Справа № 460/2635/20
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції : Комшелюк Т.О.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 рокуЛьвівСправа № 460/2635/20 пров. № А/857/568/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Макарика В.Я., Матковської З.М.

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

апелянта: ОСОБА_1

представника апелянта: Коханої О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року у справі №460/2635/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ :

03.04.2020р. ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправної відмови від 27 лютого 2020 року, щодо призначення пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Крім того, позивач просила суд, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплатити пенсію за віком із зниженням пенсійного віку згідно ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 18 січня 2017 року.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 24.11.2020р. в позові відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, ухвалене без всебічно з`ясованих обставин у справі.

Апелянт просить суд, рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24.11.2020р. скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

В судовому засіданні апелянт та її представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали з підстав в ній зазначених.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є потерпілою особою від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 06 квітня 2005 року (а.с.13).

18.01.2017р. позивач звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою щодо призначення пенсії із зниженням пенсійного віку на підставі ст.55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

10.05.2017р. пенсійний орган прийняв рішення про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 з підстав, що подані документи не підтверджують постійне проживання (робота) в зоні гарантованого добровільного відселення протягом періоду, що дає право на зниження пенсійного віку (а.с.24).

В серпні 2017 року позивач повторно звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії у відповідності до ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. При цьому, до заяви про призначення пенсії остання долучила копію рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 08.082017р. в справі №564/1482/17 про встановлення факту проживання на території радіоактивного забруднення.

Листом від 04.09.2017р. за № 2074/03 пенсійний орган повідомив ОСОБА_1 про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах, оскільки чинне законодавство не передбачає можливість підтвердження факту постійного проживання (роботи) в зоні радіоактивного забруднення на підставі судового рішення з метою вирішення питання щодо призначення пенсії на підставі ст.55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (а. с. 25).

Постановою Костопільського районного суду Рівненської області від 09 жовтня 2017 року в справі № 564/1855/17 позов ОСОБА_1 задоволено частково, а саме суд: визнав протиправними дії Костопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області щодо відмови в призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи;

Крім того, суд зобов`язав Костопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області призначити ОСОБА_1 пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з 12 березня 2017 року (а.с.16-17).

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2017 року змінено постанову Костопільського районного суду Рівненської області від 09 жовтня 2017р. в частині «зобов`язання Костопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області призначити ОСОБА_1 пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на рішення, яким «зобов`язано Костопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області розглянути подану ОСОБА_1 заяву про призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та додані до неї документи та прийняти відповідне рішення з урахуванням того, що позивач є потерпілою від Чорнобильської катастрофи 3 категорії та має право на користування пільгами (в тому числі і правом на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку з 23 серпня 2016 року), встановленими Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; В решті постанову суду першої інстанції залишено без змін (а.с.18-20).

Листом від 26.06.2018р. за № 2255/05 пенсійний орган повідомив ОСОБА_1 про повторний розгляд документів та щодо недостатності часу постійного проживання у зоні гарантованого добровільного відселення (4 роки 11 місяців 06 днів), який є необхідним для призначення спірної пенсії (а.с.26).

В подальшому позивач неодноразово зверталася до пенсійного органу із заявами про призначення пенсії на пільгових умовах, однак відповідач щоразу своїми листами повідомляв про відмову в призначенні такої пенсії, а саме: від 23 липня 2018 року № Х-835/07.1-59, від 2 травня 2019 року № Х-407/07.1-59, від 22 травня 2019 року № Х-436/07.1-59, від 27 березня 2019 року № 4028/Х-11 (а.с.27-36).

29.01.2020р. ОСОБА_1 вчергове звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою щодо призначення пенсії із зниженням пенсійного віку на підставі ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Листом від 27.02.2020р. за № 1586-754/Х-03/8-1700/20 пенсійний орган повідомив позивача, що детальні роз`яснення про призначення пенсії надані листами від 2 травня 2019 року № Х-407/07.1-59 та від 22 травня 2019 року № Х-436/07.1-59.

ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

ч. 1 ст. 9 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року № 1058-ІV (далі - Закон № 1058) встановлено, що в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

При цьому, п.13 розділу XV Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1058 визначено, що у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та цього Закону призначається одна пенсія за її вибором.

Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі Закон № 796) визначені основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

ст.49 Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі Закон № 796) передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Із змісту ст. 26 Закону № 1058 ( в редакції що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 55 Закону № 796, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

В абз. 5 п. 2 ч. 1 ст. 55 Закону № 796 передбачено, що потерпілі від Чорнобильської катастрофи особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у такому порядку: 3 роки (початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період) та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі Порядок № 22-1).

В п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі Порядок № 22-1) передбачено, що при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями).

Як видно із матеріалів справи, позивач звертаючись до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку згідно ст.55 Закону № 796 долучила наступні докази:

1) довідку Красновільської сільської ради від 19 грудня 2016 року № 3576 із змісту якої видно, що позивач постійно проживала в селі Красноволя Маневицького району Волинської області з 1 листопада 1983 року по 1 серпня 1988 року;

2)довідку Красновільської сільської ради від 29 березня 2017 року № 1451 із змісту якої видно що ОСОБА_1 постійно проживала в селі Красноволя Маневицького району Волинської області з 1 серпня 1988 року по 26 квітня 1990 року;

3) рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 8 серпня 2017 року в справі № 564/1482/17, яким встановлений юридичний факт проживання позивача на території радіоактивного забруднення в селі Красноволя Маневицького району Волинської області з квітня 1990 року по січень 1993 року включно. Вказане судове рішення набрало законної сили 19 серпня 2017 року.

4) Постанову Костопільського районного суду від 09.10.2017р. у справі № 564/1855/17

5) Постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2017р. у справі № 564/1855/17

6) трудова книжка, накази, розпорядження, протоколи та інше.

Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23 липня 1991 року № 106 "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи" встановлено, що село Красноволя Маневицького району Волинської області віднесене до зони гарантованого добровільного відселення.

Отже, з врахуванням наведеного колегія суддів вважає, що вищенаведеними доказами та судовими рішенням підтверджується постійне проживання ОСОБА_1 в зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії на Чорнобильській АЕС по січень 1993 року включно, що становить 7 років 8 місяців та 5 днів, в тому числі станом на 1 січня 1993 року не менше 3 років, тому у позивач наявне право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до положень ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Також, обставини щодо наявності у позивача права на призначення пенсії із зниженням пенсійного віку на 6 років встановлені постановою Костопільського районного суду Рівненської області від 9 жовтня 2017 року та постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2017 року в справі № 564/1855/17, які за правилами ч.4 ст. 78 КАС України доказуванню не підлягають.

Однак, з врахуванням судових рішень та норми стаття 26 Закону № 1058, яка на момент виникнення спірних правовідносин встановлювала загальний пенсійний вік на рівні 60 років, позивачу, з урахуванням права позивача на зниження пенсійного віку на 6 років, пенсія на пільгових умовах може бути призначена після досягнення віку 54 років, а саме після 1 січня 2019 року.

З урахуванням права ОСОБА_1 на зменшення на 6 років пенсійного віку, для призначення пенсії на пільгових умовах остання повинна мати страховий стаж в розмірі не менше 15 років.

В трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 наявні такі записи про періоди роботи:

1) 5 квітня 1984 року прийнята у Куликовицьке споживче товариство на посаду молодшого продавця (підстава: розпорядження від 5 квітня 1984 року № 42 § 2);

2) 26 квітня 1990 року звільнено з посади на підставі статті 39 КЗпП УРСР за власним бажанням (підстава: розпорядження від 26 квітня 1990 року № 32 § 1).

В трудовій книжці позивача серії НОМЕР_3 наявні наступні записи про періоди роботи:

1) 25 червня 1994 року прийнята бухгалтером Відкритого акціонерного товариства Любаша (підстава: наказ від 25 червня 1994 року № 1);

2) 27 квітня 1998 року Відкрите акціонерне товариство Любаша перейменовано на товариство з обмеженою відповідальністю (підстава: наказ від 27 квітня 1998 року);

3) 20 серпня 1999 року звільнена за власним бажанням згідно з статтею 38 КЗпП України (підстава наказ: від 20 серпня 1999 року);

4) 3 липня 2002 року призначена на виконання громадських робіт по території Костопільського управління соціального захисту населення (підстава: наказ від 3 липня 2002 року № 52);

5) 1 серпня 2002 року звільнена у зв`язку із закінченням строку громадських робіт (підстава: наказ від 1 серпня 2002 року № 61);

6) 5 червня 2002 року Костопільським районним центром зайнятості призначено виплату допомоги по безробіттю (підстава: наказ від 5 червня 2002 року № 7626);

7) 3 вересня 2002 року Костопільським районним центром зайнятості розпочато виплату допомоги по безробіттю (підстава: наказ від 5 червня 2002 року № 7626);

8) 30 травня 2003 року Костопільським районним центром зайнятості припинено виплату допомоги по безробіттю (підстава: наказ від 19 червня 2003 року № 8848);

9) 20 червня 2003 року Костопільським районним центром зайнятості розпочато виплату матеріальної допомоги по безробіттю (підстава: наказ від 20 червня 2003 року № 8860);

10) 5 листопада 2003 року Костопільським районним центром зайнятості припинено виплату матеріальної допомоги по безробіттю (підстава: наказ від 4 грудня 2003 року № 03-1204);

11) 4 грудня 2003 року прийнята опалювачем Товариства з обмеженою відповідальністю Любаша (підстава: наказ від 4 грудня 2003 року № 30);

12) 16 квітня 2004 року переведена на посаду техпрацівниці (підстава: наказ від 16 квітня 2004 року № 8);

13) 1 червня 2004 року звільнена за власним бажанням згідно зі статтею 38 КЗпП України (підстава: наказ від 1 червня 2004 року № 10).

В матеріалах справи наявна копія довідки Костопільської районної державної адміністрації від 16.01.2017р. № 209/01-31/17, Розпорядження про звільнення з посади спеціаліста 2 категорії відділу ЗАГСУ №4 від 18.02.1992р., довідка про заробіток для обчислення пенсії від 12.12.2016р. які підтверджують період роботи позивача на посаді спеціаліста 2 категорії відділу ЗАГС з травня 1990 р. - лютий 1992р.

Із змісту Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначенням пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» видно, що довідки підприємства, виписки з наказів, особові рахунки та відомості на видачу зарплати, посвідчення і характеристики з місця роботи, трудові договори угоди з відмітками про їх виконання, інші документи, що містять періоди роботи можуть бути документами які підтверджують трудовий стаж.

Верховний Суд у справі № 638/18467/15а дійшов висновку, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду щодо обмеження особи у реалізації конституційного права на конституційний захист.

Крім того, апелянт надав до апеляційної скарги:

- протокол пенсійного органу № 36 від 08.05.2018р. з якого видно що загальний стаж ОСОБА_1 складає 16 років 01 місяць 24 дні.

- протокол ( дооформлення) пенсійного органу № 36 від 26.06.2018р. з якого видно, що загальний стаж позивача складає 15 років 09 місяців 12 днів.

Тобто, записами в трудових книжках підтверджується наявність в позивача страхового стажу не менше 15 років.

За таких обставин, колегія суддів вважає що висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову є помилковими, оскільки пенсійний орган як суб`єкт владних повноважень діяв не у спосіб визначений законами та Конституцією України. Матеріалами справи та судовими рішеннями підтверджується та обставина що позивач проживала в зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії на Чорнобильській АЕС по січень 1993р. включно, що становить 07 років 08 місці та 5 днів, в тому числі станом на 01.1993р. не менше 3 років, а тому остання має право на отримання пенсії із зниженням пенсійного віку згідно ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.01.2019р.

В ст.242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи тому, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати та прийняту постанову, якою позов задовольнити.

Керуючись ст.ст.243, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року у справі №460/2635/20 скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 27 лютого 2020 року, щодо призначення ОСОБА_1 пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку згідно зі статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 01 січня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді З. М. Матковська
В. Я. Макарик
Повне судове рішення складено 29 березня 2021 року.