Справа № 360/2302/20
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2021-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року справа №360/2302/20

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Блохіна А.А., Компанієць І.Д., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20 січня 2021 року у справі № 360/2302/20 (головуючий суддя І інстанції Тихонов І.В.), складеного в повному обсязі 20 січня 2021 року в м. Сєвєродонецьк Луганської області, за позовом Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про скасування постанови про накладення штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

15 червня 2020 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправною та скасування постанови від 28.08.2020 про накладення штрафу в сумі 5100 грн. за невиконання рішення суду у виконавчому провадженні № 62085800 за виконавчим листом № 360/5408/19, виданим Луганським окружним адміністративним судом 13 травня 2020 року (а.с. 1-6).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20 січня 2021 року у справі № 360/2302/20 позовні вимоги задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 28 травня 2020 року ВП № 62085800 про накладення на Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області штрафу у розмірі 5100,00 грн. (а.с. 108-112).

Не погодившись із судовим рішенням, Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив суд скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що 14 травня 2020 року на виконання до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) надійшов виконавчий лист Луганського окружного адміністративного суду від 13 травня 2020 року № 360/5408/19 про зобов`язання Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області відновити нарахування та виплату пенсії по інвалідності з 01 січня 2020 року з виплатою заборгованості, що утворилася з дати припинення виплати пенсії.

14 травня 2020 року державним виконавцем, керуючись вимогами ст. ст. З, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України Про виконавче провадження, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

До державного виконавця надійшла відповідь від боржника з якої встановлено, що Рубіжанським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Луганської області прийнято рішення від 30 квітня 2020 року № 31 "Про відновлення нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 згідно з рішенням суду".

19 травня 2020 року до Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області надійшов лист управління Пенсійного фонду Російської Федерації в м. Вороніж від 30 квітня 2020 року № 20-12/11356, з якого встановлено, що ОСОБА_1 отримує з 01 січня 2020 року страхову пенсію по старості, пенсію по інвалідності внаслідок військової травми, щомісячної грошової виплати за категорією "Інваліди III групи", щомісячної грошової виплати за категорією "Учасники ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи" та додаткового щомісячного матеріального забезпечення в управлінні Пенсійного фонду Російської Федерації в м. Воронежі.

Керуючись п. 5 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" Рубіжанським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Луганської області прийнято рішення від 19 травня 2020 року № 41 про припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2020 до з`ясування правомірності поновлення виплати пенсії.

28 травня 2020 року державним виконавцем, відповідно до ст. ст. 63, 75 Закону України Про виконавче провадження, винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 5 100 грн.

Вважає, що спірна постанова прийнята правомірно у зв`язку з припиненням виплати пенсії на підставі рішення суду (а.с. 117-123).

Представники сторін в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 21 січня 2020 року у справі № 360/5408/19 позов ОСОБА_1 до Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасувати розпорядження Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 03 грудня 2019 року № 33 про припинення виплати ОСОБА_1 пенсії по інвалідності з 01 січня 2020 року. Зобов`язано Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області відновити нарахування та виплату пенсії по інвалідності ОСОБА_1 з 01 січня 2020 року з виплатою заборгованості, що утворилася з дати припинення виплати пенсії.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2020 року апеляційну скаргу Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 січня 2020 року у справі № 360/5408/19 залишено без задоволення. Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 січня 2020 року у справі № 360/5408/19 залишено без змін.

Рішенням управління від 30 квітня 2020 року № 31 ОСОБА_1 відновлено нарахування та виплату пенсії по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи з 01 січня 2020 року. Рішення управління отримано ОСОБА_1 особисто 06 травня 2020 року, про що свідчить його особистий підпис на листі управління від 04 травня 2020 № 6886/03.1 (а.с. 15, 16).

За даними КП Діловодство спеціалізованого суду Луганського окружного адміністративного суду 13 травня 2020 року у справі видано виконавчий лист, який звернуто до примусового виконання.

14 травня 2020 року державним виконавцем, керуючись вимогами ст. ст. З, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України Про виконавче провадження, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження (а.с.74).

29 травня 2020 року Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області звернулось до суду першої інстанції із заявою про перегляд рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 січня 2020 року по справі №360/5408/19 за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2020 року відмовлено в задоволені заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення у справі №360/5408/19 від 21 січня 2020 року (а.с. 91-95).

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2020 року апеляційну скаргу Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2020 року по справі №360/5408/19 - залишено без задоволення. Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2020 року по справі №360/5408/19 - залишено без змін (а.с. 96-97).

Рубіжанським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Луганської області прийнято рішення від 19 травня 2020 року № 41 про припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2020 року до з`ясування правомірності поновлення виплати пенсії (а.с. 21).

ОСОБА_1 звернувся до Луганського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області, в якому просив зобов`язати відповідача відмінити рішення № 41 від 19 травня 2020 року про припинення виплати пенсії з 01 січня 2020 року до з`ясування правомірності поновлення пенсії, виплати пенсії; зобов`язати відповідача поновити виплату пенсії з 01 січня 2020 року та виплатити недоотриману пенсію з 01 січня 2020 року; зобов`язати відповідача виплатити моральну шкоду в розмірі 100000,00 грн.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 06 липня 2020 року у задоволенні позову відмовлено (а.с. 98-102).

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 15.09.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 06 липня 2020 року у справі №360/2151/20 залишено без задоволення. Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 06 липня 2020 року у справі №360/2151/20 залишено без змін (а.с. 103-106).

Постановою головного державного виконавця від 28 травня 2020 року ВП № 62085800 про накладення штрафу за невиконання боржником рішення суду на Рубіжанське ОУПФУ штраф в сумі 5100,00 грн (арк. спр. 8 зв.).

Правомірність прийняття постанови про накладення штрафу на управління є спірним питанням даної справи.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що пенсійний фонд виконав рішення по справі № у справі № 360/5408/19, а рішення Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 19 травня 2020 року № 41 про припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2020 року (на яке посилається відповідач як на доказ невиконання вищевказаного рішення) жодним чином не стосується примусового виконання судового рішення у справі № 360/5408/19.

Суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції з наступних підстав.

За ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ст.ст. 14, 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частиною 4 ст. 372 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України визначено, що основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України.

Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 16 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII передбачено право виконавця під час здійснення виконавчого провадження накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частин першої-третьої статті 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Статтею 75 Закону №1404-VIII визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

З вищевикладеного слідує, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин. При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

Судами встановлено, що рішенням управління від 30 квітня 2020 року № 31 ОСОБА_1 відновлено нарахування та виплату пенсії по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи з 01 січня 2020 року (а.с. 15), відтак судове рішення у справі № 360/5408/19 виконано.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що прийняття Рубіжанським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Луганської області рішення від 19 травня 2020 року № 41 про припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2020 року до з`ясування правомірності поновлення виплати пенсії, не свідчить про невиконання рішення суду у справі № 360/5408/19, з таких підстав.

Оскарження рішення Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 19 травня 2020 року № 41 про припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2020 року до з`ясування правомірності поновлення виплати пенсії є предметом розгляду справи №360/2151/20, за результатами якої прийнято рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 06 липня 2020 року, яким у задоволенні позову відмовлено (а.с. 98-102).

Таким чином, рішення Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 19 травня 2020 року № 41 про припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2020 року жодним чином не стосується примусового виконання судового рішення у справі № 360/5408/19 та прийнято за межами спірних правовідносин (виконання судового рішення по справі № 360/5408/19).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про незаконність накладення штрафу на позивача у розмірі 5 100,00 грн. у ВП у зв`язку з повним виконанням рішення по справі шляхом відновлення виплати пенсії.

З урахуванням зазначеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи апелянта про наявність правових підстав у державного виконавця для винесення постанови про накладення штрафу на боржника є необґрунтованими, тому постанова про накладення штрафу за невиконання рішення суду є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

У справі, що розглядається, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апелянту надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 271, 272, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20 січня 2021 року у справі № 360/2302/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 31 березня 2021 року.

Судді А.В. Гайдар

А.А. Блохін

І.Д. Компанієць