Справа № 640/6465/21
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2021-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

30 березня 2021 року м. Київ № 640/6465/21

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Катющенко В.П., вивчивши позовну заяву та додані до неї документи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Департаменту регіонального розвитку Київської обласної державної адміністрації (04119, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 40) про визнання незаконними та скасування результатів оцінювання, визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просить суд

- визнати незаконними та скасувати результати щорічного оцінювання службової діяльності державного службовця ОСОБА_1 за 2019 рік;

- визнати незаконним та скасувати наказ про звільнення з роботи ОСОБА_1 за № 158-к/тр від 06.12.2019;

- поновити ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу управління персоналом Департаменту регіонального розвитку Київської обласної державної адміністрації;

- стягнути з Департаменту регіонального розвитку Київської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25.02.2020 до дня поновлення на роботі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.03.2021 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з моменту отримання вказаної ухвали, шляхом подання до суду документа про сплату судового збору, заяви про поновлення строків звернення до суду та доказів поважності на її підтвердження, всіх доказів на підтвердження заявлених позовних вимог.

25.03.2021 до суду від представника позивача надійшла заява про поновлення строку звернення до суду.

Обґрунтовуючи причини пропуску строку звернення до суду, представник позивача зазначає, що 06.02.2020 позивачем була подана заява до керівництва Департаменту про звільнення з роботи за згодою сторін. У період з 13 по 24.02.2020 позивач перебувала у стані непрацездатності. 25.02.2020 ОСОБА_1 вийшла на роботу, але її не було допущено охороною до робочого місця, повідомивши про звільнення останньої. При цьому, ні копії наказу, ні трудової книжки, ні розрахунку при звільненні надано не було. Як зазначає представник позивача, звичайно, що ОСОБА_1 подумала в такому разі, що її заяву задоволено та звільнено за угодою сторін. І лише на початку березня 2021 року ОСОБА_1 від своїх колег дізналась, що її було звільнено не за згодою сторін, а на підставі наказу виконуючого обов`язки директора Департаменту В. Кравчука від 06.12.2019 за № 158-к/тр, де зазначена підстава для звільнення: у зв`язку з отриманням негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності, пункт 3 частини першої ст. 87 Закону України «Про державну службу», з дати, яка є першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність. Таким чином, позивач просить суд поновити пропущений строк звернення до адміністративного суду.

Вивчивши заяву позивача, суд зазначає наступне.

Частиною п`ятою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Таким чином, строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби становить один місяць.

Так, позивач оскаржує результати щорічного оцінювання за 2019 рік та наказ від № 158-к/тр від 06.12.2019.

Отже позивач повинна була звернутись з даним позовом до суду, дізнавшись про своє звільнення, як зазначено у позовній заяві 25.02.2020, принаймні до 26 березня 2020 року.

При цьому, як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, згідно відмітки на поштовому конверті, лише 04.03.2021, тобто, з пропуском строку майже в один.

Ні жодного наказу, ні жодного доказу звернення до відповідача з вимогою надати копію наказу про звільнення, трудову книжку, довідку про виплачену заробітну плату при звільненні до позовної заяви не додано.

Суд звертає увагу, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

При цьому, дотримання строку звернення з адміністративним позовом до суду є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє юридичній визначеності у публічно-правових відносинах. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Додатково суд звертає увагу і на практику Європейського суду з прав людини. У справах "Стаббігс та інші проти Великобританії", "Девеер проти Бельгії", суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

У справі "Пономарьов проти України" Європейський суд зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Подана позивачем заява про поновлення строку не містить обґрунтувань причин та обставин, що були перешкодою звернутись до суду з позовом про оскарження наказу відповідача, як і на протязі року до відповідача за отриманням копії наказу про звільнення, трудової книжки та розрахунку при звільненні.

Суд звертає увагу, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким критеріям:

- це обставина або кілька обставин, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк і створювали об`єктивні перешкоди, які перешкоджали зверненню до суду;

- це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк;

- ця причина виникла протягом строку, який пропущено;

- ці обставини підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

При цьому, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

За змістом частин першої та другої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вказані позивачем причини пропуску строку звернення до суду з даним позовом є неповажними, відповідно, у суду відсутні підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Крім того, ухвалою суду від 15.03.2021 було встановлено, що позивачем до позовної заяви не додано жодного доказу на підтвердження заявлених позовних вимог.

Так, 25.03.2021 до суду, крім заяви про поновлення строків звернення до адміністративного суду, надійшли лише докази перебування ОСОБА_1 в стані непрацездатності у період з 13.02.2020 по 24.02.2020, а також докази сплати судового збору.

При цьому, жодних інших доказів на підтвердження заявлених позовних вимог від позивача до суду не надходили.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи, що судом визнано неповажними причини пропуску строку звернення до суду з даним позовом, суд дійшов висновку, що позовну заяву разом з доданими до неї матеріалами слід повернути позивачеві.

Згідно з частиною восьмою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 160, 161, 169, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду з даним позовом.

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) - повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена. Згідно частини першої статті 295 та частини першої статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону № 2147-VIII.

Суддя В.П. Катющенко