Справа № 580/1735/20
Суддя: Л.В. Трофімова
Дата ухвалення: 2021-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2021 року справа № 580/1735/20

11 годин 50 хвилин м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: судді - Трофімової Л.В., за участі секретаря - Безпалого А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 580/1735/20

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) [представник позивача, адвокат Яременко В.А. - за ордером]

до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, 18001, ідентифікаційний код юридичної особи в ) [представник відповідача - не прибув]

про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у перерахунку пенсії та зобов`язання вчинити дії, прийняв рішення.

19.05.2020 ОСОБА_1 , звернувшись до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, з урахуванням клопотання про уточнення позовних вимог від 02.03.2021, просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 11.03.2020 про відмову ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-р(ІІ)2019;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити з 13.12.2019 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, виходячи з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати на підставі довідки прокуратури Черкаської області від 03.03.2020 № 18-273 вих.20 без обмеження граничного розміру з урахуванням раніше проведених виплат.

Ухвалою від 20.05.2020 відкрито спрощене провадження у справі, призначено судове засідання на 16.06.2020. Ухвалою від 16.06.2020 зупинено провадження у справі до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій адміністративній справі №560/2120/20 (провадження № Пз/9901/9/20). Судом з відомостей з ЄДРСР встановлено, що 20.01.2021 Велика Палата Верховного Суду прийняла постанову у справі № 560/2120/20. Зазначену постанову оприлюднено 01.03.2021 (ЄДРСР 95177444).

Ухвалою від 10.03.2021 поновлено провадження у справі, призначено судове засідання на 18.03.2021. Ухвалою від 18.03.2021 оголошено перерву до 26.03.2021.

У обґрунтуванні позовних вимог зазначено, що позивач перебуває на обліку у Головному управлінні ПФУ в Черкаській області та з 01.04.2002 отримує пенсію за вислугу років відповідно до вимог статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХII у розмірі 90% місячної заробітної плати. У позові зазначено, що постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №657 встановлено працівникам органів прокуратури нові розміри (підвищення) посадових окладів і надбавок до посадових окладів за класні чини у зв`язку з чим у позивача виникло право на перерахунок пенсії, а Прокуратурою Черкаської області видано довідку про складові заробітної плати. 04.03.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії на підставі нової довідки з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-р(ІІ)/2019, проте рішенням відповідача від 11.03.2020 № 2300-0310-8/9042 відмовлено у перерахунку пенсії позивача та зазначено, що право на перерахунок пенсії виникає за зверненнями, що надходять, починаючи з 13.12.2019. Позаяк розмір заробітної плати у новій довідці зазначено станом на 06.09.2017, то прийнято рішення про відмову у перерахунку. Позивач зазначає, що питання перерахунку пенсій прокурорам визначено положеннями частини 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII (далі - Закон № 1697) (набрав чинності з 15.07.2015) у редакції згідно рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7-р(ІІ)/2019, відповідно до якої позивач має право на перерахунок пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Законодавчі обмеження щодо виплат пенсії згідно з якими максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність набрали чинності після первинного призначення пенсії позивачу і не можуть застосовуватися до нього, відповідно до статті 58 Конституції України. Частиною 2 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668-VІ передбачено, що обмеження пенсії максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності цим Законом. Представник позивача у судовому засіданні 26.03.2021 позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов у повному обсязі, зокрема стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу, понесених позивачем у сумі 4000 грн, що зокрема підтверджується копією книги обліку доходів і витрат.

Відповідач позовні вимоги не визнав, 11.06.2020 (а.с.35) подав до суду відзив на позов, де зазначив, що з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7-р(ІІ)/2019 у позивача виникло право звернутися за перерахунком пенсії у порядку, визначеному частиною 20 статті 86 Закону № 1697-VІІ з дня ухвалення рішення, а саме з 13.12.2019, проте відповідно до частини 20 статті 86 Закону № 1697-VІІ право може бути реалізоване за умови прийняття нормативно-правових актів про підвищення заробітної плати працівникам органів прокуратури після ухвалення вищезазначеного рішення Конституційного Суду України. У наданій позивачем довідці розмір складових заробітної плати зазначено станом на 06.09.2017. Довідку про складові заробітної плати у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам після 13.12.2019 позивач до Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області не подавав. У відзиві зазначено, що вимоги про зобов`язання здійснити перерахунок пенсії позивача без обмеження її максимальним розміром є передчасними, позаяк перерахунок Головним управлінням не проводився і будь-які обмеження щодо максимального розміру пенсії, визначені чинним законодавством, застосовані не були. Відповідачем зазначено, що вимоги про здійснення перерахунку пенсії без обмеження розміру суперечать чинному законодавству. У зв`язку з набранням чинності 15.07.2015 Закону № 1697-VІІ норми Закону № 1789-ХІІ, що визначали підстави для перерахунку пенсії втратили чинність. Представник відповідача у судове засідання не прибув, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с.148).

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем аргументи щодо обставин справи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Конституцією України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до статті 50-1 Закону №1789-ХII з 01.04.2002 (а.с.60). Згідно з розпорядженням Пенсійного фонду від 22.11.2017 стаж роботи позивача в прокуратурі складає 26 років 01 місяць 8 днів (а.с.112).

04.03.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії відповідно до Закону № 1697-VІІ з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7-р(ІІ)/2019 на підставі довідки про розмір заробітної плати, що враховується для перерахунку пенсії від 03.03.2020 № 18-273вих20, проте рішенням від 11.03.2020 № 2300-0310-8/9042 відповідач повідомив позивача про відмову у перерахунку пенсії (а.с.15). У рішенні зазначено, що підставою відмови є те, що право на перерахунок пенсії виникає за зверненнями, що надходять, починаючи з 13.12.2019, позаяк розмір заробітної плати у новій довідці зазначено станом на 06.09.2017, тому прийнято рішення про відмову у перерахунку.

Вважаючи відмову протиправною, позивач звернувся до суду.

Суд зазначає, що Верховним Судом 14.09.2020 розглянуто зразкову справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення. За результатами розгляду прийнято рішення про часткове задоволення позовних вимог, що набрало законної сили 20.01.2021 за результатами апеляційного перегляду Великою Палатою Верховного Суду (ЄДРСР 95177444).

Справа 580/1735/20 за ознаками є типовою справою щодо зразкової справи №560/2120/20.

Відповідно до частини 3 статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України під час ухвалення рішення у типовій справі, що відповідає ознакам, зазначеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Згідно з частиною 17 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-XII (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії) передбачено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій проводиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день звільнення особи з роботи.

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-VIII частину 18 статті 50-1 Закону №1789-ХІІ викладено у такій редакції: «умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

14.10.2014 ухвалено новий Закон України «Про прокуратуру» №1697-VІІ, що набрав чинності з 15.07.2015.

Згідно з частиною 20 статті 86 Закону №1697-VII (у первинній редакції) призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати у порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки.

Суд зазначає, що первинна редакція частини 20 статті 86 Закону №1697-VII та частина 17 (з 01.10.2011 - вісімнадцята) статті 50-1 Закону №1789-XII містили аналогічні за змістом положення щодо підстав та порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених працівникам прокуратури.

З 15.07.2015 втратив чинність Закон №1789-XII (крім пункту 8 частини 1 статті 15, частини 4 статті 16, абзацу 1 частини 2 статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини п`ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини 3 статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів).

З 01.01.2015 набрав чинності Закон України від 28.12.2014 №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», яким, зокрема внесено такі зміни: частину 18 статті 50-1 Закону №1789-ХІІ (діяла до 15.07.2015) викладено у редакції: «умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України»; частину 20 статті 86 Закону №1697-VII (набрала чинності 15.07.2015) викладено у такій редакції: «умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

13.12.2019 рішенням Конституційного Суду України №7-р(ІІ)/2019 положення частини 20 статті 86 Закону №1697-VII визнано таким, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Згідно з частиною 2 статті 152 Конституції України, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Пунктом 2 резолютивної частини рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-р(ІІ)/2019 визначено, що положення частини 20 статті 86 Закону №1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з 13.12.2019.

У пункті 3 резолютивної частини рішення від 13.12.2019 №7-р(ІІ)/2019 Конституційний Суд України установив такий порядок його виконання: частина 20 статті 86 Закону №1697-VII зі змінами не належить застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення - з 13.12.2019; частина 20 статті 86 Закону №1697-VII належить застосуванню у первинній редакції: «призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».

З 13.12.2019 у Законі №1697-VII відсутня вимога про визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури Кабінетом Міністрів України.

Підставою для проведення перерахунку пенсій працівників прокуратури з 13.12.2019 є підвищення заробітної плати відповідної категорії працівників.

Суд зазначає, що реалізація позивачем права на перерахунок раніше призначеної пенсії має бути здійснена відповідачем за дотримання таких вимог: звернення до управління пенсійного фонду з відповідною заявою встановленого зразка; подання документів, що підтверджують розмір заробітної плати за відповідною посадою.

Позивач, звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, до якої додав довідку про розмір заробітної плати, що враховується для перерахунку пенсій, що складена прокуратурою Черкаської області.

Суд дійшов висновку про наявність підстав для перерахунку пенсії позивача відповідно до статті 86 Закону №1697-VI з огляду на таке.

Судом встановлено, що відповідно до довідки від 03.03.2020 № 18-273вих20 (виданої після прийняття Конституційним Судом України рішення від 13.12.2019 №7-р(ІІ)/2019) розмір заробітної плати, що враховується для перерахунку пенсії становить 36785,67 грн та складається з: посадового окладу - 7460 грн; надбавки за класний чин - 2000 грн; надбавки за вислугу років (30%) - 2238 грн; доплата до окладу по Чорнобилю - 5,20 грн; інші щомісячні надбавки, доплати (надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи у розмірі 75%) - 8773,50 грн; премія (54%) - 11054,61 грн; матеріальних допомог (для оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань) - 2627,18 грн та 2627,18 грн (а.с.16).

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Постанова Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури» є чинною, а тому відсутні підстави для її незастосування, позаяк з її прийняттям відбулось підвищення заробітної плати прокурорським працівникам.

Надаючи оцінку доводам учасників щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 за вислугою років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», виходячи з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати на відповідній посаді, суд зазначає, що частина 18 статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ ще з 01.01.2015 є нечинною, тому належить керуватись діючим законодавством, зокрема статтею 86 Закону №1697-VII. Аналогічні висновки викладено у рішенні Верховного Суду від 14.09.2020 у зразковій справі №560/2120/20.

Надаючи оцінку доводам учасників щодо вимоги у частині перерахунку та виплати пенсії за вислугою років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», виходячи з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати на відповідній посаді, суд зазначає про таке.

Відповідач відмовив позивачеві у перерахунку пенсії з мотивів відсутності нормативно-правових актів про підвищення заробітної плати працівникам органів прокуратури. Спору щодо відсоткового розміру заробітної плати для перерахунку пенсії і обмеження пенсії максимальним розміром на час звернення позивача у цій справі до суду не існувало.

Відповідач не ухвалював рішення щодо перерахунку призначеної позивачу пенсії за вислугу років на виконання цього рішення суду, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині під час здійснення такого перерахунку будуть порушені.

Як зазначено Верховним Судом, у таких випадках судам необхідно керуватись діючим законодавством, зокрема статтею 86 Закону №1697-VII. Враховуючи висновки Верховного Суду у зразковій справі №560/2120/20, не належать задоволенню вимоги щодо 90% від заробітної плати, з якої здійснюється перерахунок пенсії, а також вимоги про здійснення перерахунку пенсій без обмеження їх граничного розміру, як такі, що на час звернення позивача з позовом та на час ухвалення судового рішення є передчасними (заявленими на майбутнє), тому у частині позовних вимог щодо перерахунку відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» та, виходячи з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати на відповідній посаді, належить відмовити.

Відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України суд у конкретній справі вирішує спір, предмет якого існує на час розгляду справи, і не може приймати рішення на майбутнє. Судовому захисту належать порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому.

Позовна вимога про визнання протиправним і скасування рішення відділу з питань перерахунку пенсій № 8 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо відмови здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії за вислугою років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», виходячи з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати, у частині згідно довідки прокуратури Черкаської області від 03.03.2020 № 18-273вих20 не належить до задоволення, позаяк матеріалами справи підтверджено, що позивач звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про перерахунок пенсії на підставі довідки прокуратури Черкаської області від 03.03.2020 № 18-273вих20.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи рішення відповідача за критеріями частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області від 11.03.2020 № 2300-0310-8/9042 про відмову у перерахунку пенсії з урахуванням довідки від 03.03.2020 № 18-273вих20 та підвищення заробітної плати прокурорським працівникам з огляду на дію законів у часі є протиправним, позаяк відповідач під час вирішення питання щодо перерахунку пенсії за вислугою років згідно довідки прокуратури Черкаської області від 03.03.2020 № 18-273вих20 з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-р(ІІ)/2019 діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України, необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, без врахування необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), а тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 11.03.2020 № 2300-0310-8/9042 належать до задоволення.

Суд дійшов висновку про наявність підстав для перерахунку пенсії позивача з 13.12.2019 на підставі довідки про розмір заробітної плати, що враховується для перерахунку пенсії, виданою прокуратурою Черкаської області від 03.03.2020 № 18-273вих20.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає про таке.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України під час часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Суд не включає до складу судових витрат, що належать розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до пункту 10 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», відсутні підстави для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат із сплати судового збору.

Оцінюючи надані докази, позицію відповідача та мотивацію щодо надання правничої допомоги (договір від 12.05.2020 (а.с.20), розрахунок витрат на правову допомогу від 14.05.2020 (а.с.21), квитанція від 14.05.2020 у сумі 3000 грн (а.с.24), витяг з книги обліку доходів і витрат про суму отриманого доходу адвокатом 3000 грн (а.с.156), суд зазначає про таке.

Згідно статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката належать розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або належить сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що належить сплаті у порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, що підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Аналіз наведених норм свідчить, що документально підтверджені судові витрати належать компенсації стороні, що не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, належить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Великою Палатою Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмета доказування у справі (ЄДРСР 75149541).

Неспівмірність витрат на правничу допомогу із передбаченими законом критеріями є підставою для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, що належать розподілу між сторонами.

Під час визначення суми відшкодування суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг адвокатом. Під час вирішення судом питання відшкодування витрат на правову допомогу, суд враховує відповідність наданої допомоги критеріям видів правової допомоги, визначених статтями 19, 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.11.2019 у справі № 826/7375/18 (ЄДРСР 85645427)

У постанові Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18 (ЄДРСР 83412981) зазначено, що у визначенні розумного необхідного розміру сум, що належать сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, що склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

Верховний Суд у справі №910/13071/19 наголосив, що «виходячи із системного аналізу положень частини восьмої статті 129, частини третьої статті 126 ГПК України, розмір судових витрат, що сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів, що подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги».

Суд, розподіляючи витрати, понесені на професійну правничу допомогу, дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеній сумі з іншої сторони, адже має бути доведеною, документально обґрунтованою та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат (Верховний Суд у справі № 201/14495/16-ц).

Враховуючи заперечення відповідача та наявність рішення Верховного Суду у зразковій справі № 560/2120/20, розгляд даної справи за правилами спрощеного провадження, часткове задоволення позову, суд вважає невідповідними до складності справи заявлені витрати на правничу допомогу та доходить висновку про зменшення розміру витрат, визнавши підтвердженими, співмірними та обґрунтованими понесені позивачем витрати пропорційно до часткового задоволення позовних вимог з урахуванням висновків Верховного Суду у справі № 826/8107/16 у сумі 1500 грн.

Керуючись статтями 2, 6-16, 19, 73-78, 90, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області від 11.03.2020 № 2300-0310-8/9042 про відмову ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії з урахуванням довідки прокуратури Черкаської області від 03.03.2020 № 18-273вих20.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, Смілянська, 23, ) здійснити з 13.12.2019 перерахунок та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII на підставі довідки прокуратури Черкаської області від 03.03.2020 № 18-273вих20 з урахуванням раніше проведених пенсійних виплат.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, Смілянська, 23, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати із правничої допомоги пропорційно до задоволених позовних вимог у сумі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень та з урахуванням пункту 3 розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 [ АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ];

відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області [вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, 18001, ідентифікаційний код юридичної особи в ].

Повне судове рішення складено 31.03.2021.

Суддя Л.В. Трофімова