.2021р.).

Від відповідача надійшли заперечення від 22.03.2021р. (вх. № 14228/21).

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно зі статтею 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд, -

ВСТАНОВИВ:

17.06.2008р. ОСОБА_1 звернувся із заявою про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням. До заяви додано наступні документи: копія паспорта громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнам № НОМЕР_2 від 03.03.2006, виданого Посольством В`єтнаму в Україні з перекладом на українську мову; рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 04.06.2008 у справі № 2о-178/08 про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України з 20.02.1990; копію свідоцтва про з перекладом на українську мову, в якому зазначено, що місце народження: Пологовий будинок р. Нам динь, національність - Кінь, громадянство - В`єтнам, місце мешкання - І Ієн - Нам динь.

В графі 6 заяви про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням зазначено місце проживання на території України: АДРЕСА_3 ).

20.06.2008р. УМВС України в Херсонській області прийнято рішення про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України», громадянину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 04.06.2008 у справі № 2о-178/08 про встановлення факту постійного проживання на території України з 20.02.1990 р.

20.06.2008 р. позивачу надано довідку № 346/08 про реєстрацію особи громадянином України.

26.06.2008 р. позивача документовано Дніпровським РВ УМВС України в Херсонський області паспортом громадянина України серії НОМЕР_3 .

19.03.2015 р. УДМС України в Херсонській області отримано рішення Апеляційного суду Херсонської області від 17.03.2011р. провадження № 22-ц- 1401/11 (справа № 2о-178/08), яким апеляційну скаргу прокурора Суворовського району м. Херсона задоволено; рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні зави про вставлення юридичного факту.

Рішенням Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області від 08.05.2015 р. на підставі ст. 21 Закону України «Про громадянство України» скасовано рішення Управління міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області від 20.06.2008 р. про набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянства України» відносно ОСОБА_1 .

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускає бездіяльність.

Згідно ст. 1 Закону України «Про громадянство України» (у редакції, станом на час прийняття оскаржуваного рішення), громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про громадянство України», особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України" ( 1543-12 ), або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства.

Згідно з п. п. 5, 8 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про громадянство України», Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, здійснює повноваження щодо: скасування в межах повноважень прийнятих рішень про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 21 цього Закону; вилучення в осіб, громадянство яких припинено або стосовно яких скасовано рішення про оформлення набуття громадянства України, паспортів громадянина України, тимчасових посвідчень громадянина України, паспортів громадянина України для виїзду за кордон та видання довідок про припинення громадянства України.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про громадянство України» рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 8 та 10 цього Закону шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про громадянство України», громадянство України припиняється внаслідок виходу з громадянства України; внаслідок втрати громадянства України; за підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Як встановлено ст. 19 Закону України «Про громадянство України», підставами для втрати громадянства України є: добровільне набуття громадянином України громадянства іншої держави, якщо на момент такого набуття він досяг повноліття; набуття особою громадянства України на підставі ст. 9 цього Закону внаслідок обману, свідомого подання неправдивих відомостей або фальшивих документів; добровільний вступ на військову службу іншої держави, яка відповідно до законодавства цієї держави не є військовим обов`язком чи альтернативною (невійськовою) службою. Датою припинення громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата видання відповідного указу Президента України.

Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України визначає Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затверджений Указом Президента України № 215 від 27.03.2001 р. (далі - Порядок № 215).

На підставі п. 88 Порядку № 215, Для скасування рішень про оформлення набуття громадянства України відповідно до статті 21 Закону органами міграційної служби, дипломатичними представництвами чи консульськими установами України готуються такі документи:

а) подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України;

б) документи, які підтверджують, що особа набула громадянство України за територіальним походженням (стаття 8 Закону) або була поновлена у громадянстві України (стаття 10 Закону) шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянства України (довідка органу міграційної служби, дипломатичного представництва чи консульської установи про те, що іноземець, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, не подав документ про припинення цього громадянства, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації його громадянином України, а незалежні від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства не існують (частина п`ята статті 8 та частина друга статті 10 Закону); інформація органу міграційної служби про те, що іноземець, який подав декларацію про відмову від іноземного громадянства, не повернув паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави (частина восьма статті 8 та частина сьома статті 10); інформація про те, що на момент реєстрації громадянином України існували підстави, за наявності яких особа не поновлюється у громадянстві України (частини перша та друга статті 10 з урахуванням частини п`ятої статті 9 Закону; частина п`ята статті 10 Закону); інформація про інші неправдиві відомості та фальшиві документи, які були подані для набуття громадянства України відповідно до статей 8 та 10 Закону, або інформація про приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України відповідно до статей 8 та 10 Закону.

Як передбачено п. 96 Порядку № 215, подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 21 Закону, стосовно особи, яка проживає в Україні, готується управлінням, відділом (сектором) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, до якого цією особою подавалися документи щодо оформлення набуття громадянства України. Подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України разом із документами, передбаченими підпунктом "б" пункту 88 цього Порядку, надсилається до головного управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі.

У відповідності з п. 97 Порядку № 215, рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується начальником головного управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі або його заступником.

Повідомлення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у тижневий строк надсилається до управління, відділу (сектору) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, яким було внесено подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України.

Управління, відділ (сектор) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення не пізніш як у тижневий строк з дня одержання повідомлення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України повідомляє про це відповідну особу у письмовій формі із зазначенням причин скасування такого рішення.

Суд зазначає, що факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України з 1989 року встановлений рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 04.06.2008р. у справі №2о-178/08.

Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 17.03.2011р. провадження № 22-ц- 1401/11 (справа № 2о-178/08), рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове. Відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні зави про вставлення юридичного факту. Рішенням суду апеляційної інстанції встановлено, що заявником не надано доказів на підтвердження того, що він на законних підставах постійно проживав на території України з 1990 року. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є громадянином СРВ і знаходиться на території України з 20.02.1990 разом з батьками, які відповідно до Угоди між Урядом СРСР та Урядом СРВ про направлення на прийняття в`єтнамських громадян на професійне навчання та роботу на підприємствах і в організаціях СРСР від 02 квітня 1981 року працювали на Ворошиловградській трикотажній фабриці. Метою їх приїзду була робота і підвищення кваліфікації, а тому вони проживали на території України тимчасово на період роботи та після її завершення мали повернутися до СРВ. В 2002 році батьки заявника виїхали до В`єтнаму, а він залишився проживати в Україні, однак доказів про отримання дозволу на постійне проживання, посвідки на постійне проживання в Україні у встановлених Законом України «Про імміграцію» порядку та строк, до суду не надано.

Таким чином, факт постійного проживання позивача на території України не знайшов свого підтвердження в ході перегляду рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 04.06.2008р. у справі №2о-178/08 Апеляційним судом Херсонської області.

Відповідно до висновку щодо перевірки підстав документування паспортом громадянина України ОСОБА_1 , затвердженого 08.05.2015р. начальником УДМСУ в Херсонській області ОСОБА_2 , паспорт громадянина України НОМЕР_3 , виданий 26.03.2008 року Дніпровським РВ УМВС в Херсонській області та паспорту громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_4 , від 04.08.2008р., виданого на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця В`єтнаму вирішено вважати недійсними та такими, що підлягають вилученню та знищенню.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини у їх сукупності, суд погоджується з висновком відповідача щодо наявності належних доказів та підстав прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, оскільки на підтвердження факту проживання на території України було надано судове рішення, яке в подальшому скасоване, а отже існують законні підстави, передбачені ст. 21 Закону України «Про громадянство України» для скасування рішення про оформлення громадянства.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 25.06.2019 р. у справі №820/7130/16 (адміністративне провадження №К/9901/15525/18).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку щодо безпідставності позовних вимог та відсутності підстав для їх задоволення.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно ч.ч.1, 3 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи висновок суду про відмову в задоволенні позову, підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; поштова адреса: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області (73036, м. Херсон, вул. Перекопська, 168; ) про визнання протиправним та скасування рішення від 08.05.2015 р., зобов`язання поновити паспорт,- відмовити.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя: Г.П. Самойлюк

.