Справа № 420/5104/20
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2021-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/5104/20

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Кравця О.О.,

Зуєвої Л.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 січня 2021 року, прийняте у складі суду судді Марина П.П. в місті Одеса по справі за позовом ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону про визнання протиправним та скасування Наказу №484к від 25.05.2020 року, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону, в якому позивач, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог (а.с. 55-56), просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ виконувача обов`язків військового прокурора Південного регіону України № 484к від 25 травня 2020 року, яким ОСОБА_1 , з 25 травня 2020 року звільнено з посади прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні управління процесуального керівництва Військової прокуратури Південного регіону України та з органів прокуратури, виключено зі списків особового складу Військової прокуратури Південного регіону України, з врахуванням змін до цього наказу, внесених наказом Виконувача обов`язків військового прокурора Південного регіону України № 622к від 09 липня 2020 року;

- поновити ОСОБА_1 , на роботі за посадою прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні управління процесуального керівництва Військової прокуратури Південного регіону України, або прирівняною до неї посадою;

- стягнути з Військової прокуратури Південного регіону України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, розрахований відповідно до статті 27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року, починаючи з 26 травня 2020 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18 січня 2021 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону про визнання протиправним та скасування Наказу №484к від 25.05.2020 року, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на те, що рішення суду першої інстанції прийняте передчасно та з порушенням норм процесуального права, тому просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким заявлені позовні вимоги задовольнити.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що згідно положень Закону України «Про прокуратуру», який не визначає особливостей правового статусу військових прокурорів, та абзацу третього пункту 18 розділу II Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 № 113-IX, (далі Закон №113-IX), дострокове припинення контракту про проходження військової служби не може бути підставою для звільнення з органів прокуратури, оскільки не входить до виключного переліку підстав для звільнення, встановленого частиною першою статті 51 Закону України «Про прокуратуру». Крім того, апелянт не погоджується із посиланнями суду першої інстанції на рішення кадрової комісії №1 від 05.04.2020 року №147 про неуспішне проходження атестації, оскільки апелянт вважає, що ліквідації чи реорганізації органу прокуратури фактично не відбулось, а судом першої інстанції не враховано той факт, що перейменування Військової прокуратури Південного регіону України відбулося, тобто більш ніж через три місяці після звільнення позивача з військової прокуратури.

Представник відповідача надав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, з 16.12.2013 року по 01.09.2014 року ОСОБА_1 проходив службу стажистом на посаді прокурора Кіровоградської прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Південного регіону України на умовах строкового трудового договору.

01.09.2014 року ОСОБА_1 призначено стажистом на посаді прокурора військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України на умовах строкового трудового договору.

06.10.2014 року ОСОБА_1 призначено на посаду прокурора військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України на умовах строкового трудового договору.

10.04.2015 року ОСОБА_1 призначений на посаду слідчого військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України та прийняв присягу прокурора.

27.04.2015 року ОСОБА_1 звільнений з займаної посади у зв`язку зі вступом на військову службу (п.3 ст. 36 КЗпП України).

Згідно з витягом з наказу Міністра оборони України від 24.04.2015 року №276, пунктом 15 визначено: «відповідно до ч. 5 ст. 5 та статей 5, 20, 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та пунктів 71, 72 та 153 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України з солдатом запасу ОСОБА_1 , який має класний чин «юрист 3 класу», укласти контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України строком на 5 років. Прийняти його на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу. Відрядити до Генеральної прокуратури України із залишенням на військовій службі для призначення на відповідну посаду зі штатно-посадовою категорією «майор юстиції» та в порядку переатестації присвоїти військове звання «лейтенант юстиції». (а.с. 156 з/б, 157).

Відповідно до п. 1 наказу виконувача обов`язків військового прокурора Південного регіону України №294к від 27.04.2015 року ОСОБА_1 юриста 3 класу звільнено з посади слідчого військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України з 27 квітня 2015 року у зв`язку зі вступом на військову службу та наказано виплатити грошову компенсацію за невикористану частину відпустки за робочий період з 16.12.2013 року по 27.04.2015 року у кількості 36 календарних днів.

Пунктом 2 наказу виконувача обов`язків військового прокурора Південного регіону України №294к від 27.04.2015 року ОСОБА_1 призначений слідчим військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України, зарахований до списків особового складу військової прокуратури Південного регіону України, поставлений на всі види забезпечення та вважається таким, який приступив до виконання службових обов`язків за посадою з 28 квітня 2015 року.

Підстава: рапорт ОСОБА_1 , наказ Міністра оборони України від 24.04.2015 року №276.

Отже, судом встановлено, що з 27.04.2015 року між ОСОБА_1 та військовою прокуратурою Південного регіону України припинені трудові відносини та здійснений остаточний розрахунок та з 27.04.2015 року ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, укладеним з Міністерством оборони України, який набирає чинності 27.04.2015 року та був відряджений для проходження служби до Генеральної прокуратури України із залишенням на військовій службі.

Також судом встановлено, що 02.04.2020 року, позивач звернувся до виконуючого обов`язки військового прокурора Південного регіону України полковнику юстиції Сиводєду І.С. з рапортом, в якому просив клопотати перед Міністром оборони України про звільнення ОСОБА_1 з військової служби у запас за пунктом «г» пункту частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - у зв`язку із скороченням штатів або проведення організаційних заходів. (а.с. 19).

Згідно з п. 26 параграфу 7 наказу Міністра оборони України від 29.04.2020 року №189, відповідно до пункту 18 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 19.09.2019 року №113-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» та п.2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», нижчепойменованих осіб офіцерського складу Збройних Сил України, які відряджені до Генеральної прокуратури України із залишенням на військовій службі звільнено у запас за підпунктом «г» ( у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) капітана юстиції ОСОБА_1 , прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні управління процесуального керівництва військової прокуратури Південного регіону. (а.с. 15-18)

Наказом виконувача обов`язків військового прокурора Південного регіону України №484к від 25 травня 2020 року керуючись ст.ст. 11, 17 Закону України «Про прокуратуру», п. 14 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідно до п. 242 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1 153/2008, капітана юстиції ОСОБА_1 , якого наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 29.04.2020 № І 89 звільнено з військової служби у запас за підпунктом «г» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів), з 25 травня 2020 року звільнити з посади прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні управління процесуального керівництва Військової прокуратури Південного регіону України та з органів прокуратури, виключити зі списків особового складу Військової прокуратури Південного регіону України, всіх видів забезпечення.

Також наказано відділу фінансування та бухгалтерського обліку Військової прокуратури Південного регіону України провести з ОСОБА_1 повний розрахунок відповідно до чинного законодавства України. Виплатити грошову компенсацію за дні невикористаних щорічних основних відпусток відповідно до довідки начальника відділу роботи з кадрами військової прокуратури Південного регіону України.

В зазначеному наказі також вказано, що щорічну основну відпустку за 2020 рік використав у кількості 16 календарних днів, грошову допомогу на оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік отримав.

Вислуга років у Збройних Силах України: календарна - 06 років 05 місяців, пільгова - відсутня. (а.с. 14)

Наказом виконувача обов`язків військового прокурора Південного регіону України від 09.07.2020 року №622к внесено зміни до вступної частини наказу виконувача обов`язків військового прокурора Південного регіону України від 25 травня 2020 року №484к та викладено його у наступній редакції:

«Керуючись ст.ст. 11, 17 Закону України «Про прокуратуру», п. 14 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідно до п. 242 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008» та на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру».(а.с. 47).

Вважаючи наказ виконувача обов`язків військового прокурора Південного регіону України № 484к від 25 травня 2020 року, з врахуванням змін до цього наказу, внесених наказом Виконувача обов`язків військового прокурора Південного регіону України № 622к від 09 липня 2020 року протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку з прийняттям Міністром оборони України наказу від 29.04.2020 року №189 про звільнення позивача з військової служби, керівник Військової прокуратури Південного регіону Украйни прийняв оскаржуваний наказ №484 к від 25.05.2020 року, що в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства. Суд першої інстанції дійшов висновку, що відрядження позивача для проходження військової служби до Генеральної прокуратури України та призначення його на відповідну посаду в органах прокуратури не свідчить про розповсюдження на позивача дію Закону України «Про прокуратуру» в частині підстав для звільнення.

Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється Законом України від 25 березня 1992 року №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон №2232-XII).

Відповідно до ч. 4 ст. 2 Закону № 2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч.ч.1, 4 ст.19 Закону № 2232-XII військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону. Форма, порядок і правила укладення контракту, припинення (розірвання) контракту та наслідки припинення (розірвання) контракту визначаються положеннями про проходження військової служби громадянами України та нормативно-правовими актами Міністерства оборони України та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, якщо інше не передбачено законом.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач звільнений з органів прокуратури, відповідно до наказу від 27.04.2015 року №294к без застосування положень ст. 119 КЗпП України, а отже припинив трудові відносини з військовою прокуратурою Південного регіону України. Водночас, з 27.04.2015 року ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, укладеним з Міністерством оборони України, який набирає чинності 27.04.2015 року та був відряджений для проходження служби до Генеральної прокуратури України із залишенням на військовій службі.

Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України врегульовано Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі Положення).

Відповідно до абз. 2 п. 15 Положення з громадянами, які добровільно вступають на військову службу, укладаються контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - контракт про проходження військової служби) - письмова угода, що укладається між громадянином і державою, від імені якої виступає Міністерство оборони України, для встановлення правових відносин між сторонами під час проходження військової служби;

Згідно з абз.6 п.2 Положення, у добровільному порядку громадяни проходять військову службу за контрактом осіб офіцерського складу.

Перший контракт про проходження військової служби укладається з громадянами, які приймаються на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу, - строком від 1 до 5 років залежно від згоди сторін. (абз. 7 п. 18 Положення)

Відповідно до п. 9 Положення військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період) можуть бути відряджені до державних органів, підприємств, установ, організацій, державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, що кореспондується з ч. 6 ст. 10 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Згідно з пп. 1 п. 35 Положення контракт припиняється (розривається), а військовослужбовець звільняється з військової служби (крім випадку, передбаченого пунктом 195 цього Положення за рішенням командування військової частини за наявності підстав, передбачених підпунктами "а" - "г", "д", "е", "є", "з" - "й" та "л" пункту 1 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Як вбачається з п. 3 контракту, цей контракт є строковим та укладається відповідно до строків установлених законодавством, за погодженням сторін на 5 років.

Пункт 4 контракту встановлює, що сторони зобов`язуються не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії контракту повідомити одна одну про бажання або не бажання укладати новий контракт чи відмову в його укладанні із зазначенням причин, передбачених нормативно-правовими актами.

Наказом Міністра оборони України від 29.04.2015 року №189 ОСОБА_1 звільнено із військової служби у запас на підставі підпункту г пункту 2 частини 5 статті 26 Закону № 2232-XII, а саме у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Таким чином, колегія суддів звертає увагу, що позивач в період його призначення та звільнення проходив військову службу у Збройних Силах України та був звільнений з військової служби за його заявою згідно наказу Міністра Оборони України від 29.04.2015 року №189.

Водночас, спірним у межах даної справи є питання, чи є звільнення позивача з військової служби підставою для його звільнення з органів прокуратури.

Відповідно до п. 245 Положення звільнення з військової служби військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, державних та комунальних навчальних закладів, здійснюється посадовими особами, зазначеними в пункті 153 цього Положення, за поданням керівників державних органів, підприємств, установ, організацій, державних та комунальних навчальних закладів, до яких вони відряджалися, без зарахування в розпорядження Міністерства оборони України.

Днем закінчення військової служби для таких військовослужбовців є день, зазначений у наказі (розпорядженні) про звільнення з посади в державних органах, на підприємствах, в установах, організаціях, державних та комунальних навчальних закладах, до яких вони були відряджені.

У разі закінчення строку дії контракту про проходження військової служби військовослужбовці, яких передбачається звільнити з посад в державних органах, на підприємствах, в установах, організаціях, державних та комунальних навчальних закладах, але немає можливості використати на військовій службі, звільняються з військової служби наказом посадової особи, яка приймала рішення про їх відрядження, у зв`язку із закінченням строку контракту.

Витяги з наказів про звільнення військовослужбовців з військової служби надсилаються до відповідних державних органів, підприємств, установ, організацій, державних та комунальних навчальних закладів для дальшого розрахунку звільнених осіб та направлення їх на військовий облік. У день розрахунку таких осіб у зв`язку із звільненням з військової служби керівник державного органу, підприємства, установи, організації, державного та комунального навчального закладу направляє їх на військовий облік до відповідного військового комісаріату. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) військових комісаріатів для взяття на військовий облік.

Враховуючи викладене, з системного тлумачення вищезазначених норм права колегія суддів вбачає, що у зв`язку з припиненням правовідносин, пов`язаних з проходженням військової служби, припиняються і правовідносини з органом прокуратури, так як позивач є військовослужбовцем та був відряджений до Генеральної прокуратури України.

Водночас, згідно пункту 7 розділу ІІ Прикінцевих і перехідних положень Закону № 113-IX, прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.

Слідчі органів прокуратури, які на день набрання чинності цим Законом займають посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.

Відповідно до пункту 18 розділу ІІ Прикінцевих і перехідних положень Закону № 113-IX у разі успішного проходження атестації прокурор за умови наявності вакансії та за його згодою може бути переведений Генеральним прокурором на посаду прокурора в Офіс Генерального прокурора, а керівником обласної прокуратури - на посаду прокурора у відповідній обласній прокуратурі та в окружній прокуратурі, яка розташована у межах адміністративно-територіальної одиниці, що підпадає під територіальну юрисдикцію відповідної обласної прокуратури. При цьому переведення прокурора може бути здійснено в орган прокуратури, що є рівнозначним, вищим або нижчим щодо органу прокуратури, в якому він обіймав посаду прокурора на день набрання чинності цим Законом, з урахуванням вимог щодо стажу роботи в галузі права, визначених у статті 27 Закону України "Про прокуратуру". При переведенні на посаду прокурора окружної прокуратури вимоги щодо стажу, передбачені частиною першою статті 27 Закону України "Про прокуратуру", не поширюються на прокурорів військових прокуратур, які успішно пройшли атестацію.

У разі успішного проходження атестації прокурорами та слідчими військових прокуратур, які є військовослужбовцями, питання про їх звільнення з військової служби вирішується відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та інших нормативно-правових актів України, якими встановлено порядок проходження громадянами України військової служби, з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом.

Прокурорам та слідчим військових прокуратур, які є військовослужбовцями і проходять військову службу за контрактом, надається право достроково припинити контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України. Прокурорам та слідчим військових прокуратур, які є військовослужбовцями і проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, надається право достроково звільнитися з військової служби.

Відповідно до вимог пункту 19 розділу ІІ Прикінцевих і перехідних положень Закону № 113-IX, прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" за умови зокрема наявності рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури.

Таким чином, з наведених норм Закону № 113-IX вбачається, що військовослужбовці, які були відряджені до органів військової прокуратури для проходження служби та на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом. Водночас, у разі неуспішного проходження атестації прокурором військової прокуратури, зазначена особа звільняється з посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру».

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, відповідно до рішення кадрової комісії №1 від 05.04.2020 року №147, ОСОБА_1 за результатом складання іспиту у формі анонімного тестування з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснення повноважень прокурора набрав 63 бали, що є менше прохідного балу для успішного складання іспиту, та він не допускається до проходження наступних етапів атестації. У зв`язку з цим прокурор першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні управління процесуального керівництва Військової прокуратури Південного регіону України, ОСОБА_1 неуспішно пройшов атестацію. (а.с. 46).

Враховуючи викладене, оскільки позивача було звільнено у запас з військової служби, а також враховуючи рішення кадрової комісії №1 від 05.04.2020 року №147 про неуспішне проходження позивачем атестації, колегія суддів вважає, що наказ виконувача обов`язків військового прокурора Південного регіону України № 484к від 25 травня 2020 року, з врахуванням змін до цього наказу, внесених наказом Виконувача обов`язків військового прокурора Південного регіону України № 622к від 09 липня 2020 року було прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а отже зазначений наказ є правомірним та скасуванню не підлягає.

З огляду на викладене, враховуючи правомірність наказу виконувача обов`язків військового прокурора Південного регіону України № 484к від 25 травня 2020 року, з врахуванням змін до цього наказу, внесених наказом Виконувача обов`язків військового прокурора Південного регіону України № 622к від 09 липня 2020 року, позовні вимоги ОСОБА_1 про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, як похідні, задоволенню не підлягають.

Доводи апелянта, що дострокове припинення контракту про проходження військової служби не може бути підставою для звільнення з органів прокуратури, оскільки не входить до виключного переліку підстав для звільнення, встановленого частиною першою статті 51 Закону України «Про прокуратуру», колегією суддів оцінюються критично, оскільки як вірно встановлено судом першої інстанції, відрядження позивача для проходження військової служби до Генеральної прокуратури України та призначення його на відповідну посаду в органах прокуратури не свідчить про розповсюдження на позивача дію Закону України «Про прокуратуру» в частині підстав для звільнення.

Щодо доводів апелянта, що ліквідації чи реорганізації органу прокуратури фактично не відбулось, колегія суддів зазначає, що в даному випадку юридичним фактом, що зумовлює звільнення позивача є не завершення процесу ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, а виключно настання події, зумовленої наявністю рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації ОСОБА_1 , що згідно вимог Закону № 113-IX виключає можливість його переведення на посаду прокурора після звільнення з військової служби у запас.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, при цьому доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до положень статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 січня 2021 року залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 січня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону про визнання протиправним та скасування Наказу №484к від 25.05.2020 року, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М. П. Коваль

Суддя: О. О. Кравець

Суддя: Л. Є. Зуєва