Справа № 340/525/20
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2021-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 лютого 2021 року м. Дніпросправа № 340/525/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Чабаненко С.В.,

суддів: Чумака С.Ю., Юрко І.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Дніпрі апеляційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 березня 2020 року в адміністративній справі № 340/525/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Феросистема-Трейд» до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення, а також картки відмови,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Феросистема-Трейд» звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA110000/2020/000069/2 від 04.02.2020;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110280/2020/00015 від 04.02.2020.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що під час митного оформлення товару відповідачу було подано всі необхідні документи, які відповідають вимогам частини другої ст. 53 Митного кодексу України (далі МК України), що свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості товару, а тому оскаржувані рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 березня 2020 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA110000/2020/000069/2 від 04.02.2020;

Визнано протиправною та скасовано картку відмови Дніпровської митниці Держмитслужби в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110280/2020/00015 від 04.02.2020.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржене рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дану справу розглянуто у порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду у межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, позивачем відповідно до контракту купівлі-продажу № 20/01/2020 від 20.01.2020, укладеного з компанією Меdium Тгаdе s.r.о. (Словаччина), придбано товар - марганець металевий кусковий Мн95 (а.с. 23).

Для митного оформлення вказаного товару в режимі імпорту до Дніпровської митниці Держмитслужби позивачем подано 03.02.2020 митну декларацію №А110280/2020/001116, у якій декларантом визначено митну вартість товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, у розмірі 35700,00 доларів США (а.с. 18-22).

На підтвердження заявленої митної вартості товарів разом з митною декларацією № UА 110280/2020/001116 від 03.02.2020 позивачем надано наступні документи:

- Декларацію митної вартості від 03.02.2020 (а.с. 18-22);

- Контракт купівлі-продажу № 20/01/2020 від 20.01.2020 з постачальником Меdium Тгаdе s.r.о. (Словаччина) (а.с. 23);

- Рахунок-проформу № 60202003 від 20.01.2020 (а.с. 24-25);

- Рахунок-фактуру № 2020010 від 29.01.2020 (а.с. 26);

- Банківський платіжний документ про сплату вартості товару № 7 від 27.01.2020 (а.с. 27);

- Висновок щодо експертного аналізу відповідності рівня цін Державного підприємства «Держзовнішінформ» від 31.01.2020 № 251/23 (а.с. 28);

- Лист ДП «Держзовнішінформ» від 31.01.2020 № 195-Е (а.с. 29);

- Лист Меdium Тгаdе s.r.о. (Словаччина) від 31.01.2020 щодо цінової інформації (а.с. 30);

- витяг з інформаційного видання Аrgus Меtals Іnternational випуск 20-14 від 21.01.2020 (а.с. 31);

- Довідку про витрати по доставці вантажу № DТ0160 від 31.01.2020 (а.с. 32);

- Рахунок на оплату витрат по доставці вантажу № 31/01/05 від 31.01.2020 (а.с. 33);

- Договір про доставку вантажу № 9468-01 від 16.01.2019 (а.с. 34-37);

- Договір про перевезення вантажів автомобільним транспортом № 4630-03 від 05.06.2018 (а.с. 38-40);

- Пакувальний лист № 061/01/2020 від 29.01.2020 (а.с. 41);

- Сертифікат якості № А061/01/2020 від 29.01.2020 (а.с. 42);

- Ескпортну митну декларацію країни відправлення № 20SК6263ЕХ00685602 від 29.01.2020 (а.с. 43).

Під час митного оформлення декларантом заявлено митну вартість згідно з п.1 ч.1 ст.57 МК України за основним методом (ціна договору).

Відповідач, за результатами здійснення митного контролю з урахуванням ризикованості операцій, з метою здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару, відповідно до ч. 5 ст. 54 МК України, використовуючи право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, у відповідності вимог ч. 2, ч. 3 ст. 53 та ст. 335 МК України протягом 10 календарних днів додатково витребував (за наявності): для уточнення вартісних показників, наведених у висновку ДП «Держзовнішінформ» від 31.01.2020 № 251/23 щодо вартості марганцю металевого кускового походження з Китаю, запропонував надати інформацію щодо вартості перевезення вантажу з портів Китаю до портів Європи (а.с. 67)

Позивачем, на виконання вимог відповідача надано лист № 36 від 04.02.2020, в якому зазначено, що вже надано вичерпний перелік документів на підтвердження митної вартості товарів відповідно до вимог Митного кодексу України. При цьому позивач також надав лист ДП «Держзовнішінформ» від 03.02.2020 № 251/23-1, який містив витребувану інформацію щодо вартості перевезення вантажу з портів Китаю до портів Європи (а.с. 46).

Не погоджуючись із заявленою митною вартістю відповідач 04.02.2020 прийняв рішення про коригування митної вартості товарів № UА 110000/2020/000069/2, яким митну вартість Марганцю металевого кускового Мн95 скориговано до рівня 38388,00 доларів США, із застосуванням другорядного методу - за ціною щодо подібних товарів (а.с. 10-14).

Підставою для коригування митної вартості стало те, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, у зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та /або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою.

На підставі вказаного рішення митним органом винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА 110280/2020/00015 від 04.02.2020 (а.с. 15-17).

Вважаючи рішення відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем при здійсненні імпортування товарів на митну територію України, на підтвердження заявленої ним митної вартості на підставі положень контракту було надано повний пакет документів, у відповідності до переліку, закріпленого статтею 53 МК України, а тому суд не погодився з висновком відповідача що використані декларантом відомості при визначенні митної вартості товару не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та /або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою, оскільки даний висновок спростовується дослідженими письмовими доказами. Крім того, відповідачем не доведено обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом розрахунку митної вартості товару за ціною договору, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено, тобто основні документи містили всі числові дані, необхідні для визначення вартості, зазначеної в митній декларації. Також суд, зазначає, що відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішеннях про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. А тому, рішення про коригування митної вартості товарів № UA110000/2020/000069/2 від 04.02.2020 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110280/2020/00015 від 04.02.2020 прийняті відповідачем без дотримання вимог, встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, є необґрунтованими, протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно зі статтями 49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Приписами частини 1 статті 51, частини 1 статті 52 МК України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

За змістом частини 2 статті 52 МК України, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Перелік додаткових документів, які зобов`язаний подати декларант або уповноважена ним особа у разі якщо документи, зазначені у частині другій статті 53 Митного кодексу України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари визначені частинами третьою, четвертою статті 53 цього кодексу.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з частиною шостою статті 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Пунктом першим частини четвертої статті 54 МК України встановлено, що орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За змістом статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Частинами 2 та 3 статті 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

За правилами частин 4 та 5 статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Приписами ч.ч. 1-4 ст. 60 МК України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята митним органом вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Отже, відповідно до вказаних правових норм, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю, до них, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості.

Законодавчими нормами чітко окреслено умову, за наявності котрої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів, та відмови у митному оформленні, а саме: наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

Приписи вказаних правових норм зобов`язують митний орган чітко зазначити обставини, котрі викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, та обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей із зазначенням документів, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта, та надає митниці право вчиняти відповідні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів, при цьому, витребовувати контролюючий орган має лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, та жодним чином не всі, котрі передбачені статтею 53 МК України.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Як встановлено з матеріалів справи, позивачем до митного органу для підтвердження заявленої митної вартості товару було надано: контракт купівлі-продажу № 20/01/2020 від 20.01.2020 з постачальником Меdium Тгаdе s.r.о. (Словаччина) (а.с. 23); рахунок-проформу 60202003 від 20.01.2020 (а.с. 24-25); рахунок-фактуру № 2020010 від 29.01.2020 (а.с. 26); банківський платіжний документ про сплату вартості товару № 7 від 27.01.2020 (а.с. 27); висновок щодо експертного аналізу відповідності рівня цін Державного підприємства «Держзовнішінформ» від 31.01.2020 № 251/23 (а.с. 28); лист ДП «Держзовнішінформ» від 31.01.2020 № 195-Е (а.с. 29); лист Меdium Тгаdе s.r.о. (Словаччина) від 31.01.2020 щодо цінової інформації (а.с. 30); витяг з інформаційного видання Аrgus Меtals Іnternational випуск 20-14 від 21.01.2020 (а.с. 31); довідку про витрати по доставці вантажу № DТ0160 від 31.01.2020 (а.с. 32); рахунок на оплату витрат по доставці вантажу № 31/01/05 від 31.01.2020 (а.с. 33); договір про доставку вантажу № 9468-01 від 16.01.2019 (а.с. 34-37); договір про перевезення вантажів автомобільним транспортом № 4630-03 від 05.06.2018 (а.с. 38-40); пакувальний лист № 061/01/2020 від 29.01.2020 (а.с. 41); сертифікат якості № А061/01/2020 від 29.01.2020 (а.с. 42); експортну митну декларацію країни відправлення № 20SК6263ЕХ00685602 від 29.01.2020 (а.с. 43).

Зазначені вище документи не містять жодних розбіжностей щодо кількості, найменування, якості та ціни задекларованих товарів.

При цьому з матеріалів справи вбачається, що позивачем додатково надано митному органу лист ДП «Держзовнішінформ» від 03.02.2020 № 251/23-1, який містив витребувану інформацію щодо вартості перевезення вантажу з портів Китаю до портів Європи (а.с. 68).

З урахуванням викладеного та аналізуючи зміст вищевказаних документів, апеляційний суд зазначає, що вони містили всі реквізити, необхідні для ідентифікації придбаного позивачем товару та ціни.

Отже, є правильним висновок суду першої інстанції з приводу того, що позивачем при здійсненні імпортування товарів на митну територію України, на підтвердження заявленої ним митної вартості на підставі положень контракту було надано повний пакет документів, у відповідності до переліку, закріпленого статтею 53 МК України, а тому суд не погодився з висновком відповідача що використані декларантом відомості при визначенні митної вартості товару не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та /або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою, оскільки даний висновок спростовується дослідженими письмовими доказами під час розгляду справи по суті.

Стосовно незгоди відповідача з даними експертного аналізу відповідності рівня цін Державного підприємства «Держзовнішінформ» від 31.01.2020 № 251/23, апеляційний суд зазначає, що дана обставина жодним чином не обґрунтовує наявність обставин визначених положенням ч. 3 ст. 53 МК України, отже не обґрунтовує і підстави коригування митної вартості проведеної митним органом.

Щодо визначення контролюючим органом митної вартості товарів за ціною договору стосовно подібних (аналогічних) товарів, апеляційний суд зазначає наступне.

Джерелом для визначення ціни товару при прийнятті оскарженого рішення про коригування митної вартості слугувала митна декларація від 03.02.2020 № UA700060/2020/000850.

Зі змісту Правил заповнення рішень про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598 слідує, що посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

З матеріалів справи встановлено, що в оскарженому рішенні про коригування митної вартості зазначено лише номер та дату митної декларації, яка стала джерелом інформації для коригування митної вартості. Такий підхід для формування оскаржених рішень про коригування митної вартості прямо суперечать наведеним вище положенням законодавства, що є самостійною підставою для їх скасування.

Колегія суддів вказує на те, що приймаючи рішення про коригування митної вартості імпортованих позивачем товарів за другорядним методом, митний орган не вказав, яким чином митна вартість товару була визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, що є порушенням вимог МК України.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню ст. VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (далі ГААТ).

Відповідно до положень статті VII ГАТТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на «дійсній вартості» імпортованого товару. Під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується для продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Відповідно до Пункту 2 Приміток та Додаткових положень до статті VII ГАТТ сумісним зі статтею VII було б припущення, що «дійсна вартість» може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь-які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими «дійсної вартості», а також плюс будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни.

Разом з цим, суд першої інстанції посилається на позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 20.02.2018 за результатом розгляду справи № 809/1884/16, згідно якої посилання відповідача на те, що сума, яка зазначена в рахунку-фактурі (інвойсі), поданому декларантом, не була підтверджена, є безпідставними, оскільки положення статті 53 МК України не містять вимог щодо додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість товару.

Декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено органом доходів і зборів.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вказує, що відповідачем не доведено обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного декларантом розрахунку митної вартості товару за ціною договору, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено, тобто основні документи містили всі числові дані, необхідні для визначення вартості, зазначеної у митній декларації.

При цьому, суд зазначає, що відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішеннях про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції звертає увагу на те, що відповідачем на вимогу суду, у порушення ст.ст. 77, 79, 80 КАС України, не надано копію митної декларації від 03.02.2020 № UA700060/2020/000850, яка є джерелом для визначення ціни товару при прийнятті оскарженого рішення про коригування митної вартості, без поважних причин.

Посилання представника відповідача на здійснення Державною митною службою України контролю за захистом електронної інформації в інформаційних системах митних органів, а також за дотриманням правил користування засобами захисту інформації не звільняє відповідача від обов`язку доказування правомірності рішення, надання належних та допустимих доказів до суду або вжиття заходів для отримання цих доказів самостійно, в разі їх відсутності у відповідача.

Тож, ненадання відповідачем до суду доказів на підставі яких прийнято оскаржене рішення свідчить про необґрунтованість даного рішення та є окремою підставою для визнання його протиправним та скасування.

При цьому, відповідачем не обґрунтовано неврахування, при прийнятті оскарженого рішення, інформації з митної декларації позивача № UА 110280/2019/015185 від 09.12.2019 (а.с. 51-52), за якою здійснено митне оформлення ідентичного товару, отриманого від того ж самого постачальника на тих же умовах поставки і оплати.

Аналізуючи наведене вище, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що рішення про коригування митної вартості товарів № UA110000/2020/000069/2 від 04.02.2020 та картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110280/2020/00015 від 04.02.2020 прийняті відповідачем без дотримання вимог, встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, є необґрунтованими, протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову у повному обсязі.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що в апеляційній скарзі заявником приводиться позиція, наведена у оскарженому рішенні. Колегія суддів вважає неспроможними твердження апелянта стосовно того, що доводи суду щодо безпідставності неврахування наданих декларантом документів, у том числі на вимогу митного органу не спростовано, не надано обґрунтування незгоди з позицією суду першої інстанції щодо протиправного визначення ціни товару.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Згідно ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки справа відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 12 Кодексу адміністративного судочинства України є справою незначної складності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Керуючись статями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 березня 2020 року в адміністративній справі № 340/525/20 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає, крім випадків ст.ст. 328 329 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак

суддя І.В. Юрко