Справа № 640/11938/20
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2021-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

31 березня 2021 року

Київ

справа №640/11938/20

адміністративне провадження №К/9901/8532/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Желєзного І.В. та Коваленко Н.В., перевіривши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Інвестиційні Партнери»

на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 грудня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Інвестиційні Партнери»

до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку

про визнання протиправним та скасування акту індивідуальної дії,

ВСТАНОВИВ:

09 березня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Інвестиційні Партнери» (далі також - скаржник, позивач) звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 грудня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року.

Як вбачається з оскаржуваних судових рішень та матеріалів касаційної скарги, предметом розгляду у даній справі є визнання протиправним індивідуального акта - роз`яснення Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку (далі також - відповідач), наведеного у листі № 09/03/6942 від 30 квітня 2020 року, та зобов`язання відповідача надати на звернення позивача від 20 березня 2020 року № 20/03-2020-2 нове роз`яснення з урахуванням висновків суду.

08 лютого 2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ" від 15 січня 2020 року № 460-IX.

У зв`язку з цим, відповідно до частин першої та четвертої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

В обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначає, що оскаржувані судові рішення прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права.

На підтвердження своїх доводів, у касаційній скарзі скаржник вказує, що в оскаржуваних судових рішеннях суди неправильно застосували норми матеріального права, а саме положення статті 7 Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні» від 30 жовтня 1996 року № 448/96-ВР (далі - Закон № 448/96-ВР), статті 19 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05 квітня 2007 року № 877-V (далі - Закон № 877-V), а також з порушили норми процесуального права, а саме статтю 2 КАС України.

Скаржник стверджує, що суди обох інстанцій дійшли помилкового висновку про те, що дії відповідача з надання консультації не можуть бути оцінені на предмет законності, оскільки відповідь відповідача містить правову позицію суб`єкта владних повноважень, конкретних наслідків не створює та, відповідно, не порушує право позивача, а, відтак, - оскаржуваний лист відповідача не є рішенням суб`єкта владних повноважень і не підлягає оскарженню в судовому порядку.

Також скаржник вказує, що оскаржуваний лист відповідача є актом індивідуальної дії - консультацією, який створює для позивача певні правові наслідки, зокрема, є підставою для звільнення від відповідальності у випадку застосування такої консультації у господарській діяльності.

До того ж, скаржник зазначає, що судами попередніх інстанцій не враховано висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 813/2617/15, від 02 жовтня 2018 року у справі № 804/4221/17, від 16 жовтня 2018 року у справі № 820/4461/17, які полягають у тому, що індивідуальні податкові консультації є актами індивідуальної дії, які можуть бути предметом судового оскарження в порядку адміністративного судочинства. Скаржник вважає, що такий висновок може бути застосований за аналогією до спірних правовідносин, які виникли у цій справі.

Скаржник як підстави для касаційного оскарження постанови у даній справі зазначив: відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України); касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики (підпункт «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України); справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу (підпункт «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України).

Таким чином, проаналізувавши підстави, на яких подано касаційну скаргу, доводи скаржника зазначені в обґрунтування необхідності прийняття її до розгляду касаційним судом, враховуючи предмет спору, колегія суддів погоджується з необхідністю здійснити касаційний перегляд рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 грудня 2020 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року, з метою з`ясування правильності застосування судами статті 7 Закону № 448/96-ВР, статті 19 Закону № 877-V, необхідності врахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 813/2617/15, від 02 жовтня 2018 року у справі № 804/4221/17, від 16 жовтня 2018 року у справі № 820/4461/17, а також факту порушення статті 2 КАС України, та формування відповідного висновку Верховного Суду щодо застосування зазначених норм права для забезпечення єдності правозастосовчої практики.

Касаційна скарга подана у строк, передбачений статтею 329 КАС України, відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.

Керуючись статтями 248, 328, 334, 335, 338, 355, 359 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Інвестиційні Партнери» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 грудня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Інвестиційні Партнери» до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку про визнання протиправним та скасування акту індивідуальної дії.

2. Витребувати з Окружного адміністративного суду міста Києва справу № 640/11938/20.

3. Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів (за їх наявності) разом з ухвалою про відкриття касаційного провадження.

4. Встановити для учасників справи строк до 15 квітня 2021 року для подання до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу (у формі, встановленій частинами першою та другою статті 338 КАС України з висловленням позиції стосовно кожної з підстав касаційного оскарження: неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права), доказів надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

5. Роз`яснити учасникам справи, що у разі не виконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу, зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству, суд, відповідно до статті 149 КАС України, може застосувати заходи процесуального примусу.

6. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді Я.О. Берназюк

І.В. Желєзний

Н.В. Коваленко