Справа № 826/6180/18
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2021-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2021 року м. Київ № 826/6180/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кармазіна О.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю «Моріарт»
доГоловного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
проскасування податкових повідомлень-рішень,
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю «Моріарт» (код ЄДР 39269262, 02002, м. Київ, вул. Луначарського, буд. 3-В, кв. 41) (далі - ТОВ «Моріарт», позивач) до Головного управління ДФС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, код ЄДР: 39439980) (далі - відповідач, ГУ ДФС у м. Києві) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 04.01.2018 №, №, №.

Позиція позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на підставі наказу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 09.11.2017 №12032 та направлень від 10.11.2017 №1275/26-15-14-01-01 та №1276/26-15-14-01-01 проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Моріарт».

Позивач стверджує, що до перевірки товариством було надано всі витребувані наказом від 09.11.2017 №12032 документи по взаємовідносинам з контрагентами: приватним підприємством «Романа-Мобіл» (далі - ПП «Романа-Мобіл») за період січень-березень 2015 року та товариством з обмеженою відповідальністю «Трастор» (далі - ТОВ «Трастор») за період квітень 2015 року.

За доводами позивача підставою для проведення перевірки слугувало внесення по ТОВ «Трастор» до АІС «СФП» облікової картки від 04.04.2016 №551/8/26-52-21-04 інформації, що згідно протоколу допиту ОСОБА_1 , останній не має відношення до реєстрації та ведення діяльності підприємства, проте на час здійснення господарських операцій між ТОВ «Моріарт» та ТОВ «Трастор», директором останнього та єдиним учасником був ОСОБА_2 , про що міститься інформація в ЄДР.

Згідно пояснень позивача, 13.01.2018 у відділенні пошти ними було отримано спірні податкові повідомлення-рішення, розрахунок податкових зобов`язань та штрафних санкцій, з яких вбачається, що існує акт перевірки, який товариству не був вручений.

Позивач наголошує, що акт перевірки ним отримано 18.01.2018, тобто після звернення до відповідача із заявою на отримання акту перевірки.

Вказане, на думку позивача, свідчить про порушення вимог приписів ст. ст. 44, 58, 86 Податкового кодексу України, оскільки зазначені норми передбачають надіслання податкових повідомлень-рішень протягом 10 робочих днів після отримання акту перевірки, а також, право товариства подати контролюючому органу заперечення або/та додаткові документи, які підтверджують показники, відображені товариством у податковій звітності.

За твердженнями позивача, у нього була відсутня можливість подачі заперечень чи додаткових пояснень контролюючому органу, оскільки акт перевірки не отримував, а відтак направлені податкові повідомлення-рішення раніше дати отримання акту перевірки є незаконними та такими, що підлягають скасуванню.

Також, позивач не погоджується із висновками відповідача про безтоварність господарських операцій з ПП «Романа-Мобіл» та ТОВ «Трастор» та вважає їх протиправними та такими, що не відповідають дійсності, оскільки господарські операції зі спірними контрагентами здійснювались на підставі належним чином оформлених первинних документах, а виготовлена продукція була в подальшому реалізована, що теж підтверджується належним чином оформленою первинною документацією.

Окрім того, позивач наголошує, що укладені договори зі спірними контрагентами не визнавались недійсними в судовому порядку, а тому господарські операції є реальними.

Аналогічні пояснення позивачем надано в доповненнях до адміністративного позову від 10.08.2018, до яких останній додав докази на підтвердження подальшої реалізації виготовленого продукту (т. 2; а.с. 117-122).

Відтак позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Позиція відповідача.

ГУ ДФС у м. Києві подало відзив на позовну заяву (т.2, а.с. 16-23), в якому просило відмовити ТОВ «Моріарт» в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з наступних підстав.

Відповідач відхиляє посилання позивача на те, що контролюючим органом не направлявся акт перевірки на адресу ТОВ «Моріарт» та зазначає наступне.

Згідно тверджень відповідача, за результатами проведеної перевірки був складений акт перевірки від 23.11.2017 №496/26-15-14-01-01/39269262 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Моріарт» (код 39269262), тел. , e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_2 з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємодії з ПП «Романа-Мобіл» (код 36871662) за період січень, лютий, березень 2015 року та ТОВ «Трастор» (код 39625594) за період квітень 2015 року, який був направлений засобами поштового зв`язку 23.11.2017 (т.2 а.с. 34), проте повернувся з відміткою поштового відділення про неможливість вручення листа у зв`язку з відсутністю адресата за місцезнаходженням, про що перевіряючими складено акт від 19.12.2017 №637/26-15-14-01-01 «Про неможливість вручення акту перевірки, який повернувся з відміткою поштового відділення про неможливість вручення листа у зв`язку з відсутністю адресата за місцезнаходженням» (т.2 а.с. 35-36).

Відповідач зазначає, що у перевіряємий період позивач мав фінансово-господарські взаємовідносини з ПП «Романа-Мобіл» та ТОВ «Трастор».

За доводами відповідача, між ТОВ «Моріарт» та його контрагентами були укладені договори на виготовлення продукції з давальницької сировини, а саме з ПП «Романа-Мобіл» договір від 16.01.2015 №1601, з ТОВ «Трастор» договір від 17.03.2015 №103 з однаковими умовами.

Відповідач стверджує, що до перевірки не було надано актів приймання-передачі сировини, які передбачені п. 2.5 договорів.

Окрім того, відповідач зазначає, що з наданих до перевірки технічних завдань, які передбачені договорами, вбачається, що вони не узгоджені сторонами договору, відсутні підписи та не проставлені печатки, відсутні строки виконання робіт, ціна та не зазначені реквізити сторін, яких дані технічних завдань стосуються.

Також відповідач зазначає, що під час перевірки була використана інформація з АІС «СФП»:

- по ПП «Романа-Мобіл» картка суб`єкта фіктивного підприємництва від 18.08.2015 №4521, згідно якої підприємство зареєстровано у органах державної реєстрації фізичними особами з подальшою передачею у володіння чи управління підставним, померлим, безвісти зниклим особам або таким особам, що не мали наміру провадити фінансово-господарську діяльність або реалізовувати повноваження;

- по ТОВ «Трастор» картка суб`єкта фіктивного підприємництва від 04.04.2016 №551/8/26-52-21-04, згідно якої товариство зареєстровано (перереєстровано) на недійсні (втрачені, загублені) та підроблені документи.

Окрім того, відповідач посилається на протоколи допиту, надані ОУ ГУ ДФС у м. Києві:

- від 10.08.2015 ОСОБА_3 щодо непричетності до ведення фінансово-господарської діяльності ПП «Романа-Мобіл»;

- від 01.04.2016 ОСОБА_1 щодо непричетності до ведення фінансово-господарської діяльності ПП «Романа-Мобіл».

Відповідач наголошує, що вище зазначене свідчить, про те, що контрагенти позивача зареєстровані на підставних осіб, які не мали відношення до діяльності підприємств та не здійснювали фактичної господарської діяльності.

Також, відповідач звертає увагу на те, що позивачем в позовній заяві не спростовано висновки акту перевірки, а саме, ним не надано узгоджених та належним чином оформлених технічних завдань передбачених спірними договорами; актів прийому-передачі сировини; супутні роботи які зазначені в актах здачі-прийняття робіт ПП «Романа-Мобіл» не передбачені спірним договором. А надані позивачем фото звіти виконаних робіт не є належними доказам у розумінні ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України.

З урахуванням викладеного в акті перевірки, відповідач вважає спірні податкові повідомлення-рішення законними та обґрунтованими.

Процесуальні дії, вчинені у справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.04.2018 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення зазначених в ній недоліків.

В межах встановленого судом строку недоліки позовної заяви усунуто.

Ухвалою суду від 17.05.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній адміністративній справі. Вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

За результатами проведення підготовчого провадження, у підготовчому засіданні 26.06.2018 закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (по суті).

За результатами судового засідання 22.08.2018 на підставі ч. 9 ст. 205 КАС України ухвалено про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Встановлені судом обставини.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи, враховуючи пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ГУ ДФС у м. Києві на підставі наказу від 09.11.2017 №12032 та направлень від 10.11.2017 №1275/26-15-14-01-01 та №1276/26-15-14-01-01 проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Моріарт» (т.2 а.с. 29-31).

За результатами перевірки складено акт від 23.11.2017 №496/26-15-14-01-01/39269262 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Моріарт» (код 39269262), тел. , e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_2 з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємодії з ПП «Романа-Мобіл» (код 36871662) за період січень, лютий, березень 2015 року та ТОВ «Трастор» (код 39625594) за період квітень 2015 року (далі - акт перевірки) (т.1 а.с. 188-214).

В акті перевірки (т.1 а.с. 190) встановлено наявність фінансово-господарських відносин між позивачем та ПП «Романа-Мобіл», ТОВ «Трастор», які вплинули на визначення доходу від будь-якої діяльності, визначений за правилами бухгалтерського обліку за період з 01.01.2015 по 31.12.2015.

Відносно контрагента позивача ПП «Романа-Мобіл» - в акті перевірки зазначається наступне (т.1 а.с. 193):

- згідно звіту за формою 1ДФ за 4 квартал 2014 року, поданого підприємством до органів ДФС, кількість працівників складає 24 особи, за 1 квартал 2015 року звіт за формою 1ДФ до органів ДФС не подавався;

- згідно фінансового звіту суб`єкта малого підприємництва за 2014 рік, поданого підприємством до органів ДФС, балансова вартість основних засобів складає 0,0 грн.

Також, в акті перевірки (т.1 а.с. 193), який є носієм податкової інформації, контролюючий орган посилається на наступні документи:

- протокол допиту, наданий ОУ ГУ ДФС у м. Києві від 10.08.2015 ОСОБА_3 щодо непричетності до ведення фінансово-господарської діяльності ПП «Романа-Мобіл», в якому остання зазначила, що «не мала наміру здійснювати підприємницьку діяльність», «ніяких даних підприємств формально до ДПІ за місцем обліку не подавала», «жодних договорів, угод, як директор вказаних підприємств я не укладала, не підписувала та нікого на це не уповноважувала», «жодних рахунків не відкривала та нікого на це не уповноважувала»;

- витяг з ухвали Солом`янського районного суду міста Києва по справі №760/9991/17 від 17.07.2017, згідно якої «проведеним аналізом баз даних ДФС України - АІС «Податковий блок», встановлено, що ПП «Романа-Мобіл» (код ЄДР 36871662) незаконно формували податковий кредит ряду підприємств».

Відносно контрагента позивача ТОВ «Трастор» - в акті перевірки зазначається наступне (т.1 а.с. 200):

- звіт за формою 1ДФ з моменту реєстрації 09.02.2015 по дату акту перевірки до органів ДФС не подавався, у зв`язку з чим неможливо встановити кількість працівників на підприємстві в перевіряємому періоді;

- згідно фінансового звіту суб`єкта малого підприємництва за 1 квартал 2015 рік, поданого підприємством до органів ДФС, балансова вартість основних засобів складає 0,0 грн.

Також, в акті перевірки (т.1 а.с. 200-201), який є носієм податкової інформації, контролюючий орган посилається на наступні документи:

- протокол допиту, наданий ОУ ГУ ДФС у м. Києві від 01.04.2016 ОСОБА_1 щодо непричетності до ведення фінансово-господарської діяльності ПП «Романа-Мобіл», в якому останній зазначив, що «ніякого відношення до ведення фінансово-господарської діяльності вказаних підприємств я не маю та ніколи не мав, нікого на це не уповноважував. Довіреності на ведення такої діяльності не виписував та не підписував. Хто здійснював від мого імені фінансово-господарську діяльність підприємства мені не відомо.»;

- витяг з ухвали Хмельницького міськрайонного суду по справі №686/6276/16-к від 18.03.2016, згідно якого «досудовим розслідуванням встановлено, що ТОВ «Трастор», відсутні за місцезнаходженням, будь-яка господарська діяльність за місцем реєстрації не здійснювалась, а службові особи даного підприємства зареєстровані за юридичною адресою Центру обліку бездомних громадян у м. Києві».

Перевіркою встановлено порушення ТОВ «Моріарт»:

- п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму податку на прибуток в періоді, що перевірявся на загальну суму 137 183,00 грн.;

- п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, п.198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму податку на додану вартість в періоді, що перевірявся на загальну суму 151 211,00 грн. та занижено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 1214,00 грн.

На підставі акту перевірки винесено податкові повідомлення-рішення:

- від 04.01.2018 №, яким визначено суму завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у розмірі 1214,00 грн.;

- від 04.01.2018 №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів у розмірі 189 014,00 грн., у тому числі за податковим зобов`язанням - 151 211,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 37 803,00 грн.;

- від 04.01.2018 №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств у розмірі 137 183,00 грн.

Що стосується власне спірних операцій, суд додатково зазначає наступне.

Так, проаналізувавши у взаємозв`язку з вищенаведеним та в контексті доводів учасників справи щодо обставин донарахування сум податку на додану вартість та податку на прибуток відносно взаємовідносин позивача із зазначеними контрагентами положення Податкового кодексу України, а саме:

- пп. 4.1.4 щодо принципу презумпції правомірності рішень платника податку, пп. 14.1.36. щодо визначення терміну «господарська діяльність», пп. 14.1.191. щодо визначення «постачання товарів», пп. 14.1.202. щодо визначення «продаж (реалізація) товарів», пп. 14.1.185. щодо визначення «постачання послуг», пп. 14.1.203 щодо визначення «продаж результатів робіт (послуг)», пп 14.1.231 щодо визначення «розумна економічна причина (ділова мета)»;

- щодо оподаткування прибутку підприємств, а саме: пп. 133.1.1. щодо визначення платників, пп. 134.1.1 щодо об`єкту оподаткування, п. 135.1. щодо бази оподаткування, п. 137.1 щодо порядку обчислення податку на прибуток підприємства, п. 138.2. щодо випадків, коли фінансовий результат до оподаткування зменшується, п. 138.1. щодо випадків збільшення фінансового результату, положень розділу ІІІ ПК України;

- Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 р. № 318 (із змінами), щодо визнання витрат, складу витрат;

- Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29 листопада 1999 р. № 290;

- Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 11 «Зобов`язання», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 січня 2000 р. № 20;

- щодо податку на додану вартість: пп. 14.1.178 щодо визначення «податок на додану вартість», пп. 14.1.181 щодо визначення «податковий кредит», п. 185.1. щодо визначення «об`єкт оподаткування», пп. 188.1. щодо бази оподаткування, п. 198.1. щодо обставин, наявність яких зумовлює виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту, п. 198.2. щодо дати виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту, п. 198.3. щодо порядку визначення податкового кредиту, п. 198.6. щодо наслідків не підтвердження сум податку, п. 201.1. щодо обов`язку видати податкову накладну та обставин, які зумовлюють їх видачу, п. 201.4. щодо дати видачі податкової накладної, п. 201.7. щодо видачі п/н на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс); п. 201.8. щодо осіб, яким надано право нарахування податку та видачі п/н, п. 201.10 щодо видачі п/н платником податку та статусу п/н як підстави нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту;

- ч. 2. ст. 3. «фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку», ч. 1 ст. 9 «підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи», ст. 1 щодо визначення термінів Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» «первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію»;

- пп. 16.1.2. Податкового кодексу України щодо обов`язку ведення обліку доходів і витрат, складання звітності, що стосується обчислення і сплати податків та зборів, 16.1.3. Податкового кодексу України щодо обов`язку подання звітності та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, п. 44.1. Податкового кодексу України щодо ведення обліку на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством, та щодо підтвердження задекларованих відомостей, суд приходить до наступних висновків.

Так, податкова звітність формується на підставі первинних бухгалтерських документів, які, крім іншого, мають бути складені за фактично вчиненою операцією, повинні мати всі обов`язкові реквізити, зокрема, містити відомості про господарську операцію, про зміст та обсяг операцій, та бути підписані уповноваженими особами, що у сукупності надає первинному документу юридичної значимості для цілей відображення фактично вчинених операцій у бухгалтерському та податковому обліку.

У той же час, правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування податкових вигод виникають за наявності сукупності обставин та підстав, з якими наведені вище норми податкового законодавства пов`язують можливість формування спірних сум податкових вигод та які є передумовою їх формування.

Зокрема, такі правові наслідки наступають у разі: (1) фактичного (реального) здійснення господарських операцій, які є об`єктом оподаткування; (2) документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду (в залежності від характеру певних операцій); (3) придбання товарів/робіт/послуг з метою їх використання у власній господарській діяльності; (4) наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності (особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник ПДВ); (5) наявності у покупця податкової накладної, яка відповідає вимогам ст. 201 ПК України та підписана уповноваженою особою, (6) наявності ділової мети, розумних економічних причин (причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності - пп. 14.1.231. ПК України.

При цьому, суть останнього, слід розуміти так, що діяльність платника податків не ставиться під сумнів, якщо у неї є розумна ділова мета. Податкова економія при цьому діловою метою не визнається. В іншому випадку податкові наслідки переосмислюються у відповідності з економічною суттю операцій.

Недоведеність наявності зазначених чинників, з якими наведені вище норми законодавства пов`язують можливість формування платником податків податкових вигод, зокрема, недоведеність фактичного здійснення певних операцій (нездійснення операцій), позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкових вигод, а покупця - права на формування цих податкових вигод, навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних по суті та у зв`язку з цим юридично дефектних первинних документів, незважаючи на наявність у платника податку доказів сплати продавцеві вартості товарів/робіт/послуг, якщо рух коштів не забезпечений зв`язком з господарською діяльністю учасників певних операцій. При цьому, відсутність ділової мети також є підставою для відмови у наданні податкових вигод.

У даному випадку, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази та первинні документи відповідно до положень ст. 90 КАС України за своїм внутрішнім переконанням, виходячи з положень ч. 2 ст. 73 КАС України (щодо предмету доказування) та з урахуванням положень ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України (щодо обов`язку доказування), суд приходить до висновку про недоведеність фактичного виконання спірних операцій, відсутність розумних економічних причин для їх замовлення, про юридичну дефектність первинних документів та податкових накладних, а отже і про відсутність правових підстав для формування спірних сум податкових вигод.

Так, в контексті наведеного судом встановлено наступне.

З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «Моріарт» (замовник) та ПП «Романа-Мобіл» (виконавець) укладено договір на виготовлення продукції з давальницької сировини від 16.01.2015 №1601, відповідно до якого замовник доручає виконавцеві, а виконавець зобов`язується на своїх виробничих площах виготовити з наданої замовником давальницької сировини продукцію, визначену технічним завданням, та виконати інші супутні роботи та надати супутні послуги, перелік яких визначено цим договором, а замовник зобов`язується прийняти виготовлену продукцію й оплатити вартість робіт (т.1 а.с. 27-30).

Аналогічний договір ТОВ «Моріарт» уклало з ТОВ «Трастор» від 17.03.2015 №103 на виготовлення продукції з давальницької сировини (т.1 а.с. 31-34).

Позивач на підтвердження реальності фінансово-господарських відносин з його контрагентами ТОВ «Трастор» та ПП «Романа-Мобіл» надано копії наступних документів: договорів від 16.01.2015 №1601, від 17.03.2015 №103, актів здачі-прийняття робіт від 06.04.2015 №15, від 06.04.2015 №16, від 06.04.2015 №17, від 19.01.2015 №22, від 13.02.2015 №62, від 03.02.2015 №50, від 24.02.2015 №67, від 24.02.2015 №69, від 25.02.2015 №58, від 27.03.2015 №69, податкових накладних, платіжних доручень, податкових декларацій з податку на додану вартість за січень-квітень 2015 року, податкової декларації з податку на прибуток за 2015 року, фотографій виконаних робіт, ОСВ по рахункам 631 в розрізі контрагентів.

Суд ознайомившись із актами здачі-прийняття робіт встановив (т.1 а.с. 17-26), що:

- ТОВ «Трастор» здійснювало виготовлення рекламної продукції «TOP-PFARM», «TOPMART»;

- ПП «Романа-Мобіл» здійснювало ремонт вивіски Харківське шосе 201, модернізацію вивіски Ж.Д. вокзал, виготовлення креста 650х650 мм Ломоносова, капітальний ремонт вивіски Вишняківського, 13, підсвітку стендів, виготовлення підсвітки стендів, виготовлення рекламної продукції «TOP-PFARM», «TOPMART».

На підтвердження дійсності та товарності взаємовідносин з контрагентами: ТОВ «Трастор» та ПП «Романа-Мобіл», позивачем надано докази, що роботи щодо:

- виготовлення креста 650х650 мм Ломоносова, модернізацію вивіски Ж.Д. вокзал, капітальний ремонт вивіски Вишняківського, 13 були предметом договору укладеного позивачем з товариством з обмеженою відповідальністю «Віталюкс» (т.2 а.с.123-163);

- виготовлення рекламної продукції «TOPMART» були предметом договору укладеного позивачем з товариством з обмеженою відповідальністю «Група рітейлу України» (т. 2 а.с. 164-202).

- виготовлення рекламної продукції «TOP-PFARM» були предметом договору укладеного позивачем з приватним підприємством «КІФ» (т. 2 а.с. 203-222).

- виготовлення підсвітки стендів були предметом договорів укладених позивачем з товариством з обмеженою відповідальністю «Аптекарь», товариством з обмеженою відповідальністю «Маркет-Сервіс», товариством з обмеженою відповідальністю фірма «Мед-сервіс», приватним підприємством «Анкор фарм» (т.2 а.с. 223-269).

Однак, суд наголошує, що позивачем не надано доказів економічної доцільності залучення до виконання вище зазначених робіт субпідрядників - ТОВ «Трастор» та ПП «Романа-Мобіл», а відтак відсутній зв`язок вказаних операцій з господарською діяльністю позивача, що є передумовою формування спірних сум податкових вигод.

Окрім того, суд ознайомившись з умовами спірних договорів від 16.01.2015 №1601 та від 17.03.2015 №103, встановив наступне.

Згідно п. 2.1 вказаних договорів, роботи виконуються на підставі узгодженого сторонами технічного завдання, що надається виконавцю в письмовій формі. Форма технічного завдання встановлена додатком до даного договору.

Однак, матеріали справи не містять ні додатків до договору, якими визначено форму технічних завдань та самих технічних завдань.

Суд відхиляє посилання позивача на погоджені між ТОВ «Моріарт» та товариством з обмеженою відповідальністю «Група рітейлу України» технічні завдання, як належний доказ наявності технічних завдань до виконання яких залучались спірні контрагенти.

Згідно п.2.5 вказаних договорів, замовник передає виконавцю сировину за актом приймання-передачі у строки встановлені завданням.

Проте, матеріали справи не містять жодного акту приймання-передачі сировини.

Також, суд звертає увагу, що з актів здачі-прийняття робіт вбачається виконання ТОВ «Трастор» та ПП «Романа-Мобіл» однакових робіт, а саме: виготовлення рекламної продукції « TOP-PFARM », «TOPMART».

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази, які б конкретизували роботи виконані кожним контрагентом позивача.

Окрім того, суд наголошує, що надані фото-звіти та креслення неможливо ідентифікувати та визначити - ким саме були виконані зображені на фото об`єкти, та на підставі яких договорів (т.1 а.с. 39-145).

При цьому, суд враховує, що наявність оплати за спірними операціями сама по собі також не є підтвердженням фактичного здійснення операцій та в даному випадку - самостійною підставою для формування спірних сум податкових вигод, оскільки рух цих коштів, виходячи з вищенаведеного у сукупності, не забезпечений зв`язком з господарською діяльністю підприємств - учасників спірних операцій.

Окрім того, суд відхиляє посилання позивача, як на підставу для скасування податкових повідомлень-рішень на те, що контролюючим органом не було направлено на адресу товариства акт перевірки, оскільки вказане спростовано відповідачем.

Так, акт був направлений засобами поштового зв`язку 23.11.2017 (т.2 а.с. 34), проте повернувся з відміткою поштового відділення про неможливість вручення листа у зв`язку з відсутністю адресата за місцезнаходженням, про що перевіряючими складено акт від 19.12.2017 №637/26-15-14-01-01 «Про неможливість вручення акту перевірки, який повернувся з відміткою поштового відділення про неможливість вручення листа у зв`язку з відсутністю адресата за місцезнаходженням» (т.2 а.с. 35-36).

Що стосується посилання відповідача на протоколи допиту директорів ТОВ «Трастор» та ПП «Романа-Мобіл», то суд наголошує, що самі по собі протоколи допиту чи наявність кримінального провадження не є безумовними та допустимими доказами відсутності реального здійснення господарської операції, і такі обставини повинні враховуватись у сукупності з іншими доказами у справі.

Суд, в контексті останнього нагадує, що відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відтак, всі фактичні дані суд оцінює у сукупності.

Також, суд відхиляє посилання позивача на те, що директором та єдиним учасником ТОВ «Трастор» є ОСОБА_2 .

Так, з наданого ж самим позивачем витягу з ЄДРПОУ по ТОВ «Трастор» (т.1 а.с. 227) вбачається, що одним із засновником товариства є ОСОБА_1 .

Таким чином вбачається, що зазначені підприємства-контрагенти зареєстровані на підставну особу, яка не мала наміру та не здійснювала фактичної господарської діяльності (дій) та будь-яких операцій від імені вказаного контрагента, свої повноваження як керівник така особа не реалізовувала, договори та первинні документи не складала та не підписувала.

У даному випадку підприємства знаходились поза межами контролю формального (номінального) директора, а від імені контрагента невідомими особами лише оформлювались документи без фактичного здійснення господарських операцій від імені підприємства. Номінальний директор нікого не уповноважував на вчинення дій від імені товариства в частині проведення господарської діяльності, складання первинних та звітних документів, та відсутні відомості щодо уповноваження інших осіб на вчинення дій від імені товариства. Матеріалами справи, відомостями з ЄДР щодо товариства - контрагента позивача також спростовується наявність таких осіб. Підприємства-контрагенти створювались та діяли з метою прикриття незаконної діяльності, є фіктивними підприємствами.

Виходячи з наведеного спростовуються доводи позивача щодо виконання на користь позивача спірних операцій зазначеним підприємством-контрагентами, за відносинами з якими сформовано спірні суми податкових вигод, та доводи щодо юридичної значимості первинних документів.

Наведене, у свою чергу, вказує на юридичну дефектність первинних/облікових/ податкових документів для цілей формування даних бухгалтерського та податкового обліку та, в сукупності, відповідно, свідчить про відсутність підстав для формування спірних сум податкових вигод, що, у свою чергу, свідчить про законність та обґрунтованість висновків відповідача та оскаржуваних рішень.

Виходячи з наведеного, позивачем не доведено наявності обставин та підстав, з якими наведені вище норми податкового законодавства пов`язують можливість правомірного формування податкових вигод за спірними операціями, що, відповідно, свідчить про відсутність у позивача підстав для їх формування за результатами оформлення вищезгаданих операцій.

Як приходить до висновку суд, за спірними операціями із зазначеними контрагентами лише оформлювались окремі первинні документи та податкові накладні без фактичного виконання контрагентом обумовлених операцій, чим створювалась видимість (зовнішні ознаки) реального здійснення операцій та правомірності формування спірних сум податкових вигод, наслідком чого стало отримання позивачем необґрунтованої податкової вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 76 КАС України питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог та їх обґрунтування, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки досліджених доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на з`ясуванні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про відповідність фактичним обставинам та нормам податкового законодавства висновків акту перевірки та, відповідно, оскаржуваних рішень, а відтак підстав для визнання противними та скасування оскаржуваних рішень не має.

Відтак, враховуючи вищевикладене у сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Керуючись положеннями ст. ст. 2, 5 - 11, 14, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Моріарт» (код ЄДР 39269262, 02002, м. Київ, вул. Луначарського, буд. 3-В, кв. 41) до ГУ ДФС у м. Києві (код ЄДР 39439980; адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 04.01.2018 №, №, № - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням положень п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя О.А. Кармазін