Справа № 420/12424/20
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2021-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/12424/20
Головуючий в 1 інстанції: Марин П.П.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Домусчі С.Д.

суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про визнання дій протиправними, зобов`язання оформити та надати довідку про розмір грошового забезпечення для проведення перерахунку пенсії, -

В С Т А Н О В И В:
12.11.2020 року, позивач - ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо відмови у формі листа №8156 від 27.08.2020 року у наданні довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.02.2020 року, із зазначенням нового посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованого відповідно до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704, в редакції від 30.08.2017 року;

- зобов`язати Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки оформити та надати ОСОБА_1 та Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеської області довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.02.2020 року, із зазначенням нового посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованого відповідно до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704, в редакції від 30.08.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що п. 4 Постанови КМУ №704 від 30.08.2017 року в редакції, чинній на час прийняття постанови, розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначалися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не меншає 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14. Проте, в лютому 2018 року Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 до Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 були внесені зміни, внаслідок яких пункт 4 Постанови № 704 було викладено у новій редакції, а саме: установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14. Однак, згідно із приміткою 1 Додатку 1 до вказаної Постанови КМУ, посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт та відповідно до примітки до Додатку 14 також передбачено що, оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

Позивач посилався на те, що він звернувся із заявою до Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якій просив виготовити на його ім`я та надати йому довідку про розмір грошового забезпечення із зазначенням нового розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, станом на 01.02.2020 року, розрахованого відповідно до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704, в редакції від 30.08.2017 року. Проте, на думку позивача, відповідач протиправно відмовив йому у задоволенні цієї заяви.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2021 року, ухваленим в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на набрання законної сили 05.03.2019 року судовим рішенням у справі №826/3858/18 про визнання протиправними та нечинними пунктів 1, 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі - Постанова КМУ № 103) та змін до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Порядок № 45), зокрема щодо переліку видів грошового забезпечення, що обов`язково повинні включатися до довідки про розмір грошового забезпечення позивача (військового пенсіонера), та які в подальшому повинні враховуватися пенсійним органом під час обчислення пенсії та під час проведення її перерахунку, а також щодо форми цієї довідки.

Також апелянт зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що відповідач повинен керуватись актами вищої юридичної сили, а саме, положеннями ст. ст. 43 та 46 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (надалі Закон №2262-ХІІ), ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (надалі Закон № 2011-ХІІ), які визначають перелік видів грошового забезпечення (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Відтак відмова відповідача у підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.02.2020 року є протиправною. Також, на думку апелянта, є помилковими висновки суду першої інстанції стосовно того. що з внесенням змін до Постанови КМУ №704 від 30.08.2017 року, зазначена постанова втратила чинність.

Відповідач та третя особа своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що апелянт з 01.04.1989 р. є військовим пенсіонером, отримує пенсію відповідно до Закону №2262-ХІІ та перебуває на обліку в Головному управлінні пенсійного фонду України в Одеській області (а.с. 24-43)

Одеським обласним військовим комісаріатом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надано довідку № ЮО 092914 від квітня 2018 року (а.с. 39) про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій у порядку, визначеному рішенням Кабінету Міністрів України, яка видана ОСОБА_1 про те, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. № 103 розмір посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною посадою, за нормами, чинними на 01.03.2018, за посадою повітряний радист навчальної авіаційної ескадрилії 46 навчального авіаційного полку Ворошиловградського ВВАУШ становить: посадовий оклад 3000,00 грн.; оклад за військовим званням (прапорщик) 950,00 грн.; надбавка за вислугу років (50%) 1975,00 грн. Усього 5925,00 грн.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області на виконання Постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 року «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» 05.04.2018 року проведений перерахунок пенсії апелянта, із сум грошового забезпечення. (а.с. 36 зворот).

Відповідно до матеріалів справи, апелянт 28.07.2020 року звернувся до Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки із заявою від 20.07.2020 року (а.с. 10-11), в якій просив:

- видати довідку про розмір належного йому грошового забезпечення станом на 05.03.2019 року, із зазначенням всіх додаткових видів грошового забезпечення, які враховувались при обчисленні його пенсії станом на 31.12.2017 року;

- видати довідку про розмір належного йому грошового забезпечення із зазначенням нового розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, станом на 01.02.2020 року, розрахованого відповідно до п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704, в редакції постанови від 30.08.2017 року.

Листом від 11.08.2020 року №7393 Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, за результатами розгляду зазначеної вище заяви апелянта, з посиланням на лист КАС ВС від 01.07.2020 р. №1373/0/58:20 «Про правовий висновок Верховного Суду у справі №160/8324/19», повідомив апелянта про те, що складання довідок про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій здійснюється після надходження від територіального пенсійного органу списків осіб, пенсії яким підлягають перерахунку, про те, оскільки після 05.03.2019 року та по теперішній час списку осіб, пенсії яких підлягають перерахунку, з прізвищем апелянта, від Головного управління ПФУ в Одеській області до Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки не надходило, відсутні правові підстави для складання та направлення до головного управління ПФУ в одеській області запитуваної у звернення довідки. (а.с. 12).

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що з набранням чинності з 01.03.2018 року Постановою №704 від 30.08.2017 р., якою змінено (збільшено) грошове забезпечення осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, у розумінні частини 2 статті 51 Закону №2262-XI, стало обставиною, що зумовила зміну розміру пенсії позивача, призначеної на підставі вказаного Закону. При цьому, з огляду на норми Постанови №103 від 21.02.2018 р. позивач набув право на підвищення пенсії, починаючи з 01.01.2018 року, виходячи із грошового забезпечення за відповідною або аналогічною посадою, яку він займав на дату звільнення із служби, визначеного станом на 01.03.2018 року Постановою №704 від 30.08.2017 р.

Проте, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, що були обґрунтовані позивачем посиланням на судове рішення у справі №826/6453/18, оскільки постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року по справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 Постанови КМУ №103 від 21.02.2018. року, але цим судовим рішенням не визнавався нечинним та не скасовувався пункт 3 змін, затверджених Постановою КМУ №103 від 20.02.2018 р., до пункту 4 Постанови КМУ №704 від 30.08.2017 р..

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про звернення громадян» від 02.10.1996р. №393/96-ВР (надалі Закон №393/96-ВР) встановлено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно ч.1 ст.3 Закону №393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Частиною першою статті 15 Закону №393/96-ВР передбачено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

У відповідності до вимог частини першої статті 19 Закону №393/96-ВР на органи державної влади покладено обов`язок в межах своїх повноважень: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Відповідно до ст.20 Закону №393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Отже з аналізу вищезазначених норм Закону вбачається, що на органи державної влади покладено обов`язок в межах своїх повноважень об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви громадян, які звертаються із такими заявами відповідного змісту, та розглядати такі звернення у строки визначенні статтею 20 цього Закону.

Із заяви ОСОБА_1 вбачається, що він просив видати йому довідку про розмір його грошового забезпечення станом на 05.03.2019 року із зазначенням всіх додаткових видів грошового забезпечення, які враховувались при обчисленні пенсії позивача станом на 31 грудня 2017 року та довідку про розмір належного позивачу грошового забезпечення із зазначенням нового розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, станом на 01 лютого 2020 року, розрахованого відповідно до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704, в редакції від 30 серпня 2017 року.

Наявність підстав для отримання вказаної довідки заявник пов`язував з прийняттям постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року у справі №826/6458/18, якою визнано протиправним та скасовано п.6 постанови КМУ від 21.02.2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільненні з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».

Однак, відмовляючи в задоволенні поданої позивачем заяви Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки в листі від 11.08.2020 року №7393 здійснив посилання на те, що з 05.03.2019р. (дня набрання законної сили рішенням у справі №826/3858/18) визнанні протиправними та нечинними зміни внесені постановою КМУ №103 до додатку до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою КМУ №45 від 13 лютого 2008 року, в якому визначено форму довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, та зазначив про відсутність списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку, та як наслідок про відсутність підстав для направлення запитуваної довідки до ГУ ПФУ в Одеській області.

Тобто, у своїй відповіді відповідач зазначив про втрату чинності пунктів 1, 2 постанови КМУ №103 та змін до п.5 і додатку №2 до Порядку №45, що не пов`язано з обставинами, наявністю яких ОСОБА_1 обґрунтовував своє прохання щодо підготовки надання саме йому уточненої довідки про розмір його грошового забезпечення, а не Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області.

Таким чином, Одеським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки не розглянута по суті заява позивача щодо видачі йому довідки про розмір грошового забезпечення, та відмовлено у задоволенні питання яке заявник апелянт не порушував у своєму звіренні.

Зазначену фактичну обставину суд першої інстанції залишив поза увагою, не надавши їй правової оцінки.

Таким чином, необґрунтована відмова на звернення апелянта є по суті залишення без відповіді поставленого у зверненні питання щодо вил дачі певних довідок саме апелянту, що порушує право, передбачене Законом України «Про звернення громадян», на отримання повної, об`єктивної та обґрунтованої відповіді на його заяву.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що фактично відповідач не відмовляв позивачу у задоволені його заяви по суті поставлених в ній питань, так само як і не прийняв жодного рішення щодо питань порушених у заяві апелянта, але відповідач допустив порушення конституційного права позивача на одержання від органу державної влади обґрунтованого рішення по суті його звернення із додержанням вимог Закону України «Про звернення громадян».

При цьому, в розумінні визначення, наведеного в ст.3 Закону України «Про звернення громадян», заява ОСОБА_1 є зверненням громадян щодо сприяння реалізації його прав та інтересів.

Відсутність у зверненні позивача від 20.07.2020 року посилання на те, що таку заяву подано ним в порядку Закону України «Про звернення громадян», не звільняє орган державної влади розглянути таку заяву у встановленому чинним законодавством порядку, зокрема по суті порушених в ній питань.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 зокрема в частині щодо визнання протиправною відмову, оформлену листом від 27.08.2020 р. №8156.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктами 3, 4 частини 2 статті 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

У даному випадку апеляційний суд вважає, що належним способом захисту прав ОСОБА_1 буде визнання протиправною відмову відповідача, оформлену листом від 11.08.2020 року №8156, та визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо нездійснення об`єктивної та всебічної перевірки заяви позивача та ненадання заявнику обґрунтованої відповіді по суті звернення, а також зобов`язання відповідача повторно, з урахуванням висновків суду, розглянути заяву ОСОБА_1 з повідомленням його про результати такого розгляду.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача оформити та надати ОСОБА_1 та Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеської області довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.02.2020 року, із зазначенням нового посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованого відповідно до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704, в редакції від 30.08.2017 року, апеляційний суд зазначає таке.

Вимога про зобов`язання оформити та надати відповідну довідку до територіального пенсійного органну задоволенню не підлягає, оскільки таке питання не порушувалось апелянтом у звернені до відповідача від 20.07.2020 року. А вимога про зобов`язання оформити та надати відповідну довідку безпосередньо апелянту, задоволенню не підлягає, як передчасна вимога, оскільки, як встановив апеляційний суд, заява ОСОБА_1 від 20.07.2020 року не була розглянута відповідачем по суті, та відповідачем не було прийнято жодного рішення по суті поставлених у цій заяві питань.

Доводи апеляційної скарги, якими обґрунтовані вимоги стосовно зобов`язання відповідача скласти та надати відповідну довідку, апеляційний суд відхиляє, як передчасні.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції внаслідок неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, допустив неправильне застосування норм матеріального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржуване рішення - скасуванню, з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. 19, Конституції України ст.ст. 2-12, 71-77, 242, 257, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2021 року у справі №420/12424/20 - скасувати та ухвалити нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати відмову Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, оформлену листом №7393 від 11 серпня 2020 року, у задоволені заяви ОСОБА_1 від 20 липня 2020 року, яка зареєстрована в Одеському обласному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки 28 липня 2020 року за вхідним №5671.

Визнати протиправною бездіяльність Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо не проведення об`єктивної та всебічної перевірки заяви ОСОБА_1 від 20 липня 2020 року та ненадання обґрунтованої відповіді по суті звернення.

Зобов`язати Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20 липня 2020 року, яка зареєстрована в Одеському обласному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки 28 липня 2020 року за вхідним №5671, з повідомленням ОСОБА_1 про результати розгляду.

Відмовити у задоволенні позовних вимог про зобов`язання Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки оформити та надати ОСОБА_1 та Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеської області довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.02.2020 року, із зазначенням нового посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованого відповідно до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704, в редакції від 30.08.2017 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, за наявності яких постанова апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 31.03.2021 року.

Головуючий суддя Домусчі С.Д.
Судді Семенюк Г.В. Шляхтицький О.І.