Справа № 280/8376/20
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2021-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

26 березня 2021 року м. Дніпросправа № 280/8376/20

головуючий суддя І інстанції Семененко М.О.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя (доповідач): Іванова С.М.
суддів: Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 14.12.2020 року в адміністративній справі №280/8376/20 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною відмови, стягнення середнього заробітку за час затримки,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати протиправною відмову відповідача щодо нарахування та виплати, позивачу середнього заробітку за час затримки при звільненні з 27.03.2019 по день фактичної виплати, а саме по 13.08.2020;

- стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки при звільненні з 27.03.2019 по 13.08.2020 включно у розмірі 183 756,85 грн.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 14.12.2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 було повернуто позивачу.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати вищезазначену ухвалу як таку, що прийнята з порушенням норм процесуального права, та прийняти нове рішення, яким адміністративну справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що про порушення своїх прав позивач фактично дізнався лише в середині 2020 року, після того як отримав від відповідача лист від 02.11.2020 року № 6085 про відмову у виплаті середнього заробітку за час затримки при звільненні.

Відзив від відповідача на адресу суду не надходив.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, на підставі ст. 311 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Повертаючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем без поважних причин був пропущений строк на подання адміністративного позову і, підстави для поновлення строку звернення відсутні.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. ч. 1, 2, 5 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Приписами ч. ч. 1, 2 ст. 123 КАС України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

В свою чергу, відповідно до ч.1 ст.233 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Згідно з ч.2 ст.233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Так, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати, а положення ч.2 ст.233 КЗпП України стосуються виключно звернення до суду без обмеження будь-яким строком з позовом про стягнення заробітної плати.

Отже, до спірних правовідносин про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні застосовується тримісячний строк звернення до суду, передбачений ч.1 ст.233 КЗпП України.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 11.02.2020 у справі №420/2934/19, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Як свідчать встановлені обставини справи, 13.08.2020 року на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26.09.2019 у справі № 280/3501/19, з виконанням якого позивач пов`язує звернення до суду, відповідачем було перераховано позивачу грошові кошти у сумі 4182,26 грн.

Відтак, перебіг тримісячного строку звернення до суду із даним позовом має розпочинатись саме з 13.08.2020 року, та спливав відповідно 13.11.2020 року

В свою чергу, відповідно штемпелю суду першої інстанції, проставленому на адміністративному позові, позивач звернувся до суду 18.11.2020 року, що на переконання суду першої інстанції зумовлює безпідставний пропуск останнім строку звернення до суду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, кожен має право звертатися за захистом своїх прав до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини.

Частиною 1 ст. 5 КАС України визначено, що Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що в даному випадку позивач не допустив тривалого необ`єктивного зволікання з поданням адміністративного позову. При цьому пропуск строку на подання позову є вочевидь незначним і розгляд останнього забезпечить дотримання зазначених приписів законодавства.

Таким чином, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для повернення адміністративного позову позивачу.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 320 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 14.12.2020 року в адміністративній справі №280/8376/20- скасувати.

Справу №280/8376/20 направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку, з урахуванням приписів ч. 2 ст. 328 КАС України, не підлягає.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко

суддя В.Є. Чередниченко