Справа № 300/262/21
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2021-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2021 р. справа № 300/262/21

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Чуприни О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій щодо відмови у зменшенні з 05.03.2019 по 31.12.2019 розміру пенсії 75 відсотків суми підвищення пенсії та зобов`язання провести такий перерахунок і виплату пенсій з 05.03.2019 з урахуванням 100 відсотків суми підвищення, визначеного станом на 01.03.2018, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі по тексту також - відповідач, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, орган пенсійного фонду), в якому просить:

- визнати протиправними дії органу пенсійного фонду, які полягають у зменшенні розміру його пенсії за рахунок виплати з 5 березня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року;

- зобов`язати орган пенсійного фонду здійснити перерахунок та виплату пенсії (з урахуванням раніше виплачених сум) з 05.03.2019 з урахуванням 100 відсотків суми підвищення, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Орган пенсійного забезпечення на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 за №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (надалі по тексту також - Постанова №103, постанова Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 за №103) здійснив перерахунок пенсії позивача, підвищення якої в 2018 році і 2019 році виплачував у розмірі 50 відсотка і 75 відсотка відповідно.

В подальшому, 05.03.2019, набрало законної сили рішення Окружного адміністративного суду м. Києва у справі №826/3858/18, яким визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 за №103 та зміни до пункту 5 і Додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 за №45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (надалі по тексту також - Порядок №45), зокрема в частині переліку видів грошового забезпечення, що обов`язково включаються до довідки про розмір грошового забезпечення пенсіонера-військовослужбовця (прирівняних до них осіб), і які в подальшому повинні враховуватися пенсійним органом під час обчислення пенсії та під час проведення її перерахунку, а також щодо форми цієї довідки.

Цим же судовим рішенням скасовано обмеження у виплаті підвищення пенсії, обчисленого за наслідками перерахунку пенсії на виконання Постанови №103, яке Уряд України встановив, в тому числі і на 2019 рік.

Позивач у спірному випадку покликається на постанову Верховного Суду від 12.11.2019, ухвалену по справі №826/3858/18, за змістом якої суд касаційної інстанції дійшов висновку, що наявність у Кабінету Міністрів України права встановлювати порядок перерахунку пенсії не є тотожним до права визначати відстрочку або розстрочку виплати пенсії, тобто змінювати часові межі.

Враховуючи вказане позивач звернувся до відповідача із заявою про здійснення перерахунку і виплати пенсії з 05.03.2019 із урахуванням 100% суми підвищення, визначеного станом на 1 березня 2018 року. У задоволенні такої заяви орган пенсійного фонду протиправно відмовив, незважаючи на гарантоване позивачу законом право отримувати своєчасно і в повному розмірі отримувати належний розмір пенсійного забезпечення.

Відтак, невідповідність коментованих положень Уряду України нормам правових актів вищої юридичної сили та їх дискримінаційність, є безумовною підставою для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.02.2021 відкрито провадження у справі (а.с.16-17), розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи.

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області подало відзив на позовну заяву №0900-0802-8/5704 від 17.02.2021, який разом із відповідними письмовими документами надійшов на адресу суду 22.02.2021 (а.с.22-25, 26-33). Так, у відзиві представник відповідача із позовними вимогами ОСОБА_1 не погодився, вказав на їх безпідставність та необґрунтованість. Зокрема, просив суд в задоволенні позову відмовити, з урахуванням тієї обставини, що дії органу пенсійного фонду в частині проведеної в 2019 році виплати суми підвищення, визначеного станом на 1 березня 2018 року, відповідали чинним на той час положенням пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 за №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб". З 01.01.2019 по 31.12.2019 пенсію ОСОБА_1 виплачувалася із перерахованим підвищенням в значенні 75% в сумі 4 596,88 гривень.

Разом з тим, відповідач не заперечує, що мало місце визнання протиправним та нечинним коментованого пункту Порядку №103, однак, в подальшому спірні правовідносин (з 05.03.2019 по 13.12.202019) були додатково врегульовані постановами Кабінету Міністрів України №804 від 14.08.2019 "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян"та №1088 від 24.12.2019 "Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян".

В подальшому з 01.01.2020 позивачу належить до виплати 100% підвищення щомісячної пенсії в сумі 6 129,17 гривень.

На переконання органу пенсійного фонду посадові особи відповідача діяли відповідно до приписів нормативно-правового акта Уряду України, а відтак у їхніх діях протиправності немає. Зважаючи на вказане, представник ГУ ПФУ в Івано-Франківській області просить в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 як колишній військовослужбовець Збройних Сил України, з липня 1998 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області і отримує пенсію за вислугу років (по інвалідності), призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Кабінетом Міністрів України 21.02.2018 прийнято постанову №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", пунктом 1 якої встановлено перерахувати з 01.01.2018 пенсії, призначені згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 за №2262-ХІІ до 01.03.2018 (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01.03.2018 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 за №704.

Згідно із протоколом за пенсійною справою №ХД-15803 (Міноборони) від 01.01.2019 (а.с.13), на виконання Постанови №103, пенсія позивача до 01.01.2018 обраховувалась в основному розмірі 80% грошового забезпечення, яке включало такі складові :

а) посадовий оклад 5 220,00 гривень;

б) оклад за військове звання 1401,00 гривень;

в) процентна надбавка за вислугу років 45% - 2 983,50 гривень;

Кабінетом Міністрів України 21.02.2018 прийнято постанову №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", пунктом 1 якої встановлено перерахувати з 01.01.2018 пенсії, призначені згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 за №2262-ХІІ до 01.03.2018 (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01.03.2018 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 за №704.

На виконання пункту 2 Постанови №103 органом пенсійного фонду з 01.01.2019 по 31.12.2019 пенсія ОСОБА_1 виплачувалася із перерахованим підвищенням в значенні 75% в сумі 4 596,88 гривень.

У зв`язку із набранням 05.03.2019 законної сили рішення Окружного адміністративного суду м. Києва у справі №826/3858/18, яким, серед іншого, визнано протиправним та нечинним пункт 2 Постанови №103, позивач звернувся до відповідача із заявою від 20.01.2021 про здійснення перерахунку і виплати пенсії з 05.03.2019 із урахуванням 100% суми підвищення, визначеного станом на 1 березня 2018 року (а.с.7).

У відповідь ГУ ПФУ в Івано-Франківській області листом від 26.01.2021 за №289-282/Ш-02/8-0900/21 повідомило про неможливість здійснення відповідного перерахунку і виплати так як після 05.03.2019 - визнання нечинними окремих положень Постанови №103 та Порядку №45, Уряд України додатково врегулював спірні правовідносини постановами №804 від 14.08.2019 "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" і №1088 від 24.12.2019 "Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян", якими аналогічно визначені обмеження у плати підвищення пенсії значенням 75% (а.с.8-11).

Вважаючи відмову відповідача протиправною та такою, що порушує право позивача на належне пенсійне забезпечення, ОСОБА_1 за захистом своїх прав звернувся з позовною заявою до суду.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить із наступних підстав та мотивів.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд при вирішенні даної справи керується нормами законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних правовідносин.

Водночас, враховуючи відповідність справи №300/262/21 ознакам типової справи, визначених в ухвалі Верховного Суду від 23.05.2019, висновки, викладені у рішенні Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 06.08.2019, а також, постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.03.2020, що ухвалені в зразковій справі №160/3586/19, належить застосовувати судом під час розгляду цієї адміністративної справи.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина 2 статті 19 Конституції України).

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, в державній пожежній охороні і в органах і підрозділах цивільного захисту є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 09.04.1992 за №2262-XII (надалі по тексту також - Закон №2262-XII). Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Згідно з частиною 2 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина 3 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей").

Частиною 3 статті 43 Закону №2262-ХІІ передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку (частина 18 статті Закону №2262-ХІІ).

Процитована норма статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" міститься в розділі V "Обчислення пенсії", тобто в загальному розділі, та безпосередньо визначає складові грошового забезпечення для обчислення пенсій. При цьому під обчисленням слід розуміти процес отримання результату за допомогою дій над числами, кожне з яких є конкретним цифровим вираженням розміру складових грошового забезпечення.

Досліджуючи вимогам позивача щодо визнання протиправними дії ГУ ПФУ в Івано-Франківській області стосовно наявності підстав для виплати перерахованої пенсії ОСОБА_1 з урахуванням 100% суми підвищення, починаючи з 05.03.2019, суд вважає за необхідне керуватися наступними мотивами.

Як підтверджується матеріалами справи, починаючи з 1 січня 2018 року виплата перерахованої пенсії позивача, у відповідності до пункту 2 Постанови №103 здійснювалася поетапно у таких розмірах: з 1 січня 2018 року - 50 відсотків; з 1 січня 2019 року по - 75 відсотків та з 01.01.2020 - 100% суми підвищення пенсії, визначеної станом на 1 березня 2018 року.

У рішенні, ухваленому 06.08.2019 у зразковій справі №160/3586/19 Верховний Суд вказав, що у зв`язку із скасуванням пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 за №103 рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 у справі №2826/3858/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019, обмеження щодо часткової виплати суми підвищення до пенсії скасовано, а тому, дії відповідача щодо зменшення розміру пенсії позивача за рахунок виплати з 05.03.2019 - 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018, є протиправними.

В спірному випадку слід виходити із того, що підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, наділеного правом установлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців. Пунктом 1 Постанови №103 встановлено: перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом №2262-ХІІ до 1 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до Постанови № 704.

На підставі приписів статті 63 Закону №2262-XII, пункту 4 Порядку №45 позивач отримав право на перерахунок пенсії у січні 2018 року відповідно до Постанови №103. При цьому, як уже зазначалось судом, Кабінет Міністрів України уповноважений визначати порядок проведення такого перерахунку, що й було реалізовано ним у Порядку №45.

Так, Окружний адміністративний суд м. Києва рішенням від 12 грудня 2018 року у справі №826/3858/18, пункт 1 Постанови №103 скасував. Кабінет Міністрів України 30 серпня 2017 року прийняв Постанову №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", якою збільшив розмір грошового забезпечення військовослужбовців. Відповідно до пункту 10 Постанови №704 (із змінами, внесеними згідно з Постановою №103) ця постанова набрала чинності з 1 березня 2018 року. Постанова №103 в частині внесення змін до Постанови №704 та, власне, Постанова №704 є чинними.

Отже, в цій частині Верховний Суд підсумував, що з набранням чинності Постановою №704, якою змінені (збільшені) розміри грошового забезпечення військовослужбовців, у позивача виникли підстави для перерахунку пенсії. Скасування пункту 1 Постанови №103 рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року у справі №826/3858/18 не впливає на вказані підстави.

В той же час, у зв`язку із скасуванням пункту 2 Постанови № 103 рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року у справі №2826/3858/18, обмеження щодо часткової виплати суми підвищення до пенсії - скасовано.

Згідно із частиною 3 статті 52 Закону №2262-ХІІ виплата пенсій провадиться за поточний місяць загальною сумою у встановлений строк, але не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія.

Нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів (частина 2 статті 55 Закону № 2262-ХІІ).

Законодавець розмежував наступні поняття "строки перерахунку пенсії", "строки виплати пенсії" та "порядок перерахунку пенсії".

Системний аналіз статей 51, 52, 55, 63 Закону №2262-ХІІ свідчить, що наявність у Кабінету Міністрів України права встановлювати "порядок перерахунку пенсії" не є тотожним праву встановлювати "строки перерахунку пенсії", "строки виплати пенсії".

Як вбачається зі змісту пунктів 1, 2 Постанови №103, нею врегульовані строки виплати пенсій, а не порядок проведення перерахунку.

У зв`язку з чим суд зазначає, що питання строків виплати доплат до пенсії за результатами проведеного перерахунку, тобто частини пенсії особи, а також розмірів такої доплати не охоплюються поняттям "порядок проведення перерахунку пенсії".

З огляду на зазначене, суд вважає, що право позивача на отримання перерахованого розміру пенсії за період з 5 березня 2019 року, з урахуванням вже сплачених сум, визначається Законом №2262-XII, отже підпадає під дію статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Захист прав власності".

Керуючись таким правовим регулюванням Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у зразковій справі №160/3586/19 сформував висновок, що з 5 березня 2019 року пенсія позивачу підлягає виплаті у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України).

Орган пенсійного фонду у даній справі не заперечує обставину неперерахування і не виплату ОСОБА_1 , станом на день вирішення публічно-правового спору (за період з 05.03.2019 по 31.12.2019), повного розміру підвищення пенсії, в тому числі визначеного станом на 01.03.2018.

Застосовуючи у досліджуваному питанні правові висновки рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, ухваленого 06.08.2019 у зразковій справі №160/3586/19, суд вважає, що їх урахування слід здійснити в поєднанні із відповідними висновками, сформованими Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у рішенні від 17.12.2019 в іншій зразковій справі №160/8324/19.

Зокрема, дії відповідача слід вважати протиправними щодо зменшення розміру пенсії позивача за рахунок виплати з 05.03.2019 - 75 відсотків суми підвищення пенсії (до 01.01.2020), визначеного станом на 05.03.2019 (із включенням до розміру грошового забезпечення щомісячних додаткових видів грошового забезпечення).

Окрім цього, суд звертає увагу на приписи чинних на момент дії спірних правовідносин (з 05.03.2019 по 26.03.2021) постанов Кабінету Міністрів України №804 від 14.08.2019 "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" (надалі по тексту також - Постанова №804), та №1088 від 24.12.2019 "Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян" (надалі по тексту також - Постанова №1088), на застосування яких у відзиві наполягає орган пенсійного фонду.

Так, вказаним рішеннями Уряду постановлено виплату пенсій, призначених згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" до 01.03.2018 (крім пенсій, призначених згідно із зазначеним Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським) та перерахованих з 01.01.2018 з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, заклади вищої освіти), що визначені станом на 01.03.2018 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 за №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", здійснювати у 2019 році в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018 та у 2020 році - в розмірі 100 відсотків суми такого підвищення.

Серед іншого, визначаючи розмір відсоткового значення виплати підвищення до пенсії, вирахуваного Пенсійним фондом України станом на 01.03.2018, Кабінет Міністрів України вкотре, після набрання законної сили судовим рішенням у справі №826/3858/18, продублював склад грошового забезпечення, за яким здійснюється в 2019 і 2020 роках перерахунок пенсії військовослужбовців, а саме, виключно оклад за посадою, військове (спеціальне) звання і відсоткова надбавка за вислугу років без щомісячних додаткових видів грошового забезпечення.

Однак суд вказує на те, що положеннями Постанов №№804, 1088 аналогічно/ідентично до приписів пункту 1 Постанови №103 обмежено складові грошового забезпечення, з яких обчислюється пенсія відповідної категорії осіб.

В цьому випадку, позиція суду, серед іншого, полягає в тому, що право позивача на перерахунок пенсії із врахуванням до складу грошового забезпечення щомісячних додаткових його видів є "законними сподіваннями" на отримання пенсії в належно обчисленому розмірі, та підпадає під дію статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Дія Постанов №№804, 1088 у спірних правовідносинах схиляє суд до застосування положень частини 3 статті 7 КАС України, за змістом яких у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Також суд стверджує, що такі вимоги до застосування норм з дотриманням принципу верховенства права стосуються не лише суду, але й органів державної влади. Так, згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, пункту 2 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, територіальні підрозділи Пенсійного фонду України у своїй діяльності керується в першу чергу Конституцією та законами України, а також підзаконними нормативно-правовими актами прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Отже, на переконання суду, врахування приписів постанов Кабінету Міністрів України №804 від 14.08.2019 та №1088 від 24.12.2019, якими встановлено аналогічне з пунктами 1 і 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 за №103 обмеження, правова оцінка яким вже надана при розгляді адміністративної справи №826/3858/18, буде несумісним з принципом верховенства права.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (частини 1 і 2 статті 6 КАС України).

Згідно із положеннями статті 9 Конституції України та статтями 17, частиною 5 статті 19 Закону України від 23.02.2006 за №3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини (надалі по тексту також - Суд) з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Право на виплати зі сфери соціального забезпечення вперше було включено до змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в рішенні від 16.12.1974 у справі "Міллер проти Австрії" (заява №5849/72), де Суд встановив принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні "Гайгузус проти Австрії" (заява №17371/90) від 16.09.1996, за змістом висновків якого, якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.

Як свідчать правові висновки Європейського суду з прав людини у рішенні від 08.11.2005 по справі "Кечко проти України" (заява №63134/00) в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними.

В своєму рішенні "Великода проти України" (заява №43331/12) від 03.06.2014 Європейський суд з прав людини відзначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Європейський суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії", заява №33202/96; "Онер`їлдіз проти Туреччини", заява №48939/99; "Москаль проти Польщі", заява №10373/05).

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" (заява №50389/99) Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні по справі "Салах Шейх проти Нідерландів" від 11.01.2007 (заява № 1948/04), ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Суд вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, яка звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

В контексті вказаного, виходячи із принципу верховенства права, суд вказує на наступне.

По перше, Уряд України приймаючи пункту 2 Постанову №103 порушив вимоги Закону №2262-ХІІ, - така обставина встановлена Верховним Судом у справі №160/3586/19.

По друге, прийняття Урядом України Постанов №№804, 1088 вказує на продовження надання спірним правовідносинам протиправного змісту, який надалі впродовж 2019 і 2020 років, у зв`язку із їх застосуванням органом пенсійного фонду, звужує як склад грошового забезпечення військовослужбовців, що враховуються при перерахунку пенсії - без додаткових його видів, так і право на виплату перерахованої пенсії в повному, а не зменшеному (частковому) розмірі.

Зважаючи на те, що право на перерахунок і виплату пенсії із урахуванням 100% підвищення до пенсії, як станом на 05.03.2019 так і станом на 26.01.2021 (день надання відповіді на звернення позивача) гарантовані статтями 43 і 63 Закону №2262-ХІІ, а також зважаючи на оцінку Великою Палатою Верховного Суду правового змісту Постанови №1088, сформовану у рішенні від 24.06.2020 у справі №160/8324/19, відмову у перерахунку ГУ ПФУ в Івано-Франківській області пенсії позивача саме з таких підстав суд вважає протиправною. Зміст такої відмови, окрім іншого, не відповідає правовим висновкам визначених у рішенні Верховного Суду, ухваленого 06.08.2019 у зразковій справі №160/3586/19.

Так як суд, визначаючи спосіб відновлення порушеного права позивача, вважав за необхідне сформувати інший зміст такого відновлення, то позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд зазначає, що позивач на підставі пункту 8 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи (а.с.6).

Згідно вимог абзацу 2 частини 5 статті 139 КАС України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Аналіз вказаної правової норми свідчить, що основною умовою для стягнення судових витрат з іншої сторони на користь особи, є понесення таких витрат особою.

Суд не стягує з відповідача витрати по сплаті судового збору, так як останні позивачем фактично не понесені.

Сторонами справи не подано до суду будь-яких доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.

Враховуючи наведене, на підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статями 241-246, 295, 297, пункту 3 розділу VI Прикінцевих положень та підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити перерахунку і виплату ОСОБА_1 перерахованого підвищення пенсії у розмірі 100% (відсотків) суми підвищення, визначеного станом на 05.03.2019.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 05.03.2019 по 31.12.2019 включно перерахунок і виплату ОСОБА_1 перерахованого підвищення пенсії у розмірі 100% (відсотків) суми підвищення, визначеного станом на 05.03.2019 (із включенням до розміру грошового забезпечення щомісячних додаткових видів грошового забезпечення), з урахуванням проведених платежів.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) АДРЕСА_1 ;

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 20551088) вул. С. Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018;

Суддя /підпис/ Чуприна О.В.