Справа № 420/3630/20
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2021-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2021 р.м. ОдесаСправа № 420/3630/20

Час і місце ухвалення рішення суду 1 інстанції:

10:31, м. Одеса;

Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:

21.09.2020 року;

Головуючий в 1 інстанції: Бойко О.Я.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді - Єщенка О.В.

суддів - Димерлія О.О.

- Танасогло Т.М.

За участю: секретаря - Черкасової А.Є.

апелянта - ОСОБА_1

представника апелянта - Романенка А.А.

представника відповідача - Левенця А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

визнати протиправними та скасувати накази №311 від 06.02.2020 року та №737 від 24.03.2020 року в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності, звільнення з посади старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Суворовського ВП в м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області;

поновити на раніше займаній посаді старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Суворовського ВП в м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області, а у випадку неможливості - зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області призначити на рівнозначну посаду у Суворовському ВП в м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області;

зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня звільнення до моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням;

зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області виплатити недоотриману частину заробітної плати за лютий та березень 2020 у розмірі 7 821,72 грн.;

зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області виплатити суму завданої моральної шкоди у розмірі 20 000 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що висновки Головного управління Національної поліції в Одеській області про порушення позивачем службової дисципліни є необґрунтованими та не підтверджені належними доказами. Під час проведення службового розслідування відповідач виходив лише з факту складання відносно позивача протоколів про порушення правил дорожнього руху та скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, не перевіряв та не з`ясовував чи мали місце повідомлені обставини стосовно вказаних правопорушень та чи є ці обставини доведеними. Відповідачем проігноровано повідомлення про неможливість взяти участь у проведенні службового розслідування у зв`язку із перебуванням позивача на лікуванні, чим позбавлено його права на захист та надання пояснень щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та доказів правомірності своїх дій. При цьому, позивач зазначає, що звільнення зі служби з органів поліції є крайнім заходом дисциплінарного стягнення, а відтак такий вид стягнення має бути підтверджений беззаперечними доказами вчинення поліцейським порушень. Позивач наголошує на тому, що не скоював адміністративні проступки, службову дисципліну не порушував і ці обставини встановлені судовим рішенням в іншій адміністративній справі, за результатом розгляду якої відповідні провадження у справах про адміністративні правопорушення закрито у зв`язку із відсутністю складу правопорушень. Наведені обставини, а також те, що звільнення позивача зі служби відбулось у період його тимчасової непрацездатності, свідчать про невідповідність оспорюваних рішень відповідача критерію обґрунтованості і правомірності, що є безумовною підставою для їх скасування, поновлення позивача на посаді в органі поліції та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Також, позивач зазначає, що виплачене йому у період лютий та березень 2020 року грошове забезпечення не відповідає належному розміру грошового забезпечення, встановленого законом. Неправомірні дії та рішення відповідача викликали у позивача погіршення самопочуття, призвели до сильних душевних переживань, депресивного стану, різкого загострення хронічної хвороби серця, чим заподіяно моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2020 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що позивач притягувався до відповідальності за вчинення дій, що підривали авторитет Національної поліції України, призвели до порушення Присяги працівника поліції в частині дотримання законів України та особистого зобов`язання - з гідністю нести високе звання поліцейського. Цей вчинок виразився у невиконанні вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, відмову від проходження в установленому порядку медичного огляду для встановлення стану алкогольного сп`яніння, що безумовно свідчить про порушення Присяги поліцейського та недотримання ним законів, а відтак підриває авторитет Національної поліції. Таким чином, не можуть бути враховані посилання позивача на рішення суду у справі про адміністративні правопорушення, оскільки позивач був звільнений не за притягнення його до адміністративної відповідальності, а за вчинення дисциплінарного проступку.

З огляду на наведене, оскільки службове розслідування проведено у повній відповідності чинному законодавству, службовим розслідуванням доведено, що позивач вчинив проступок, який є несумісним з поведінкою працівника Національної поліції України і дискредитує звання працівника поліції, а також те, що відсутність на місці несення служби з поважних причин не була підтверджена позивачем належними доказами, чим спростовано його доводи про не забезпечення відповідачем права поліцейського на надання пояснень з приводу обставин службового розслідування, суд першої інстанції дійшов висновку, що звільнення позивача зі служби в поліції відбулось за обґрунтованих та правомірних підстав і обставини для скасування оспорюваних наказів, поновлення позивача на службі, виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди відсутні.

Щодо зменшення позивачу грошового забезпечення, суд першої інстанції зазначив, що відповідно до абз. 1 п. 5 розділу ІІІ наказу МВС №260 від 06.04.2016 року поліцейським, відстороненим від виконання службових обов`язків у зв`язку із проведенням щодо нього службового розслідування зберігаються всі види грошового забезпечення, які були йому встановлені до відсторонення крім премії. З огляду на те, що зменшення грошового забезпечення відбулось за рахунок неврахування суми премії, порушень закону відповідачем при виплаті грошового забезпечення допущено не було.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове про задоволення позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та обставинам справи і помилково не враховано, що службове розслідування ініційовано за фактом надходження до органу поліції протоколів про адміністративні правопорушення, складені відносно позивача. Складання адміністративних матеріалів відносно працівника поліції безумовно виключає обставини для призначення службового розслідування, а рішення щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського приймається на підставі зазначених матеріалів. З огляду на те, що в судовому порядку за результатом розгляду адміністративних проваджень не підтвердилось вчинення позивачем адміністративних правопорушень, висновки службового розслідування про вчинення позивачем дисциплінарного проступку є недоведеними та необґрунтованими. При цьому, за службовою характеристикою безпосереднього керівника позивач попередньо мав бездоганну поведінку, за час проходження служби зарекомендував себе з позитивного боку як дисциплінований, грамотний та старанний працівник, суворо дотримувався вимог наказів, які регламентували його роботу, постійно працював над підвищенням свого загальноосвітнього та професійного рівня, до виконання доручень відносився відповідально, з гідністю несе почесне звання поліцейського. Наведене у сукупності підтверджує необґрунтованість висновків службового розслідування про те, що, не зупинившись на вимогу поліцейського та відмовившись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, такими діями позивач підірвав авторитет органу поліції, порушив Присягу працівника поліції. При цьому, апелянт наголошує, що під порушенням Присяги слід розуміти скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції й унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків. Отже, звільнення за порушення Присяги має застосовуватись за конкретні надзвичайно тяжкі проступки як за фактом їх вчинення, так і за наслідками, до яких вони призводять. Наслідком вчинення дисциплінарного правопорушення можуть бути припинення публічної служби за порушення Присяги або звільнення, які є санкціями різних рівнів відповідальності і не можуть застосовуватись як альтернативні. З огляду на те, що під час звільнення позивача зі служби в поліції відповідачем не мотивовано належним чином порушення поліцейським Присяги, не обґрунтовано вчинення ним дисциплінарного проступку, застосування найсуворішого виду стягнення, звільнення зі служби відбулось із порушенням передбаченої законодавством процедури, у суду першої інстанції були всі правові підстави для задоволення адміністративного позову у повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Національної поліції в Одеській області посилається на необґрунтованість доводів апелянта, правильність висновків суду першої інстанції та відсутність обставин для скасування судового рішення.

Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, ОСОБА_1 з квітня 2018 року проходив службу на посаді старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області.

06.02.2020 року начальнику ГУНП в Одеській області начальником УКЗ ГУНП в Одеській області полковником поліції Перчиком О. подано доповідну запису про доцільність призначення службового розслідування за фактом оформлення адміністративних матеріалів за ч. 1 ст. 130 та ст. 122-2 КУпАП відносно старшого слідчого СВ Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП майора поліції ОСОБА_1 (Т. І, а.с. 72).

У доповідній записці зазначено, що 04.02.2020 року мобільною групою ВІОС УКЗ ГУНП, спільно з працівниками Одеського управління ДВБ НПУ та УПП в Одеській області ДПП НПУ, о 22:00 год. було виявлено керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння старшим слідчим відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СВ Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП майором поліції ОСОБА_1 .

Так, о 22:00 год. на 21 км + 800 м автошляху «Одеса-Мелітополь», СП-405 «Центроліт», було помічено автомобіль «Volkswagen Caddy», р.н. НОМЕР_1 , водій якого проігнорував вимогу зупинитись. Після зупинки вказаного транспортного засобу було встановлено, що ним керував майор поліції ОСОБА_1 на підставі посвідчення водія НОМЕР_2 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах з порожнини рота, порушення мови та координації рухів). На пропозицію пройти тест на газоаналізаторі «Драгер» та медичний огляд у медичному закладі на предмет перебування у алкогольному сп`янінні майор поліції ОСОБА_1 відповів відмовою у присутності двох свідків.

Відносно ОСОБА_1 інспектором взводу №1 роти №4 батальйону №1 УПП в Одеській області ДПП НПУ лейтенантом поліції Малієнком Д.А. складено адміністративний протокол БД №407727 за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, та інспектором взводу №1 роти №4 батальйону №1 УПП в Одеській області ДП НПУ лейтенантом поліції Бровченком А.М. складено адміністративний протокол БД №155236 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи викладене, у записці доповідалось про доцільність призначити за вказаним фактом службове розслідування, проведення якого доручити ВІОС УКЗ ГУНП за участю Одеського управління ДВБ НПУ та відсторонити від службових обов`язків (посади) майора поліції ОСОБА_1 .

Наказом ГУНП в Одеській області від 06.02.2020 року №311 у зв`язку із виявленням 04.02.2020 року мобільною групою ВІОС УКЗ ГУНП, спільно з працівниками Одеського управління ДВБ НПУ та УПП в Одеській області ДПП НПУ, керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння старшим слідчим відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СВ Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП майором поліції ОСОБА_1 , керуючись ст.ст. 14, 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 року №893 «Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України», призначено службове розслідування за вказаним фактом у формі письмового провадження, створено дисциплінарну комісію (Т. І, а.с. 73).

Наказом ГУНП в Одеській області від 06.02.2020 року №151о/с відповідно до ч. 1 ст. 70 Закону України «Про Національну поліцію», п. 1 ст. 17 розділу ІІІ Дисциплінарного статуту Національної поліції, наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 року №893 «Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України» відсторонено від виконання службових обов`язків (посади) старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської діяльності СВ Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП майора поліції ОСОБА_1 на час проведення службового розслідування (Т. І, а.с. 74).

Також, згідно вказаного наказу, відповідно до вимог ч. 5 ст. 70 Закону України «Про Національну поліцію» на період відсторонення від виконання службових обов`язків майора поліції ОСОБА_1 збережено всі види грошового забезпечення, які були визначені йому до відсторонення, крім премії.

05.03.2020 року складено та затверджено Висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни посадовими особами Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області (Т. І, а.с. 75-89).

Так, під час службового розслідування, з метою об`єктивного з`ясування обставин, причин та умов, які могли бути супутньою причиною порушення майором поліції ОСОБА_1 службової дисципліни, під час проведення службового розслідування дисциплінарною комісією досліджені зібрані матеріали і відомості про дисциплінарний проступок, а саме: копії адміністративних матеріалів, складених внаслідок вчинення послідовно декількох порушень ПДР України, відеозаписи. Разом з цим, були отримані письмові пояснення від прямих та безпосереднього керівників поліцейського, а також поліцейських УПП в Одеській області ДПП НПУ, які приймали участь у документальному оформлені матеріалів за наслідками вчинення ОСОБА_2 правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху.

На запит начальника УКЗ ГУНП полковника поліції Перчика О.М. від 05.02.2020 року №9/1050, з УПП в Одеській області ДПП НПУ були отримані копії адміністративного протоколу Серії БД №407727 від 04.02.2020 року, складеного на ОСОБА_1 за ст. 122-2 КУпАП, рапорту поліцейського УПП в Одеській області ДПП НПУ, що долучався до нього, а також адміністративного протоколу Серії БД №155236 від 04.02.2020 року, складеного на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, пояснень свідків та рапорту поліцейського УПП в Одеській області ДПП НПУ, які долучались до вказаного адміністративного протоколу.

Також, під час службового розслідування враховано, що згідно з реєстром адміністративних матеріалів, направлених 14.02.2020 року за вих. №2827/41/13/04/02-20 з УПП в Одеській області ДПП НПУ до Суворовського районного суду м. Одеси, адмінпротоколи за ст. 122-2 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП, складені відносно ОСОБА_1 , 20.02.2020 року були отримані вищевказаним судовим органом. На момент завершення службового розслідування в Єдиному реєстрі судових рішень інформація про дату розгляду справи була відсутня.

Комісією встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення Серії БД №407727, складеного 04.02.2020 року о 23:35 год. на вул. Олександрівська, 1а, в с. Олександрівці, Лиманського району, за ст. 122-2 КУпАП інспектором взводу №1 роти №4 батальйону №1 полку УПП в Одеській області ДПП НПУ лейтенантом поліції Малієнко Д.А., встановлено, що 04.02.2020 року о 22:00 год. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час керування а/м «VOLKSWAGEN CADDY», реєстраційний номер НОМЕР_1 на 21 км а/д М-14, не зупинився на вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, завчасно подану за допомогою сигнального диску з червоним світлоповертачем та був зупинений шляхом переслідування на службовому автомобілі «Mitsubishi», реєстраційний номер НОМЕР_4 , в с. Олександрівці по вул. Олександрівській, 1а. У графі адміністративного протоколу, передбаченої для надання стислого пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 здійснив наступний запис: «правопорушення не скоював, складено без понятих та їх присутності».

Згідно рапорту інспектора взводу №1 роти №4 батальйону №1 полку УПП в Одеській області ДПП НПУ лейтенанта поліції Малієнка Д.А., який був долучений до адміністративного протоколу Серії БД №407727, 04.02.2020 року о 21:59 год. на стаціонарному посту «Центроліт», що розташований на 21 км а/д М-14, на вимогу поліцейського не зупинився а/м «VOLKSWAGEN CADDY», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який у подальшому шляхом переслідування був зупинений на вул. Олександрівська, 1а, в с. Олександрівці, Лиманського району. Після зупинки було встановлено, що водієм автомобіля є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повідомив, що є поліцейським Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП. Під час спілкування з водієм були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини роту, порушення мови та координації руху. Водієві у присутності двох свідків було запропоновано пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду із використанням алкотестеру «Драгер 68102» на місці зупинки, а також від медичного огляду у спеціалізованому медичному закладі.

Переглядом відеозапису моменту зупинки а/м «VOLKSWAGEN CADDY», реєстраційний номер НОМЕР_1 , встановлено, що 04.02.2020 року о 21:59:30 год. поліцейським був поданий жест про зупинку автомобіля, який не вдалося під час дослідження відеоматеріалів ідентифікувати за реєстраційним знаком, однак колір та марка якого аналогічні автомобілю, яким керував ОСОБА_1 .

Окрім цього, на запит начальника УКЗ ГУНП полковника поліції Перчика О.М. від 06.02.2020 року №9/1095, з УЗТ ГУНП були отримані відеофайли з камер системи відеоспостереження «Безпечне місто» та з`ясовано, що 04.02.2020 року о 21:57:58 год. камерою, яка встановлена у м. Одесі на перехресті вул. Добровольського та вул. Паустовського, та фіксує рух транспортних засобів, що виїжджають з міста Одеси у напрямку м. Миколаєва, було зафіксовано рух а/м «VOLKSWAGEN CADDY», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у напрямку стаціонарного посту поліції «Центроліт».

Приймаючи до уваги опрацьовані відеозаписи та з урахуванням свідчень поліцейських УПП в Одеській області ДПП НПУ Дисциплінарна комісія вважала, що дійсно у діях майора поліції ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, відповідальність за яке настає згідно із ст. 122-2 КУпАП.

При цьому, Комісією враховано, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення Серії БД №155236, складеного 04.02.2020 року о 23:40 год. за ч. 1 ст. 130 КУпАП інспектором взводу №1 роти №4 батальйону №1 полку УПП в Одеській області ДПП НПУ лейтенантом поліції Бровченком А.М., встановлено, що 04.02.2020 року о 22:05 год. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував а/м «VOLKSWAGEN CADDY», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук, від проходження медичного огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . У графі адміністративного протоколу, передбаченої для надання стислого пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 здійснив нерозбірливий запис, за змістом якого зазначає, що правопорушення не скоював, поняті були залучені співробітниками після 2 годин з моменту зупинки.

Згідно письмових пояснень, долучених до адміністративного протоколу Серії БД №155236, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтвердили факт відмови, у їх присутності, ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у спеціалізованому закладі. Вказані обставини досліджувались Комісією також і на відеозаписі, закріпленого на однострої одного з поліцейських УПП в Одеській області ДПП НПУ.

За результатом досліджень відеозаписів, отриманих з камер системи відеоспостереження «Безпечне місто» Дисциплінарна Комісія критично поставилась до обґрунтувань ОСОБА_1 щодо причини відмови проходження медичного огляду, оскільки з моменту (21:59:30 год.) подання жесту поліцейським про зупинку а/м «VOLKSWAGEN CADDY», реєстраційний номер НОМЕР_1 , до моменту (23:28 год.) запропонування ОСОБА_1 пройти медичний огляд пройшло не більше 1 години 30 хвилин та вважає дії останнього такими, що спрямовані на уникнення від адміністративної відповідальності.

Відповідно до даних, що містяться в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів МВС України, а/м «VOLKSWAGEN CADDY», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2007 р.в., належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Інспектор взводу №1 роти №4 батальйону №1 полку УПП в Одеській області ДПП НПУ лейтенант поліції Малієнко Дмитро Анатолійович, ІНФОРМАЦІЯ_5 , у письмовому поясненні від 14.02.2020 року зазначив, що 04.02.2020 року о 21:59 год. на стаціонарному посту поліції «Центроліт», розташований на 21 км + 800 м а/д М-14, на завчасно поданий жест поліцейського про зупинку транспортного засобу не зупинився а/м «VOLKSWAGEN CADDY», реєстраційний номер НОМЕР_1 , при цьому водій даного автомобіля у зоні дії дорожнього знаку обмеження максимальної швидкості 50 км/год., прослідував повз поліцейських зі швидкістю, яка явно перевищувала, визначену на дорожньому знаку. Шляхом переслідування на службовому автомобілі «Mitsubishi», реєстраційний номер НОМЕР_5 , вищевказаний автомобіль приблизно о 22:05 год. був зупинений на вул. Олександрівська, 1а у с. Олександрівка, Лиманського району. Після зупинки було встановлено, що водієм автомобіля є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повідомив, що він поліцейський Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП. Під час спілкування з водієм у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини роту, порушення мови та координації руху. Водієві у присутності двох свідків було запропоновано пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду із використанням алкотестеру «Драгер 6810» на місці зупинки, а також від медичного огляду у спеціалізованому медичному закладі. З моменту зупинки до моменту складання адміністративного протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП пройшло не більше 1 години 30 хвилин.

Інші поліцейські УПП в Одеській області ДПП НПУ, які 04.02.2020 року приймали участь у переслідуванні а/м «VOLKSWAGEN CADDY», реєстраційний номер НОМЕР_1 , надали пояснення за змістом, аналогічні поясненню лейтенанта поліції ОСОБА_6 . Зокрема, пояснення надали наступні посадові особи УПП в Одеській області ДПП НПУ: старший лейтенант поліції ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , лейтенант поліції ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , сержант поліції ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

З урахуванням викладеного, Комісією зазначено, що майор поліції ОСОБА_1 своїми діями, пов`язаними із керуванням транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, невиконанням вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу, відмовою від проходження в установленому порядку медичного огляду для встановлення стану алкогольного сп`яніння за наявності у нього визначеного законом обов`язку його пройти у ситуації, що склалася, з метою уникнення від адміністративного відповідальності, дискредитував звання поліцейського.

Разом з цим, під час проведення службового розслідування дисциплінарна комісія дійшла висновку, що обставиною, яка пом`якшує відповідальність майора поліції ОСОБА_1 , можливо вважати попередню бездоганну поведінку останнього відповідно до службової характеристики, наданої начальником Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП підполковником поліції Остроглядовим О.І . Зокрема, у службовій характеристиці зазначено, що майор поліції ОСОБА_1 за час проходження служби зарекомендував себе з позитивного боку, як дисциплінований, грамотний та старанний працівник. Використовує в практичній діяльності сучасні форми та методи організації роботи. Суворо дотримується вимог наказів, які регламентують його роботу. Постійно працює над підвищенням свого загальноосвітнього і професійного рівня. Здатний якісно та ефективно реалізовувати на службі свої потенційні можливості, приймати вірні рішення. Прагне до вдосконалення службової діяльності, до виконання доручень відноситься відповідально. Вміє професійно грамотно реагувати та діяти у ситуаціях, які ускладнюють оперативну обстановку. За характером витриманий, спокійний, врівноважений. У поводженні з громадянами та колегами ввічливий і тактовний. Критику та зауваження на свою адресу сприймає правильно, прагне до усунення недоліків.

Обставини, які б обтяжували відповідальність майора поліції ОСОБА_1 за порушення службової дисципліни, Комісією не встановлено.

На підставі викладеного, дисциплінарна комісія дійшла висновку, що старший слідчий відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП майор поліції ОСОБА_1 порушив вимог п.п. 1, 2, 6 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 року №2337-VIII, п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, абз.абз. 3, 5 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року №3353-ХІІ, п.п. 1.3, 2.4, 2.5, 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, що виразилось у недотриманні законів, правил і норм у сфері безпеки дорожнього руху, а саме: не виконанні вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, відмови від проходження в установленому порядку медичного огляду для встановлення стану алкогольного сп`яніння за наявності у нього визначеного законом обов`язку його пройти у ситуації, що склалася, тобто вчиненні дій, що підірвали авторитет Національної поліції України; порушенні Присяги працівника поліції в частині дотримання законів України та особистого зобов`язання з гідністю нести звання поліцейського.

За висновком Комісії, встановлені обставини є підставою для звільнення зі служби в поліції старшого слідчого відділу Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області майора поліції ОСОБА_1 .

Разом з цим, рапортом в.о. начальника СВ Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області капітана Нетребського О.А. доведено начальнику Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП підполковнику поліції Остроглядову О.І. одержане 05.02.2020 року о 08:50 год. від майора поліції ОСОБА_1 телефонне повідомлення про перебування на лікарняному за місцем мешкання у с. Олександрівка, Лиманського району.

У зв`язку із службовою необхідністю ГУНП в Одеській області перевірено інформацію стосовно перебування майора поліції ОСОБА_1 на лікарняному з 04.02.2020 року, надіславши відповідний запит від 10.02.2020 року №39/1754 в ДУ ТМО МВС України по Одеській області (Т. І, а.с 117).

За результатом опрацювання запиту, ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області» листом від 10.02.2020 року №33/36-128 повідомило начальнику Суворовського ВП ГУНП в Одеській області про те, що з 04.02.2020 року і по теперішній час майор поліції ОСОБА_1 на лікарняному в ЛзП ДУ «ТМО МВС України по Одеській області» не перебуває (Т. І, а.с. 118).

Аналогічну інформацію відповідачем у листі від 10.02.2020 року №349/1754 запитано у Головного лікаря КНП «Центр МПСД» (Т. І, а.с. 119).

На вказаний запит начальнику Суворовського ВП ГУНП в м. Одесі повідомлено про перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на лікарняному з 05.02.2020 року по теперішній час в амбулаторії с. Олександрівка з діагнозом: закрите ураження ротаторної манжетки лівого плечового суглобу, больовий синдром (Т. І, а.с. 120).

Про проведення службового розслідування позивач був повідомлений листом від 20.02.2020 року №9/1499, в якому ГУ НП в Одеській області запропоновано прибути протягом 24.02.2020-03.03.2020 року з 09:00 до 18:15 год. для надання пояснень.

На вказане сповіщення листом від 24.02.2020 року, одержаний Управлінням 04.03.2020 року, позивач повідомив начальнику УКЗ ГУНП в Одеській області про перебування на лікуванні з 17.02.2020 року. У листі позивач також зазначив про надання підтверджуваних документів лікування та пояснень з приводу проведення службового розслідування після проходження лікування. До листа додав копію Довідки від 05.02.2020 року №452 стосовно амбулаторного лікування (Т. І, а.с. 121).

Повторно повідомлення про проходження лікування позивач подав у рапорті від 03.03.2020 року, одержаний Управлінням 11.03.2020 року. Додатково у рапорті зазначено про неможливість надати пояснення за фактом розпочатої службової перевірки, оскільки з 03.03.2020 року проходить лікування. Зазначив, що після проходження лікування ним будуть представлені підтверджуючі матеріали та пояснення з приводу службового розслідування. До рапорту додано копію Довідки від 01.03.2020 року №60 щодо стаціонарного лікування. Також, у рапорті позивач просив призупинити проведення службового розслідування на час лікування та до надання письмових пояснень (Т. І, а.с. 123).

02.03.2020 року на пропозицію члена дисциплінарної комісії щодо прийняття пояснень за місцем мешкання позивачем надіслано телефонне сповіщення про те, що лікар заборонив нервувати, у зв`язку із чим після лікування прибуде за місцем служби для надання пояснень.

З огляду на те, що, окрім відповідей з КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» та ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області», інших будь-яких документальних підтверджень перебування ОСОБА_1 на лікарняному не надходило, Дисциплінарною комісією прийнято рішення про проведення службового розслідування протягом строку, визначеного у ч. 1 ст. 16 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, та завершення розслідування на підставі наявних матеріалів.

На підставі висновків службового розслідування наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 24.03.2020 року №737 за скоєння дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог п.п. 1, 2, 6 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 року №2337-VIII, п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про національну поліцію», Присяги працівника поліції, абз. 3, 5 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року №3353-ХІІ, п.п. 1.3, 2.4, 2.5, 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, старшого слідчого відділу Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області майора поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції (Т. І, а.с. 90-93).

У зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» наказом ГУНП в Одеській області від 10.04.2020 року №470 о/с майора поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції з 10.04.2020 року (Т. І, а.с. 64).

Також, як свідчать обставини справи, протоколи від 04.02.2020 року, складені за ч. 1 ст. 130 та ст. 122-2 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 були направлені до суду для вирішення питання про притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2020 року по справі №523/3602/20 провадження про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрито за відсутністю складу адміністративних правопорушень (Т І, а.с. 34-36).

Не погоджуючись із висновками службового розслідування, відстороненням від посади та звільненням зі служби в поліції, посилаючись на їх неправомірність, необґрунтованість та недоведеність, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року №580-VIII Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Статтею 2 Закону України від 02.07.2015 року №580-VIII передбачено, що завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 02.07.2015 року №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Основні обов`язки поліцейського закріплені у ст. 18 Закону України від 02.07.2015 року №580-VIIІ, згідно яких поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону України від 02.07.2015 року №580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 64 Закону України від 02.07.2015 року №580-VIII особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

Відповідно до ч.ч. 1, 4, 5 ст. 70 Закону України від 02.07.2015 року №580-VIII поліцейський, щодо якого проводиться службове розслідування, може бути відсторонений від виконання службових обов`язків у порядку, визначеному Дисциплінарним статутом Національної поліції України.

Відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків є тимчасовим недопущенням поліцейського до виконання обов`язків за займаною посадою.

За особою, відстороненою від виконання службових обов`язків (посади), зберігаються всі види грошового забезпечення, які були їй визначені до відсторонення, крім премії.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України від 02.07.2015 року №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Апеляційний суд враховує, що відповідно до ч. 1, 2 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 року №2337-VIII, службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Частина 3 вказаної статті Дисциплінарного статуту Національної поліції України визначає, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського, у тому числі: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України.

За правилами ст. 11 Дисциплінарного статуту Національної поліції України від 15.03.2018 року №2337-VIII за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України від 15.03.2018 року №2337-VIII дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

За змістом ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України від 15.03.2018 року №2337-VIII дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 4, 5, 6, 10 ст. 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України від 15.03.2018 року №2337-VIII службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

У разі надходження до органу поліції матеріалів про вчинення поліцейським адміністративного правопорушення, що складені в порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення, службове розслідування не призначається, а рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності приймається на підставі зазначених матеріалів.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Згідно із ч.ч. 9, 13, 14, 15 ст. 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України від 15.03.2018 року №2337-VIII уповноважений член дисциплінарної комісії, що проводить службове розслідування, має право, у тому числі: одержувати пояснення щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; одержувати в органах, закладах, установах поліції та їхніх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідні документи або їх копії та долучати до матеріалів справи.

Поліцейський, який з поважних причин не може прибути на засідання дисциплінарної комісії, зобов`язаний не менше ніж за добу до визначеного часу повідомити про це дисциплінарну комісію з наданням підтвердних документів.

Якщо поліцейський, викликаний на засідання дисциплінарної комісії у визначеному цією статтею порядку, не з`явився та не повідомив про причини свого неприбуття, він вважається належним чином повідомленим. У такому разі засідання дисциплінарної комісії проводиться без його участі.

За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.

За правилами ст. 16 Дисциплінарного статуту Національної поліції України від 15.03.2018 року №2337-VIII службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.

У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів.

До строку проведення службового розслідування не зараховується документально підтверджений час перебування поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, у відрядженні, на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) або у відпустці.

Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Згідно із ч.ч. 1, 2, 7, 8 ст. 17 Дисциплінарного статуту Національної поліції України від 15.03.2018 року №2337-VIII відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків (посади) є тимчасовим заходом на час проведення службового розслідування та може бути застосовано до поліцейського у разі, якщо обставини виявленого дисциплінарного проступку унеможливлюють виконання посадових (функціональних) обов`язків ним або іншим поліцейським, а також якщо виконання поліцейським посадових (функціональних) обов`язків перешкоджає встановленню обставин виявленого дисциплінарного проступку.

Відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків (посади) оформляється письмовим наказом керівника, до повноважень якого належить призначення на посаду та звільнення з посади поліцейського, та не може перевищувати строку, передбаченого для проведення службового розслідування або зазначеного в рішенні суду.

На період відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків (посади) у поліцейського вилучається службове посвідчення, спеціальний нагрудний знак, табельна вогнепальна зброя та спеціальні засоби.

Під час відсторонення від виконання службових обов`язків (посади) поліцейський зобов`язаний перебувати на робочому місці, визначеному керівником, до повноважень якого належить призначення на посаду та звільнення з посади поліцейського, та сприяти проведенню службового розслідування.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 7, 8, 9, 10 ст. 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції України від 15.03.2018 року №2337-VIII під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право:

1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються;

2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи;

3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України "Про захист персональних даних", "Про державну таємницю" та іншими законами;

4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування;

5) користуватися правничою допомогою.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень. Факт такої відмови фіксується шляхом складення акта, що підписується членом дисциплінарної комісії, присутнім під час відмови, та іншими особами, присутніми під час відмови.

Виклик про надання пояснень надсилається з таким розрахунком, щоб поліцейський, який викликається, мав не менше двох діб для прибуття на засідання дисциплінарної комісії.

Фактом, що підтверджує отримання або неотримання поліцейським виклику про надання пояснень, є отримання органом, що проводить службове розслідування, поштового повідомлення про вручення або про відмову від отримання такого виклику чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Поліцейський, який з поважних причин не може прибути для надання пояснень, зобов`язаний не менше ніж за добу до визначеного часу повідомити про це дисциплінарну комісію з наданням підтвердних документів.

Якщо поліцейський, викликаний для надання пояснень у визначеному цією статтею порядку, не з`явився та не повідомив про причини свого неприбуття, він вважається таким, що відмовився від надання пояснень.

За правилами ст. 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України від 15.03.2018 року №2337-VIII у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є:

1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку;

2) попередня бездоганна поведінка;

3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород;

4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди;

5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність;

6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.

Для цілей застосування конкретного виду дисциплінарного стягнення можуть враховуватися й інші, не зазначені у частині четвертій цієї статті, обставини, що пом`якшують відповідальність поліцейського.

Обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є:

1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння;

2) вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення;

3) вчинення дисциплінарного проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого поліцейського, службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення стосовно нього;

4) настання тяжких наслідків, у тому числі збитків, завданих вчиненням дисциплінарного проступку;

5) вчинення дисциплінарного проступку на ґрунті ідеологічної, релігійної, расової, етнічної, гендерної чи іншої нетерпимості.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Згідно із ч.ч. 1, 2, 3, 4, 5, 6 ст. 22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України від 15.03.2018 року №2337-VIII дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його застосування, не враховуючи часу перебування поліцейського у відпустці, відрядженні або на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності). Після закінчення зазначеного строку дисциплінарне стягнення не виконується.

Наказ про застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення виконується шляхом його оголошення в органі (підрозділі) поліції та особистого ознайомлення поліцейського з ним. У разі відмови особи від ознайомлення з наказом про це складається акт.

Дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.

Дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади та звільнення із служби в поліції, застосовані до поліцейського, який перебуває у відпустці чи на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності), виконуються (реалізуються) після його прибуття до місця проходження служби.

За відсутності на службі без поважних причин поліцейського, до якого застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади чи звільнення із служби в поліції, таке дисциплінарне стягнення виконується, а витяги з наказів про застосування та виконання дисциплінарного стягнення надсилаються рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі. У такому разі днем ознайомлення поліцейського із зазначеними наказами є дата, зазначена в поштовому повідомленні про вручення їх поліцейському, до якого застосовано дисциплінарне стягнення, або повнолітньому члену сім`ї такого поліцейського.

У разі якщо поліцейський, до якого застосовано дисциплінарне стягнення, відмовляється від отримання витягів з наказів про застосування та виконання дисциплінарного стягнення, днем отримання витягів з наказів є день проставлення в поштовому повідомленні відмітки про відмову в їх отриманні чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Вказані положення Дисциплінарного статуту Національної поліції України кореспондуються із приписами наказу МВС України «Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України» від 07.11.2018 року №893, зареєстрованого Міністерстві юстиції України 28 листопада 2018 р. за № 1355/32807.

Аналіз наведених норм показав, що дисциплінарна відповідальність поліцейського виникає у разі вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто у разі недотримання чи неналежного дотримання службової дисципліни.

Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно - щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

Висновок службового розслідування повинен містити повне та об`єктивне дослідження обставин скоєння дисциплінарного проступку, тобто повинні бути встановлені обставин, за яких особа скоїла дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі; час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Отже, в контексті спірних правовідносин в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки.

Дискредитація звання рядового і начальницького складу національної поліції за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Вчинки, що дискредитують працівників національної поліції та власне національна поліція, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Проходження служби в поліції, зважаючи на її специфіку та підвищену увагу суспільства, вимагає від особи надзвичайної дисциплінованості та відповідальності за свої дії та вчинки. Поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни та має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку.

При цьому, застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Апеляційний суд враховує, що підставою для звільнення позивача з органів поліції став факт порушення ним вимог п.п. 1, 2, 6 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 року №2337-VIII, п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, абз.абз. 3, 5 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року №3353-ХІІ, п.п. 1.3, 2.4, 2.5, 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306.

За висновком Дисциплінарної комісії, вказані порушення виразились у недотриманні позивачем законів, правил і норм у сфері безпеки дорожнього руху, а саме: не виконанні вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, відмови від проходження в установленому порядку медичного огляду для встановлення стану алкогольного сп`яніння за наявності у нього визначеного законом обов`язку його пройти у ситуації, що склалася, та свідчать про вчинення дій, що підірвали авторитет Національної поліції України; порушення Присяги працівника поліції в частині дотримання законів України та особистого зобов`язання з гідністю нести звання поліцейського.

Виходячи із суті спірних правовідносин, колегія суддів зазначає, що в межах розгляду цієї справи не повинно досліджуватись питання наявності або відсутності вини в діях позивача щодо вчинення адміністративного правопорушення. Необхідно надавати правову оцінку обставинам наявності або відсутності під час вчинення виявлених порушень складу дисциплінарного проступку у діях поліцейського.

Адміністративний суд в силу вимог ч. 2 ст. 2 КАС України в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, розсудливо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, пропорційно тощо. У той же час адміністративний суд не наділений повноваженнями щодо прямої чи опосередкованої оцінки правильності адміністративно-правової кваліфікації діяння чи інших аспектів адміністративного провадження.

Суб`єкт владних повноважень в свою чергу повинен довести суду правомірність свого рішення належними, допустимими та достовірними доказами, зокрема, матеріалами службового розслідування тощо. При цьому саме лише відтворення у висновку службового розслідування фабули адміністративних протоколів, не є достатнім для того, щоб уважати такий висновок обґрунтованим, як і ухвалене на підставі нього рішення. Обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування поясненнями та документами.

Отже, адміністративний суд повинен самостійно кваліфікувати поведінку особи на предмет наявності в ній ознак дисциплінарного проступку і дійти власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

Вирішення питання про правомірність притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясувати саме наявність складу дисциплінарного проступку в його діяннях, незалежно від того, яку адміністративно-правову кваліфікацію ці ж самі діяння отримали в межах справ про адміністративні правопорушення та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи.

В силу ст.ст. 1, 2 Дисциплінарного статуту підставою для дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, інших нормативно-правових актів, а також Присяги поліцейського.

При цьому, колегія суддів враховує, що підставою для застосування до позивача дисциплінарного стягнення, що було предметом перевірки під час службового розслідування, став факт надходження протоколів, складених у відношенні поліцейського за ст. 122-2 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП, що виразилось в ігноруванні законних вимог патрульної поліції про зупинку транспортного засобу та відмові у проходженні в установленому порядку медичного огляду для встановлення стану алкогольного сп`яніння та є порушенням п.п. 1.3, 2.4, 2.5, 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306.

Під час дослідження обставин та встановлення у діях поліцейського складу дисциплінарного проступку Комісією досліджувались протоколи про адміністративні правопорушення, відеозаписи по адміністративним матеріалам, враховано пояснення свідків та патрульних поліцейських, які приймали участь у документальному оформленні матеріалів за наслідками вчинення правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху.

Водночас, як свідчать обставини справи, вказані адміністративні матеріали перебували на розгляді в суді та рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2020 року по справі №523/3602/20 закрито провадження у справах про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 122-2 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутністю складу адміністративних правопорушень.

За змістом даного рішення, у судовому порядку досліджувалося питання як встановлення факту ігнорування водієм вимог патрульного поліцейського, перебування водія у стані алкогольного сп`янінні так і підтвердження на підставі належних доказів факту відмови від проходження медичного огляду на встановлення стану сп`яніння, що становить самостійний склад адміністративного правопорушення за статтею 130 КУпАП.

Під час розгляду справ про адміністративні правопорушення судом враховано, що ОСОБА_1 не визнав свою вину у вчиненні вищевказаних адміністративних правопорушеннях та пояснив, що не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Додав, що не зупинився на вимогу працівника поліції, оскільки не бачив вимогу останнього про зупинку транспортного засобу, яку він подавав за допомогою жезла, через погані погодні умови, а працівник поліції за таких погодних обставин не прийняв передчасних заходів для зупинки транспортного засобу.

Суд зазначив, що обставини стосовно подання патрульним поліцейським завчасної вимоги про зупинку, а також керування позивачем транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, не знайшли свого підтвердження в суді на підставі пояснень свідків та відеозаписів з нагрудних камер поліцейських.

Крім того, відмова водія від проходження медичного огляду не була зафіксована в присутності свідків відразу ж на місці зупинки транспортного засобу.

За вказаних обставин, судовим рішенням у вказаній справі встановлена недоведеність на підставі належних доказів вчинення водієм адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122 та ч. 1 ст. 130 КУпАП

Як свідчать обставини справи, службове розслідування було проведено саме за фактом складання стосовно позивача протоколів про адміністративні правопорушення, а не за фактом доведення вини останнього у вчиненні цих порушень.

При цьому, під час розгляду справи про правопорушення патрульною поліцією не було доведено належними доказами порушення, що виразились у не виконанні вимог патрульного поліцейського та відмові у проходженні медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2020 року по справі №523/3602/20 є доказом в даній справі в розумінні положень ч. 4 ст. 78 КАС України, оскільки містить інформацію щодо предмету доказування, а саме: факту відмови позивача виконати вимоги патрульного поліцейського щодо зупинки транспортного засобу та від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Предметом дослідження обставин стосовно наявності/відсутності у діях позивача дисциплінарного проступку також була позитивна характеристика позивача як працівника поліції, зокрема його бездоганна поведінка під час проходження служби, дисциплінованість, грамотність та суворе дотримання вимог наказів, які регламентують його роботу, постійне підвищення свого загальноосвітнього і професійного рівня, здатність якісно та ефективно реалізовувати на службі свої потенційні можливості, приймати вірні рішення, відповідальність до виконання поставлених доручень, ввічливість, тактовність, витриманість та врівноваженість у поводженні з громадянами та колегами, правильне сприйняття критики та зауважень на свою адресу.

Отже, одночасно враховуючи факт складання у відношенні позивача адміністративних протоколів, Дисциплінарною комісією не наводяться приклади та не обґрунтовуються несумісні із проходженням служби етичні та службово-дисциплінарні норми поведінки поліцейського.

Обставини, які б обтяжували відповідальність майора поліції ОСОБА_1 за порушення службової дисципліни, Комісією також встановлено не було.

На думку колегії суддів, сам факт складання адміністративних матеріалів не є самостійною підставою для висновку про вчинення поліцейським дій, що дискредитують орган поліції та подальшу несумісність із проходженням служби.

Разом з цим, колегія суддів враховує, що позивач не приймав участь у службовому розслідуванні, пояснення з приводу обставин розслідування у нього не відбирались.

Відповідач був повідомлений про неможливість позивача прибути за місцем служби для надання пояснень у зв`язку із проходженням лікування. Відповідні сповіщення надходили на адресу відповідача неодноразово, у тому числі із наданням підтверджуючих медичних матеріалів.

З огляду на те, що звільнення зі служби в поліції є крайнім заходом дисциплінарного стягнення, а у відповідача була можливість продовжити строк службового розслідування з метою забезпечення права позивачу на надання пояснень з приводу досліджуваних правопорушень, а також доказів, що їх спростовують, інших мотивів, окрім факту надходження до Управління адміністративних протоколів, висновок розслідування не містить, а правопорушення є недоведеними на підставі належних доказів, при обранні виду стягнення залишається поза увагою позитивна характеристика позивача за час проходження служби, не враховано бездоганну поведінку позивача під час проходження служби, не надано належної оцінки відсутності під час проходження служби таких порушень, колегія суддів вважає, що висновок службового розслідування, а також прийняті на його підставі рішення, не можуть відповідати засадам повноти та об`єктивності дослідження обставин скоєння дисциплінарного проступку та обґрунтованості і доведеності наявності підстав для застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Разом з цим, щодо зменшення позивачу грошового забезпечення, судом першої інстанції вірно враховано, що відповідно до абз. 1 п. 5 розділу ІІІ наказу МВС №260 від 06.04.2016 року поліцейським відстороненим від виконання службових обов`язків у зв`язку із проведенням щодо них службового розслідування в порядку, визначеному Дисциплінарним статутом НП України зберігаються всі види грошового забезпечення, які були йому встановлені до відсторонення, крім премії.

Зменшення грошового забезпечення відбулося за рахунок неврахування суми премії, що відповідає вказаним правилам наказу МВС №260 від 06.04.2016 року, ч. 5 ст. 70 Закону України «Про Національну поліцію» та знайшло своє підтвердження під час розгляду справи.

Відповідно, відсторонення позивача від займаної посади на період службового розслідування ґрунтується на виключних повноваженнях керівника органу поліції, передбачених ч.ч. 1, 4, 5 ст. 70 Закону України «Про Національну поліцію».

Водночас, за змістом ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Колегія суддів враховує, що оспорюваний за цим позовом наказ є реалізованим наказом ГУНП в Одеській області від 10.04.2020 року №470 о/с, про скасування якого у позові питання не ставиться.

У тому числі, згідно матеріалів адміністративної справи, наказ від 10.04.2020 року №470 о/с не був вручений позивачу. Про видання вказаного наказу відповідач направляв позивачу відповідні сповіщення засобами поштового зв`язку, які в подальшому були повернуті Управлінню із відміткою «за закінченням терміну зберігання» (Т. І, а.с. 67-70).

Доказів вручення в установленому порядку вказаного наказу матеріали справи не містять, що додатково підтверджує про обрання позивачем не повного і належного захисту порушених прав та інтересів у публічно-правових відносинах.

Отже, з огляду на те, що обставини справи свідчать про необґрунтованість застосування до позивача дисциплінарного стягнення, а відтак - наявність безумовних підстав для вжиття заходів повного та ефективного захисту порушених позивачем прав та інтересів під час проходження ним служби, апеляційний суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог відповідно до положень ст. 9 КАС України та визнати неправомірним і скасувати вищевказане рішення відповідача.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно із абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100, збереження заробітної плати "у всіх інших випадках", до яких відноситься й випадок вимушеного прогулу, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Пунктом 5 Порядку від 08.02.1995 року №100 визначено, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абзацом першим пункту 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.

Аналіз наведених норм показав, що встановлення в судовому порядку неправомірності звільнення працівника є підставою для його поновлення саме на попередній посаді, а втрата працівником заробітку з підстав незаконного звільнення підлягає відновленню за цей час виплатою середнього заробітку.

Відповідно до п. 8 Порядку від 08.02.1995 року №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів.

Згідно із довідкою №136 від 22.02.2021 року, загальна сума доходу за два місяці (лютий, березень 2020 року), що є фактично відпрацьовані і передують звільненню ОСОБА_1 , складає 21 053,16 грн.

Відповідно, середньомісячне грошове забезпечення складає 10 526,58 грн. середньоденний заробіток складає - 350,89 грн. (10 526,58 грн. : 30 днів).

Отже, на користь позивача має бути стягнуто середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 10.04.2020 року по 17.03.2021 року у розмірі 119 653,49 грн. (350,89 грн. х 341 днів).

Враховуючи викладене, оскільки звільнення позивача зі служби відбулось за відсутності правових підстав, колегія суддів вважає, що наявні всі правові обставини для відновлення його прав та інтересів шляхом скасування відповідних наказів, поновлення на попередній посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Разом з цим, відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно із ч. 1 ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

За змістом ч.ч. 2, 3 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно із пунктом 5 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Перевіривши обставини справи, колегія суддів враховує, що позивачем не наводиться конкретних прикладів душевних страждань або переживань, у зв`язку із застосуванням дисциплінарного стягнення, не обґрунтовується неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, настання інших негативних наслідків тощо, а також факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру у зв`язку із дисциплінарним провадженням та застосуванням стягнень.

З огляду на те, що підтвердженими під час розгляду справи є доводи позивача про необґрунтованість та неправомірність звільнення зі служби в органі поліції, наявність підстав для поновлення на службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, колегія суддів вважає, що адміністративний позов має бути задоволений в цій частині.

Враховуючи викладене, оскільки висновки суду першої інстанції не у повній мірі відповідають нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та обставинам справи, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до вимог ст. 317 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 9, 139, 308, 310, п. 2 ч. 1 ст. 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2020 року - скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області №737 від 24.03.2020 року в частині звільнення зі служби в поліції старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Суворовського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області ОСОБА_1 .

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області №470о/с від 10.04.2020 року в частині звільнення зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення) майора поліції ОСОБА_1 (0041854), старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Суворовського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області.

Поновити ОСОБА_1 на посаді старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Суворовського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області з 10.04.2020 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 10.04.2020 року по 17.03.2021 року у сумі 119 653 (сто дев`ятнадцять тисяч шістсот п`ятдесят три) грн. 49 коп. (з урахуванням податків і зборів).

Допустити негайне виконання постанови апеляційного суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку за один місяць у сумі 10 526 (десять тисяч п`ятсот двадцять шість) грн. 28 коп. (з урахуванням податків і зборів).

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 30.03.2021 року (з урахуванням терміну перебування одного із членів колегії у відпустці).

Головуючий суддя: О.В. Єщенко

судді: О.О. Димерлій

Т.М. Танасогло