Справа № 200/5752/20-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2021-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року справа №200/5752/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Міронової Г.М., суддів: Геращенка І.В., Казначеєва Е.Г., секретаря судового засідання Ашумова Т.Е., представника відповідача Гетьманенко О.П., розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 р. (повний текс рішення складено та підписано 24.12.2020 у м. Слов`янськ) у справі № 200/5752/20-а (головуючий І інстанції суддя Зінченко О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною, стягнення військового збору та коштів за час затримки розрахунку про звільнення,

В С Т А Н О В И В:

18.06.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій просив визнати бездіяльність відповідача щодо не повернення військового збору за період з листопада 2015 року по січень 2017 року включно протиправною; стягнути з відповідача на його користь військовий збір за період з листопада 2015 року по січень 2017 року у сумі 1824,28 грн.; стягнути з відповідача кошти за час затримки розрахунку при звільненні з 29 червня 2017 року по день ухвалення рішення суду станом на 13 червня 2019 року, виходячи с середнього заробітку за весь час затримки у сумі 395 150,40 грн. (т. 1 а.с. 1-4).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року у справі № 200/5752/20-а у задоволенні позовних вимог відмовлено (т. 2 а.с. 75-80).

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що першоджерелом спору та причинно-наслідковим зв`язком порушення його прав є саме структурний підрозділ поліції, в якому він проходив службу, оскільки саме роботодавець здійснив, на його думку, неправомірне оподаткування військового збору з його грошового забезпечення.

За таких обставин зазначає, що органи казначейства не можуть бути відповідачами в таких випадках. Також посилається на постанову Верховного Суду від 27 квітня 2020 року у справі № 812/639/18.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Позивачем на наданий відзив були надіслані до суду заперечення.

Позивач у судове засідання не з`явився. Про розгляд справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, враховує наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України, а також особою з інвалідністю 3 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - осіб з інвалідністю внаслідок війни за посвідченням Серії НОМЕР_1 від 02 травня 2019 року (т. 1 а.с. 5-6).

З архівної довідки, виданої Міністерством оборони України, вбачається, що ОСОБА_1 з 07 квітня 2014 року до 06 листопада 2015 року та з 07 листопада 2015 року до 08 січня 2017 року брав безпосередньо участь в антитерористичній операції (т. 1 а.с. 7-8).

Листом відповідача від 11 червня 2020 року за вихідним № 177 зі/26/01-2020 повідомлено позивача про те, що у переліку осіб, яким належить повернення зайво утриманого військового збору на підставі проведеної документальної перевірки ГУ ДФСВ у Донецькій області, позивач відсутній. Кошти з державного бюджету для повернення зайво сплаченого військового збору - відсутні (т. 1 а.с. 10-11).

З довідки відповідача від 07 липня 2020 року за вихідним № 507 щодо повернення позивачу зайво нарахованого та перерахованого збору вбачається, що позивач відсутній у переліку осіб, яким належить повернення зайво утриманого військового збору (т. 1 а.с. 47-48).

З представленої відповідачем довідки про грошове забезпечення ОСОБА_1 від 07 липня 2020 року № 510 вбачається, що за період з листопада 2015 року по грудень 2017 року військовий збір складав: за листопад 2015 - 63, 60 грн.; за грудень 2015 року - 151, 05 грн.; за січень 2016 року -112, 29 грн.; за лютий 2016 року - 174, 59 грн.; за березень 2016 року - 177, 59 грн.; за квітень 2016 року - 201, 21 грн.; за травень 2016 року - 142, 70 грн.; за червень 2016 року - 142,80 грн.; за липень 2016 року - 116, 47 грн.; за серпень 2016 року - 99,91 грн.; за вересень 2016 року - 103, 35 грн.; жовтень 2016 року - 103, 35 грн.; за листопад 2016 року - 103, 35 грн.; за грудень 2016 року - 103,35 грн.; січень - 16, 67 грн., за лютий 2017 року - 6,67 грн. (т. 1 а.с. 46).

29 червня 2017 року відповідно до наказу № 302 о/с Головного управління Національної поліції в Донецькій області ОСОБА_1 звільнений зі служби в поліції за пунктом 2 частини 1 статті 77 через хворобу (т. 1 а.с. 166).

Наказом Головного управління ДФС у Донецькій області від 23 травня 2017 року призначено провести документальну позапланову виїзну перевірку ГУ НП в Донецькій області з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства при нарахуванні та перерахуванні військового збору з нарахованого та виплаченого доходу найманим працівникам за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року (т. 1 а.с. 181-182).

За результатами документальної позапланової виїзної перевірки згідно довідки Головного управління ДФС у Донецькій області від 14 червня 2017 року за № 214/05-99-13-03/40109058 Головного управління Національної поліції в Донецькій області з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо нарахування та перерахування до державного бюджету військового збору з виплаченого доходу найманим працівникам за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, встановлено сальдо по військовому збору 4357095,71 грн., разом з ним долучений список осіб, яким підлягає поверненню військовий збір (т. 1 а.с. 183-250, т. 2 а.с. 1-11).

У списку осіб, яким підлягає поверненню військовий збір, позивач ОСОБА_1 , не зазначений.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Відповідно до абзацу першого пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України військовий збір встановлений тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України.

10 вересня 2015 року набув чинності Закон України від 18.06.2015 № 548-VІІІ «Про внесення зміни до Податкового кодексу України щодо особливостей оподаткування військовим збором грошового забезпечення військовослужбовців та інших осіб, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції», відповідно до якого підпункт 1.7 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2011 р., №№ 1317, ст. 112) доповнено новими абзацами такого змісту:

«Тимчасово, на період проведення антитерористичної операції, не підлягають оподаткуванню військовим збором доходи у вигляді грошового забезпечення працівників правоохоронних органів, військовослужбовців та працівників Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців, працівників Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та інших осіб на період їх безпосередньої участі в антитерористичній операції.

Порядок підтвердження статусу зазначених осіб з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором визначається Кабінетом Міністрів України».

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2015 року № 1161 «Про порядок підтвердження статусу осіб, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором», яка набрала чинності 12.01.2016 року, установлено, що підтвердження статусу осіб, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором здійснюється на підставі витягів з наказів керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки про залучення таких осіб до проведення антитерористичної операції та наказів оперативного штабу з управління антитерористичною операцією про прибуття (вибуття) таких осіб до (із) складу сил і засобів, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції. Зазначені документи командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів), керівники установ, організацій та підприємств, у складі яких проходять службу чи працюють особи, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, подають до відповідної бухгалтерської служби для здійснення розрахунків.

Абзацом 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій» від 31 січня 2015 року № 24 (далі - Постанова № 24), яка діяла до 21 січня 2016 року, встановлено, що в особливий період або під час проведення антитерористичної операції військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань, правоохоронних органів, Державної служби з надзвичайних ситуацій, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду виплачується винагорода у відсотках місячного грошового забезпечення.

За наказом першого заступника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) (по стройовій частині) м. Краматорськ від 02 лютого 2015 року № 33 майор поліції ОСОБА_1 з 07.04.2014 року перебував у складі сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення, з метою виконання службових (бойових) завдань (т. 1 а.с. 7-8).

З наказу Антитерористичного Центру при Службі безпеки України про включення та виключення особи до (зі) складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, не вбачається про фактичну участь у заходах, про що йдеться у пункті 2 наказу МВС України від 23 липня 2014 року № 719 та у пункті З розділу 2 Порядку від 02 лютого 2015 року № 48.

Вищезазначений наказ першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) підтверджує включення позивача до сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення, з метою виконання службових (бойових) завдань. Військовослужбовці з числа включених до таких сил та засобів у подальшому можуть залучатися до проведення Антитерористичної операції.

Однією з обов`язкових умов для визнання військовослужбовця таким, що бере безпосередню фактичну участь у відповідних заходах в АТО є перебування такої особи у підпорядкуванні (виконання завдань) керівництва штабу АТО. Така фактична участь осіб в Антитерористичній операції має бути підтверджена наказом командира штабу АТО.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 09 липня 2020 року у справі № 812/860/17.

Довідкою про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 27 грудня 2019 року № 179/1/19991, виданою на підставі наказу Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України від 02.02.2015 № 33 підтверджено, що ОСОБА_1 дійсно в період з 07 квітня 2014 року до 06 листопада 2015 року та з 07 листопада 2015 року по 08 січня 2017 року брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької області (т. 1 а.с. 7-8).

З листа відповідача від 07 липня 2020 року за вихідним № 806/26/02-2020, який адресовано на т.в.о. ВПЗ ГУНП в Донецькій області майору поліції Лубкіній О. вбачається, що за час проходження служби ОСОБА_1 в ГУНП в Донецькій області за період з 07 листопада 2015 року по 07 січня 2017 року, йому було нараховане грошове забезпечення у розмірі 77 693,51 грн., з якого утримано військовий збір у загальному розмірі 1165,41 грн.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2015 року № 1161 «Про порядок підтвердження статусу осіб, які беруть безпосередньо участь в антитерористичній операції, з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором», після проведення перерахування військового збору ОСОБА_1 , необхідно повернути кошти у сумі - 537,71 грн., із розрахунку: за лютий 2016 року у сумі 93,31 грн. із розрахунку: 174,17грн. військовий збір утриманий/28 діб* 15 діб; за березень 2016 у сумі 85,93 грн. із розрахунку:177,59 грн. збір утриманий/31 доба* 15 діб; за квітень 2016 у сумі 134,14 грн. із розрахунку: 201,21 грн., військовий збір утриманий /30 діб*20 діб; за травень 2016 у сумі 142,70 грн. із розрахунку: 142,70 грн. - військовий збір утриманий /30 діб*30 діб; за червень 2016 року у сумі 81,63 грн. з розрахунку: 144,06 грн. - військовий збір утриманий 30діб*17 діб.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що перерахунок військового збору здійснено пропорційно часу участі у воєнних конфліктах чи АТО, інших заходах в умовах особливого періоду (т. 1 а.с. 125-126).

Таким чином, враховуючи, що позивач приймав участь у заходах АТО у 2016 року у вищенаведеній кількості днів, матеріалами справи підтверджено та судом встановлено, що відповідачем зайво сплачений до бюджету військовий збір за позивача у сумі 537,71 грн.

Крім того, кількість діб безпосередньої участі позивача в антитерористичній операції, яка наведена вище, також установлена рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2020 року в адміністративній справі № 200/149/20-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення грошових коштів, яке залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року, тобто в рішенні, що набрало законної сили, між тими ж самими сторонами.

Згідно частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Правові засади функціонування бюджетної системи України, її принципи, основи бюджетного процесу і міжбюджетних відносин та відповідальність за порушення бюджетного законодавства визначено Бюджетним кодексом України (далі - БК України).

Правила частини другої статті 45 Бюджетного кодексу України встановлюють: казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

За змістом статті 112 Бюджетного кодексу України до повноважень Казначейства України з контролю за дотриманням бюджетного законодавства належить здійснення контролю за:

1) веденням бухгалтерського обліку всіх надходжень і витрат державного бюджету та місцевих бюджетів, крім випадку, передбаченого абзацами третім і четвертим частини другої статті 78 цього Кодексу, складанням та поданням фінансової і бюджетної звітності;

2) бюджетними повноваженнями при зарахуванні надходжень бюджету;

3) відповідністю кошторисів розпорядників бюджетних коштів показникам розпису бюджету;

4) відповідністю взятих бюджетних зобов`язань розпорядниками бюджетних коштів відповідним бюджетним асигнуванням, паспорту бюджетної програми (у разі застосування програмно-цільового методу у бюджетному процесі);

5) відповідністю платежів взятим бюджетним зобов`язанням та відповідним бюджетним асигнуванням.

Казначейство України в межах своїх повноважень забезпечує організацію та координацію діяльності головних бухгалтерів бюджетних установ та контроль за виконанням ними своїх повноважень шляхом оцінки їх діяльності.

Процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії (далі - платежі) визначає Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787 (далі - Порядок № 787).

Повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті відповідно до пункту 3 Порядку № 787 здійснюється органами Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Повернення платежів у національній валюті здійснюється на рахунки одержувачів коштів, відкриті в банках або органах Казначейства, вказані у поданні або заяві платника. Повернення платежів фізичним особам, які не мають рахунків у банках, може здійснюватись шляхом повернення у готівковій формі коштів за чеком органу Казначейства з відповідних рахунків, відкритих у банках на ім`я органу Казначейства, або з відповідних рахунків банку чи підприємства поштового зв`язку, вказаних у поданні або заяві платника (його довіреної особи).

За визначенням пункту 5 Порядку № 787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України (далі - органи ДФС)) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

У разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи ДФС, подання подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15 грудня 2015 року № 1146, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31 грудня 2015 року за № 1679/28124.

Подання за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Таким чином, згідно із нормами Порядку № 787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України.

Така позиція узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним в постанові Верховного Суду від 16.07.2020 у справі № 812/690/17.

Судом встановлено, що із заявою про повернення зайво утриманих сум військового збору до ГУНП в Донецькій області позивач під час проходження публічної служби не звертався, а звернувся вже після звільнення, тобто після перерахування цих сум до органів казначейства.

Наведені вище норми законів повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті закріплюють, що така дія здійснюється органами Державної казначейської служби України.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо безпідставності пред`явлення позовних вимог до ГУНП в Донецькій області, оскільки останнім військовий збір вже перерахований до бюджету, а враховуючи повноваження органів казначейства згідно з Порядком № 787, належним відповідачем є Державна казначейська служба України.

З урахуванням наведеного доводи апелянта стосовно того, що органи казначейства не можуть бути відповідачами в даній справі, є необґрунтованими.

Щодо посилання апелянта на постанову Верховного Суду від 27 квітня 2020 року у справі № 812/639/18, то вона до уваги судом не приймається, оскільки предмет у справах не є тотожним.

З урахуванням встановлених обставин у справі, суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання бездіяльності Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо не повернення військового збору за період з січня 2016 року по січень 2017 року включно протиправною, стягнення з Головного управління Національної поліції в Донецькій області на користь позивача військовий збір за період з січня 2016 року по січень 2017 року включно у сумі 1610,05 грн., стягнення з відповідача кошти за час затримки розрахунку при звільненні, починаючі з 29 червня 2017 року по день ухвалення рішення суду станом на 13 червня 2019 року виходячи з середнього заробітку за весь час затримки у сумі 395 150, 40 грн., не підлягають задоволенню.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (ч. 1 ст. 77 КАС України). В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

І відповідачем доведено, що у спірних правовідносинах він діяв правомірно.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 195, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 р. - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 р. у справі № 200/5752/20-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 31 березня 2021 року.

Колегія суддів: Г.М. Міронова

І.В. Геращенко

Е.Г. Казначеєв