Справа № 580/1900/20
Суддя: Єгорова Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/1900/20 Суддя (судді) першої інстанції: В.П. Тимошенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Єгорової Н.М.,

суддів - Сорочка Є.О., Федотова І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2020 року у справі за адміністративним позовом Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2020 року Харківський національний університет внутрішніх справ звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути зі ОСОБА_1 витрати, пов`язані з утриманням під час навчання у розмірі 81195,10 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не відшкодував витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2020 року позов задоволено повністю.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач добровільно витрати на утримання під час навчання не відшкодував, що є підставою для їх стягнення з відповідача у повному розмірі.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, а також на неповне з`ясування фактичних обставин справи.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що довідка не містить повного переліку складових кожного забезпечення, за які стягуються кошти, та чіткого розрахунку з розмежуванням витрат понесених Харківським національним університетом внутрішніх справ під час утримання (навчання) ОСОБА_1 .

Судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_1 на момент звільнення пропрацював майже два роки в ЧРВП ЧВП ГУ НП в Черкаській області на посаді оперуповноваженого. А також те, що відповідач не отримував жодного листа від Харківського національного університету внутрішніх справ з вимогою відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням курсанта під час навчання в університеті, в зв`язку зі звільненням за власним бажанням протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України.

В той же час, приписами ч.5 ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Також відповідач звертає увагу, що 23 листопада 2020 року ним подані документи до ГУ НП в Черкаській області для проходження конкурсу на посаду слідчого.

У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України розглянути справу в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 11 серпня 2014 року № 174 о/с відповідача прийнято на службу в органи внутрішніх справ і зараховано курсантом Харківського національного університету внутрішніх справ з 18 серпня 2014 року та присвоєно звання «рядовий міліції».

Наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 23 червня 2018 року №248 о/с відповідача відраховано зі складу курсантів та відкомандировано до ГУНП України в Черкаській області для подальшого проходження служби.

Наказом ГУНП в Черкаській області від 21 квітня 2020 року № 99 о/с відповідача звільнено відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» за п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням).

Враховуючи факт звільнення відповідача, позивач вважає, що ОСОБА_1 має відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням відповідача у вищому навчальному закладі.

Згідно з Довідкою про фактичні витрати, пов`язані з утриманням курсанта, відповідач повинен відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у Харківському національному університеті внутрішніх справ в сумі 81195 грн 10 коп.

Доказів оскарження наведених розрахунків відповідачем протягом навчання у Харківському національному університеті внутрішніх справ та роботи у практичному підрозділі суду сторони не надали.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів враховує наступне.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та Законами України.

Частиною 4 ст.74 Закону України «Про Національну поліцію» особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 5 цієї ж статті, у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 квітня 2017 року №261 затверджено Порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - Порядок).

Згідно п.1 Порядку, цей Порядок визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах, у разі, зокрема, звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в поліції через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Відповідно до п.2 Порядку, витрати відшкодовуються згідно з контрактом, укладеним між вищим навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчалась. Типову форму контракту затверджує МВС.

З викладеного вбачається, що підстави та порядок відшкодування визначаються саме контрактом.

Пунктом 8 Порядку №261 установлено, що в разі відмови від добровільного відшкодування витрат, а також у разі порушення особою умов договору, укладеного відповідно до пункту 6 цього Порядку, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Претензійно-позовну діяльність провадить вищий навчальний заклад, у якому навчалася особа.

Зважаючи на вимоги наведених норм права, суд апеляційної інстанції вбачає наявність підстав для додаткового встановлення обставин у справі, які мають суттєве значення при вирішенні даного спору.

Як вбачається з Довідки про фактичні витрати, пов`язані з утриманням курсанта, які відповідач повинен відшкодувати, відповідач з нею був ознайомлений ще по закінченню навчання, про що свідчить його власноручний підпис.

01 вересня 2014 року між відповідачем, позивачем та ГУ МВС України укладено тристоронній договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України.

Згідно з названим договором підставою для відшкодування фактичних витрат на підготовку є:

- дострокове розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС у зв`язку з небажанням особи продовжувати навчання або недисциплінованість;

- відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення навчального закладу:

- звільнення особи начальницького складу органів внутрішніх справ із служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни.

Розділом 4 цього ж договору визначено порядок відшкодування фактичних витрат на підготовку, згідно з яким відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

У разі дострокового розірвання договору здійснюється розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення згідно з нормами утримання на день, який зазначено в наказі про відрахування з навчального закладу та звільнення з органів внутрішніх справ.

Сума відшкодованих витрат зараховується до державного бюджету (на рахунок Виконавця) і використовується в порядку, визначеному чинним законодавством.

У разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати таке відшкодування здійснюється за позовом виконавця в судовому порядку (за правилами цивільного судочинства).

У разі поновлення на навчанні особи, що була відрахована з навчального закладу, стягнення суми витрат припиняється.

Якщо таке поновлення здійснено після відкриття виконавчого провадження щодо відшкодування витрат, таке відшкодування припиняється на підставі вимоги стягувана.

Зважаючи на викладене, підставою для відшкодування витрат є волевиявлення особи про залишення служби з підстав наведених у договорі, а також у разі відмови від добровільного відшкодування витрат.

Пунктом 5 Порядку № 261 передбачено, що після видання наказу про звільнення (відрахування з вищого навчального закладу) особи керівник органу поліції (вищого навчального закладу) або за його дорученням інша посадова особа видає зазначеній особі під підпис повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунка для перерахування коштів.

Таке повідомлення може бути надіслано особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за останнім місцем реєстрації, зазначеним у матеріалах її особової справи.

Однак, матеріали справи не містять доказів звернення позивача до відповідача з вимогою добровільного відшкодування витрат та/або доказів його відмови від цієї вимоги.

Вказані обставини залишились поза увагою суду першої інстанції.

За таких обставин, беручи до уваги вимоги пунктів 5, 8 Порядку №261 та ч. 5 статті 74 Закону України «Про національну поліцію», а також враховуючи умови контракту, колегія суддів приходить до висновку про відсутність законних підстав для задоволення позову та не вбачає підстав для залишення оскаржуваного судового рішення без змін.

Щодо доводів відповідача про вчинення ним дій для повернення на службу в поліцію, то повторне прийняття особи на службу в поліцію, в силу вимог пункту 9 Порядку №261, є підставою для припинення стягнення сум витрат, а не для відмови у їх відшкодуванні.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2020 року - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя:Н.М. Єгорова
Судді:Є.О. Сорочко
І.В. Федотов