Справа № 420/13837/20
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2021-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, визначеного ч. 5 ст. 262 КАС України, адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на сторону відповідача - ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на сторону відповідача - ОСОБА_1 , в якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 18.09.2020 року ВП №58731822 про накладення штрафу в розмірі 10200,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ним на виконання рішення від 26.10.2018 року Одеського окружного адміністративного суду у справі №1540/4734/18, 15.01.2019 року було проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 за вислугу років з 01.01.2016 року, виходячи з 88% відповідних сум грошового забезпечення. Розмір пенсії позивача з 01.02.2019 року становить 7210,40 грн. Доплата пенсії з 02.01.2019 року по 31.01.2019 року в сумі 1427,27 грн. було зарахована на поточний рахунок ОСОБА_1 05.02.2019 року разом з пенсією за лютий 2019 року. Разом з тим, виплата боргу за період з 01.01.2016 року по 01.01.2019 року в сумі 53142,18 грн. буде здійснена позивачем ОСОБА_1 після виділення коштів на фінансування з державного бюджету згідно з Порядком погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018 року та Порядком ведення обліку рішень суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 26.09.2018 року №20-1. Інформація про виконання рішення по справі №1540/4734/18 пенсійним органом була внесена до реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремого бюджетною програмою. Однак виділення коштів для виплати не залежить від позивача.

На підставі вищезазначеного позивач вважає оскаржувану постанову незаконною, необґрунтованою, а отже такою, що підлягає скасуванню.

25.01.2021 року ухвалою Одеського окружного адміністративного суду у справі було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін в порядку, визначеному ст.262 ч.5 КАС України, за наявними у справі матеріалами з урахуванням особливостей розгляду справи, визначених ст. 287 КАС України. Відповідачу запропоновано в 5-денний строк з дня отримання ухвали суду про відкриття провадження у справі надати відзив на адміністративний позов.

Ухвалою суду від 26.01.2021 року провадження у справі було зупинено на підставі п.6 ч.2 ст. 236 КАС України та поновлено 25.03.2021 року.

Від Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 23.03.2021 року до суду надійшли матеріали виконавчого провадження №58731822 (а.с. 68-84) та відзив на адміністративний позов (а.с. 60-67). Як вбачається з відзиву на позовну заяву, відповідач позов Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області не визнає та зазначає, що оскільки рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.10.2018 року у справі №1540/4734/18 позивачем повторно не виконано в повному обсязі, накладення на нього штрафу є правомірним.

Крім того, відповідач зазначив, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2020 року були визнані протиправними та нечинними п.п. 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22 травня 2018 року №649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду".

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 ухвалу про відкриття провадження та адміністративний позов з додатками отримав 06.02.2021 року, водночас жодних пояснень по суті спірних правовідносин не надав.

Порядок розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін визначений ст.ст. 258, 262 КАС України.

Адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі (частина 4 ст. 287 КАС України).

Судом у справі встановлено наступне.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26.10.2018 року по справі №1540/4734/18 було задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 . Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення розміру пенсії з 88 процентів до 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення при здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перерахувати з 01.01.2016 року пенсію ОСОБА_1 з урахуванням 88 процентів відповідних сум грошового забезпечення, виплатити різницю між фактично сплаченою та перерахованою сумою пенсії позивача за період з 01.01.2016 року по дату здійснення перерахунку пенсії з урахуванням порядку, визначеного нормами чинного законодавства України для проведення такої виплати, та в подальшому виплачувати позивачу пенсію з урахуванням 88 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.10.2018 року по справі №1540/4734/18 набрало законної сили 02.01.2019 року.

При цьому Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області на виконання рішення суду 15.01.2019 року було проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 за вислугу років з 01.01.2016 року, виходячи з 88% відповідних сум грошового забезпечення (а.с. 10).

Розмір пенсії позивача з 01.02.2019 року становить 7 210,40 грн.

Доплата пенсії з 02.01.2019 року по 31.01.2019 року в сумі 1427,27 грн. була зарахована на поточний рахунок ОСОБА_1 05.02.2019 року разом з пенсією за лютий 2019 року (а.с. 11 зв. бік).

Разом з тим, виплата боргу за період з 01.01.2016 року по 01.01.2019 року в сумі 53142,18 грн., за твердженням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, підлягає виплаті згідно з Порядком погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року №649, та Порядком ведення обліку рішень суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 26.09.2018 року №20-1, що підтверджується наданим розрахунком (а.с. 11).

27.03.2019 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Коренюк О.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП №58731822) на підставі виконавчого листа №1540/4734/18, виданого 05.02.2019 року Одеським окружним адміністративним судом. У зазначеній постанові було вказано про необхідність боржнику виконати рішення суду протягом 10 робочих днів (а.с. 69)

15.04.2019 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області надіслало до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області лист №6080/03, в якому серед іншого повідомило, що доплата пенсії за період з 01.01.2016 року по 01.01.2019 року в сумі 53142,18 грн. буде виплачена згідно з Порядком погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018 року та Порядком ведення обліку рішень суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 26.09.2018 року №20-1 (а.с. 74). На підтвердження зазначених обставин пенсійним фондом було надано відповідачу відповідні докази (а.с. 75-77).

14.01.2020 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Заліпаєвим Ю.В. було винесено постанову ВП №58731822, відповідно до якої за невиконання рішення суду у повному обсязі на позивача було накладено штраф у розмірі 5 100,00 грн. (а.с. 72).

31.01.2020 року та 22.07.2020 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області надіслало до Управління державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) листи, у яких повторно зазначило, що виплата боргу за період з 01.01.2016 року по 01.01.2019 року в сумі 53142,18 грн. підлягає виплаті згідно з Порядком погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року №649, та Порядком ведення обліку рішень суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 26.09.2018 року №20-1, що підтверджується наданими розрахунками (а.с. 76, 79).

Крім того в зазначених листах позивач також зазначив, що ним вжито заходів щодо судового оскарження постанови про накладення штрафу в розмірі 5 100,00 грн. від 14.01.2020 року (ВП №58731822).

Водночас 18.09.2020 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щегловою Є.В. було винесено постанову про накладення на позивача штрафу у розмірі 10 200, 00 грн. за повторне невиконання рішення суду без поважних причин (а.с. 80-81).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20.02.2020 року у справі №420/709/20, яке набрало законної сили 07.09.2020 року було задоволено адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) ВП №58731822 від 14.01.2020 року про накладення штрафу у розмірі 5100, 00 грн.

З огляду на вищезазначене, не погоджуючись із винесенням оскаржуваної постанови від 18.09.2020 року про накладення штрафу повторно, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом у справі №420/13837/20.

Відповідно до вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Дослідивши адміністративний позов, відзив управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), пояснення третьої особи та інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч.ч.1-2 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч. 2 та ч. 4 ст. 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регламентовані Законом України №1404- VIII від 02.06.2016 року «Про виконавче провадження» (далі Закон №1404- VIII).

Статтею 1 Закону №1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі ст.5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається, зокрема, на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно частин 1, 2 статті 15 Закону №1404-VIII сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Статтею 18 Закону №1404-VIII встановлені обов`язки і права виконавців. Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України №1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Згідно положень ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження", у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Частиною 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Згідно зі ст. 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (частина 2 статті 75 Закону №1404-VIII).

Пункт 5 підрозділу 1 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України визначає, що в разі якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу цього Кодексу для відповідного року.

Таким чином, невиконання боржником рішення суду, за яким він зобов`язаний вчинити певні дії у строки, визначені законодавством, без наявності для цього поважних причин, тягне за собою відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн. (для юридичних осіб), а у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин у вигляді штрафу у подвійному розмірі - 10200,00 грн.

Тобто, накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз зазначених норм у сукупності дає підстави для висновку, що під час виконання судових рішень, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець повинен перевірити виконання рішення боржником та у разі його не виконання боржником без поважних причин виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність, а у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20.02.2020 року у справі №420/709/20, яке набрало законної сили 07.09.2020 року було задоволено адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

Визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) ВП №58731822 від 14.01.2020 року про накладення штрафу у розмірі 5100, 00 грн.

При цьому Одеським окружним адміністративним судом у рішенні від 20.02.2020 року у справі №420/709/20 було встановлено, що Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області вчинило всі залежні від нього дії для забезпечення виплати недоотриманої пенсії ОСОБА_1 . При цьому неповне виконання судового рішення Управлінням в частині виплати грошових коштів, фактично, за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, та вчинення позивачем дій на виконання Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року №649, та Порядку ведення обліку рішення суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженим правлінням Пенсійного фонду України від 26.09.2018 року № 20-1, не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Відповідно до ч. 4 статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20.02.2020 року у справі №420/709/20 були встановлені обставини вчинення ГУ ПФУ в Одеській області всіх залежних від нього заходів для виконання рішення суду у справі №1540/4734/18 та виплати ОСОБА_1 недоотриманої пенсії, тобто відсутність факту невиконання рішення суду без поважних причин, за наслідками чого визнано протиправною та скасовано постанову ВП №58731822 від 14.01.2020 року про накладення на позивача штрафу у розмірі 5100, 00 грн. (вперше), суд у справі №420/13837/20 доходить висновку, що у державного виконавця були відсутні підстави для накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області штрафу за повторне невиконання рішення суду без поважних причин у подвійному розмірі, а тому постанова від 18.09.2020 року ВП №58731822 про накладення штрафу в розмірі 10200,00 грн. є необґрунтованою, а тому протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем до позовної заяви додано платіжне доручення від 12.01.2021 року №670 про сплату судового збору за подання адміністративного позову у загальній сумі 2102,00 грн.

Враховуючи наявність підстав для задоволення позовної заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача суму сплаченого ним судового збору за подання адміністративного позову до суду у розмірі 2102,00 грн. згідно квитанції від 12.01.2021 року (а.с. 36) з Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, який є суб`єктом владних повноважень.

При цьому суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на те, що Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області необхідно відмовити у стягненні на його користь сплаченого ним судового збору у разі задоволення його позову, оскільки позивач також є суб`єктом владних повноважень.

Так відповідно до пункту 7 частини 1 статті 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

З огляду на вищевикладене суд зазначає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області набуває статусу суб`єкта владних повноважень коли здійснює публічно-владні управлінські функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Разом з тим в адміністративній справі №420/13837/20 суб`єктом владних повноважень виступає Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), оскільки предметом спору є рішення відповідача, прийняте ним на виконання його публічно-владних управлінських функцій при здійсненні дій у виконавчому провадженні, проведення якого регламентованого Законом України №1404-VIII від 02.06.2016 року. В той же час Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області в адміністративній справі №420/13837/20 з приводу спірних правовідносин позивача та відповідача у виконавчому провадженні не може мати статус суб`єкта владних повноважень, а виступає юридичною особою, права та інтереси якої були порушені прийнятим відповідачем рішенням у виконавчому провадженні ВП №58731822.

При цьому Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області та Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області в адміністративній справі виступають різними сторонами (позивачем та відповідачем), а нормами КАС України передбачена можливість спору між суб`єктами владних повноважень (як позивачем та відповідачем) лише у спорах між ними з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень (п.3 ч.1 ст.19 КАС України).

Як було зазначено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.11.2019 року у справі №826/3115/17, за зверненням суб`єкта владних повноважень до адміністративного суду може бути подано позов лише у випадку спору між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, а також коли право звернення до суду з позовом до іншого суб`єкту владних повноважень надано такому суб`єкту законом.

За загальним правилом один орган державної влади (саме як суб`єкт владних повноважень) не може звертатися з позовом до іншого органу (теж у статусі суб`єкта владних повноважень), бо це означатиме позов держави до неї самої.

З огляду на вищезазначене суд відхиляє доводи представника відповідача щодо того, що в адміністративній справі №420/13837/20 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області приймає участь в якості суб`єкта владних повноважень, а тому при розподілі судових витрат не приймає їх до уваги.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 12, 72-77, 139, 241-246, 255, 257, 258, 262, 287, 293, 295, 370 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65017, м.Одеса, вул. Канатна, 83) до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (65091, м.Одеса, вул. Розумовського, 37), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 18.09.2020 року ВП №58731822 про накладення штрафу в розмірі 10200,00 грн.

Стягнути з Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області суму сплаченого позивачем судового збору за подання адміністративного позову до суду у розмірі 2102,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 272 КАС України.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 287 ч.6, 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII Перехідних положень КАС України протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 295 КАС України).

Суддя О.В. Білостоцький