Справа № 640/3362/19
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2021-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/3362/19 Головуючий у І інстанції - Пащенко К.С.
Суддя-доповідач - Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Карпушової О.В., Степанюка А.Г,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язати вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві застосувати п. 8 Порядку визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії особам, що у період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 306 від 20.04.2005, здійснити перерахунок пенсії з 01.06.2017 із врахуванням оптимальних періодів для обчислення пенсії з серпня 1984 року по листопад 1986 року (28 місяців), з серпня 1987 року по липень 1989 року (24 місяці), з жовтня 2000 року по травень 2001 року (8 місяців), суми коефіцієнтів заробітної плати на рівні 155,46268, індивідуального коефіцієнту для обчислення пенсії на рівні 2,59104, середньомісячного заробітку для обчислення пенсії у розмірі 9 753,71 грн., коефіцієнта стажу на рівні 0,36675, середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %, та виплатити різницю в розмірі пенсії за минулий час з 1 червня 2017 року з врахуванням проведених раніше виплат.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 15.01.2019 року під час ознайомлення з матеріалами пенсійної справи йому стало відомо, що пенсійний орган, виконуючи рішення Дарницького районного суду м.Києва від 24.01.2018 про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок його пенсії, в своєму розпорядженні від 14.06.2018, протиправно не застосував п.8 Порядку визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії , затвердженого постановою КМУ №306 від 20.04.2005, що змусило його звернутись до суду з цим позовом.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 грудня 2020 року адміністративний позов задоволено частково, внаслідок чого, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у місті Києві застосувати п. 8 Порядку визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії особам, що у період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 306 від 20.04.2005, та здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.06.2017 із урахуванням такого застосування та виплатити різницю в розмірі пенсії за минулий час з урахуванням проведених раніше виплат. В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Апелянт наголошує, що позивач не звертався до УПФУ з подібними вимогами щодо перерахунку пенсії, з якими він звернувся до суду. Крім того, зазначає, що розрахунок пенсії є дискреційними повноваженнями пенсійного органу, а також звертає увагу на пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду з цим позовом.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін та зазначає про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01.06.2017.

07.12.2018 він звернувся до ГУ ПФУ у м. Києві із заявою про перерахунок пенсії на підставі рішення Дарницького районного суду м.Києва від 24.01.2018, на що отримав лист від 22.01.2019, яким його повідомлено, що виплата перерахованої пенсії та заборгованості 18.07.2018 проведена через поштове відділення № 55.

Як вказує позивач, ознайомившись з пенсійною справою, він побачив, що розрахунок пенсії здійснений відповідачем неправильно, що змусило його звернутись до суду з цим позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач має право на розрахунок заробітної плати (доходу), що підлягає зарахуванню до суми заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії, у визначений Порядком № 306 спосіб, тобто шляхом ділення суми заробітної плати (доходу), виплаченої за результатами роботи, на кількість місяців виконання такої роботи, що не було застосовано пенсійним органом.

При цьому, суд першої інстанції виходив з наступного.

Так, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058 (далі - Закон № 1058), згідно з ч. 2 ст. 5 якого, виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Відповідно до ст.40 Закону № 1058 для обчислення пенсії враховується заробітна плата за весь період страхового стажу починаючи з 01.07.2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 01.01.2016 року або у разі, якщо страховий стаж починаючи з 01.07.2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата за будь-які 60 місяців страхового стажу підряд до 01.07.2000 року незалежно від перерв.

Згідно ч. 2 ст. 41 Закону № 1058 до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності Законом №1058, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Згідно абз. 2 ч. 2 ст. 41 Закону №1058 для осіб, які у період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, термін виконання якої перевищував календарний місяць, до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися і до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні, у розрахунку на кожний місяць виконання роботи. Перелік таких осіб, а також порядок визначення для них заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, законодавець передбачив право пенсіонера обрати для врахування при обчисленні пенсії заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30.06.2000. У такому випадку до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії для осіб, які отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, термін виконання якої перевищував календарний місяць, враховуються суми виплат (доходу), які не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні, у розрахунку на кожний місяць виконання роботи.

Кабінет Міністрів України 20.04.2005 своєю Постановою №306 затвердив Порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії особам, що у період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць (далі - Порядок). Дія цього порядку поширюється на осіб, що до 01.07.1998 року отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць, а саме:

- тих, що працювали в сільському господарстві, були зайняті на сезонних роботах, працювали у старательських артілях, виконували роботи (надавали послуги) за цивільно-правовими договорами та сплачували внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування;

- творчих працівників (архітекторів, художників, артистів, музикантів, композиторів, критиків, мистецтвознавців, письменників, кінематографістів).

Відповідно до п. 2 Порядку визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії особам, що у період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2005 № 306, до суми заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії згідно з цим Порядком зараховуються суми виплат (доходу), з яких сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до п. 6 Порядку визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії особам, що у період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2005 № 306, підставою для виплати заробітної плати (доходу) за результатами виконаної роботи, що зазначаються у довідці, може бути: законодавчий або інший нормативно-правовий акт чи положення про оплату праці, яким на момент виплати особі заробітної плати (доходу) було передбачено проведення остаточного розрахунку за результатами певного періоду (кварталу, півріччя, року) або після закінчення роботи; цивільно-правовий договір.

Умови оплати праці плавскладу промислових суден регулювалися Положенням про умови оплати праці плаваючого складу промислових, пошукових, науково-дослідних, експериментальних суден і плаваючих маяків, флагманських спеціалістів і плаваючого експедиційного складу флоту рибної промисловості, яке було затверджене першим замісником Міністра рибного господарства СРСР 19.09.1984 та погоджене з ЦК профспілки працівників рибної промисловості 19.09.1984.

Відповідно до п. 19 вищевказаного Положення начисление заработной платы экипажам судов производится по результатам работы за рейс (период). В период рейса судна до окончательного расчета за рейс членам экипажа по их просьбе может выплачиваться аванс из расчета 100% должностного оклада с применением установленных районных коэффициентов.

Відповідно до п. 8 Порядку визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії особам, що у період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2005 № 306, заробітна плата (дохід), що підлягає зарахуванню до суми заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії, визначається шляхом ділення суми заробітної плати (доходу), виплаченої за результатами роботи, на кількість місяців виконання такої роботи.

Проаналізувавши дані, що містяться в архівній довідці № 134п від 12.05.2017, суд дійшов висновку, що у трудовій діяльності позивача, як у особи, яка працювала рейсово, наявні періоди роботи, які оплачені сукупно більше ніж за один календарний місяць, отже позивач має право на розрахунок заробітної плати (доходу), що підлягає зарахуванню до суми заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії, у визначений Порядком № 306 спосіб, тобто шляхом ділення суми заробітної плати (доходу), виплаченої за результатами роботи, на кількість місяців виконання такої роботи.

Проте, відповідач не застосовував п. 8 Порядку № 306 для визначення заробітної плати (доходу) позивача, що підлягає зарахуванню до суми заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії, а призначив пенсію, розрахувавши розмір пенсії на загальних підставах згідно зі ст.ст. 40 та 41 Закону № 1058-IV, що підтверджується наявним у матеріалах справи розрахунком заробітної плати, з якого вбачається, що у місяцях оплати роботи по закінченню рейсів відповідач обмежив враховану заробітну плату у зв`язку з тим, що вона перевищувала максимальний розмір 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні, а в інші місяці роботи в рейсах - обчислив заробітну плату, виходячи з розміру 0,00000, що призвело до безпідставного зменшення нарахованої пенсії.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині зобов`язання ГУ ПФУ в м. Києві застосувати пункт 8 Порядку визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії особам, що у період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 306 від 20.04.2005.

При цьому, колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що даний позов є передчасним, оскільки позивач не звертався до пенсійного органу з такими вимогами, що заявлені ним в позові, позаяк зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач оскаржує, саме, незастосування відповідачем під час перерахунку пенсії на виконання судового рішення Порядку №306, тому попереднє звернення із заявою щодо цього не є обов`язковим, оскільки дані правовідносини не передбачають досудового вирішення спору.

Разом з тим, доводи апелянта щодо пропуску позивачем строку звернення до суду заслуговують на увагу.

Так, відповідно до ч.ч.1-3 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, на виконання судового рішення відповідачем було перераховано пенсію позивача згідно з розпорядженням від 14.06.2018 року, яку він і отримував з червня 2018 року і саме з цього часу він знав (повинен був знати) про розмір нарахованої пенсії і у разі незгоди мав право на його оспорювання, проте, позов ним подано лише 27.02.2019 року.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що порушене право позивача підлягає судовому захисту з 27.08.2018, тобто в межах шестимісячного строку, а не з 01.06.2017, як вирішив суд першої інстанції.

Як вказано у Рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 року №1-10/2004, охоронюваний законом інтерес треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони для задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності та іншим загально-правовим засадам.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із її заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Колегія суддів звертає увагу на те, що встановлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного процесу та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.03.2009 року, прийнятого за наслідком розгляду заяви №20347/03 у справі «Плахтєєв та Плахтєєва проти України» зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У такій формі в цьому пункті втілено «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді. Однак, це право не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням, таким, наприклад, як передбачені законом строки давності, заходи забезпечення позову, тощо.

Відповідно до положень частини третьої статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

В свою чергу, частиною першою статті 319 КАС України визначено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду у відповідній частині з підстав, встановлених статтею 240 цього Кодексу.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову підлягає частковому скасуванню із залишенням без розгляду позовних вимог за межами шестимісячного строку.

В іншій частині колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Крім того, в цій частині судове рішення не оскаржується.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві - задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 грудня 2020 року - скасувати в частині задоволення позовних вимог за період з 01.06.2017 року по 26.08.2018 року, і позовні вимоги в цій частині - залишити без розгляду.

У зв`язку з чим в абзаці другому резолютивної частини рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 грудня 2020 року дату « 01.06.2017» замінити на « 27.08.2018».

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 грудня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий-суддя Л.В. Губська

Судді О.В. Карпушова

А.Г. Степанюк