Справа № 308/9215/20
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2021-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2021 рокуЛьвівСправа № 308/9215/20 пров. № А/857/3289/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Бруновська Н.В.

суддя Запотічний І.І.,

секретар судового засідання Гнатик А.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 січня 2021 року (головуючий суддя Хамник М.М., м.Ужгород, проголошено о 16:20) у справі № 308/9215/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) до Закарпатської митниці Держмитслужби про скасування постанови в справі про порушення митних правил, -

В С Т А Н О В И В:

10 вересня 2020 року ОСОБА_1 (( ОСОБА_2 , далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася в суд з позовом до Закарпатської митниці Держмитслужби, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову в справі про порушення митних правил від 29 липня 2020 року №0993/30500/20, винесену виконуючим обов`язки начальника Закарпатської митниці Держмитслужби Богаш Олександром Яношовичем.

В обґрунтування позивних вимог покликалась на те, що оскарженою постановою її було притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення передбачене частиною третьою статті 481 Митного кодексу України (далі МК України). З прийнятим рішенням не погоджувалась, вважала його прийнятим з порушенням встановленої законом процедури притягнення до відповідальності, а також зазначала про відсутність підстав для прийняття такого рішення, враховуючи те, що не могла у визначений строк вивезти з митної території України, ввезений нею транспортний засіб, через встановлений на території України карантин.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 19 січня 2021 року у задоволенні позову відмовлено .

Не погоджуючись з рішення суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить апеляційний суд скасувати оскаржене рішення та прийняти нове, яким позов задоволити.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 покликається на те, що судом першої інстнцїі не враховано її доводи в частині порушення відповідачем процедури притягнення до адміністративної відповідальності. Зазначає, що її не було належно повідомлено про розгляд питання про притягнення до відповідальності, оскільки вона не володіє українською мовою. Також зазначає, що суд першої інстанції не врахував наявність карантинних обмежень, що позбавили її можливості вивезти транспортний засіб, а відтак має місце форс-мажор Також позивач наголошує на тому, що вона зверталась до митного органу про продовження строку перебування транспортного засобу на митній території, однак вважає, що отримала відповідь на свою заяву з порушення строків на її надання.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились. Водночас, відсутність сторін у справі, належних чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України, не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до норми ст.313 цього Кодексу. Згідно ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних обставин.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Зі змісту оскарженої позивачем постанови від 29 липня 2020 року №0993/30500/20 судом встановлено, що 12 липня 2020 року о 11 год.07 хв. в зону митного контролю на ділянку «виїзд з України» митного поста «Дяково-автомобільний» Закарпатської митниці Держмитслужби заїхав легковий автомобіль марки «Fiat» моделі «Barchetta» 2000 року випуску, номер кузова « НОМЕР_1 », реєстраційний номерний знак Угорщини « НОМЕР_2 керуванням громадянки Угорщини ОСОБА_1 , яка прямувала у приватних справах з України до Румунії.

Формою проходження митного контролю позивач обрала порядок проходження митного контролю по каналу «зелений коридор». До митного контролю подала свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, контрольний талон та паспорт.

Під час проведення аналітично-перевірочних заходів з використанням баз даних, а саме, АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС України, встановлено, що 24 червня 2019 року, о 20:37:24 год., через м/п «Лужанка» Закарпатської митниці, громадянка Угорщини ОСОБА_1 ввезла згаданий вище легковий автомобіль.

З огляду на приписи ст. 380 МК України, відповідачем зроблено висновок про те, що позивач не вивезла за межі митної території України ввезений нею автомобіль, та не вчинила інші дії, визначені ч.6 ст.380 Митного кодексу України.

Згідно наданого позивачкою, при складанні протоколу про порушення митних правил, пояснення вказаний транспортний засіб нею не був вчасно вивезений у зв`язку з пандемією COVID-19.

Також судом встановлено, що позивачка верталась до Закарпатської митниці Дермитслужби з листом від 16.06.2020, в якому просила продовжити їй строк, визначений ч.1 ст.380 Митного кодексу України, до 60 днів, у зв`язку з обставинами непереборної сили - епідемією COVID-19.

У відповідь на вказане звернення Закарпатська митниця Держмитслужби, листом від 02 липня 2020 року №7.7-08-1/7.7-18/29/4260, повідомила, що саме по собі включення до переліку форс-мажорних обставин карантину, не свідчить про те, що карантин автоматично звільняє сторону зобов`язання від відповідальності за невиконання її обов`язку.

В митному органі відсутнє документальне підтвердження тривалості обставин непереборної сили та особистих обставин позивачки, а відповідно у митниці відсутні підстави щодо продовження терміну тимчасового ввезення транспортного засобу.

Разом з тим, митниця зазначила, що підтверджуючі дію обставини непереборної сили та особисті обставини громадян, будуть опрацьовані митними органами при вивезенні транспортного засобу за межі митної території України.

З огляду на встановлені обставини відповідач прийняв рішення, яким визнав позивача винною у вчиненні порушенні митних правил, передбаченого ч.3 ст. 481 МК України та притягнуто до відповідальності у виді штрафу в розмірі 17 000 грн.

З прийняти рішенням позивач не погодилась, відтак звернулась в суд з позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції зважаючи на наступні міркування.

Відповідно до ч.1 ст.380 Митного кодексу України, тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

Згідно з ч.2 ст.380 Митного кодексу України, транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від проведення заходів офіційного контролю, а також від подання документів та/або відомостей, що підтверджують дотримання встановлених заборон та/або обмежень щодо переміщення транспортних засобів особистого користування через митний кордон України. Пропуск таких транспортних засобів через митний кордон України здійснюється без застосування до них заходів гарантування, передбачених розділом Х цього Кодексу. Пальне, що міститься у звичайних (встановлених заводом-виробником) баках зазначених транспортних засобів, не підлягає письмовому декларуванню та не є об`єктом оподаткування митними платежами.

Відповідно до ч.5 ст.380 Митного кодексу України, тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Транспортні засоби особистого користування, що класифікуються за товарною позицією 8903 згідно з УКТ ЗЕД, можуть використовуватися громадянами, які ввезли їх в Україну, а також громадянами-резидентами та громадянами-нерезидентами, які мають належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення, за умови використання транспортного засобу від імені і згідно з інструкціями користувача права на тимчасове ввезення.

Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів (ч.6 ст.380 Митного кодексу України).

Статтею 103 МК України передбачено, що тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Відповідно до ч.1 ст.108 МК України строк тимчасового ввезення товарів встановлюється митним органом у кожному конкретному випадку, але не повинен перевищувати трьох років з дати поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення.

Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.108 МК України, з урахуванням мети ввезення товарів та інших обставин, попередньо встановлений строк тимчасового ввезення товарів за письмовою заявою власника цих товарів або уповноваженої ним особи може бути продовжений відповідним митним органом. У разі відмови у продовженні строку тимчасового ввезення митний орган зобов`язаний невідкладно письмово або в електронній формі повідомити особі, яка звернулася із заявою про його продовження, про причини та підстави такої відмови.

Якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до митного органу призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов`язаний: 1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; 2) терміново повідомити найближчий митний орган про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу ( ч.1 ст.192 МК України).

Згідно норм ч. 6 ст.380 МК України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Відповідно до ч. 3 ст.481 Митного кодексу України перевищення строку тимчасового ввезення товарів на митну територію України або строку тимчасового вивезення товарів за межі митної території України більше ніж на десять діб тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як підтверджується матеріалами справи, та не оспорюється позивачем, легковий автомобіль марки «Fiat» моделі «Barchetta» 2000 року випуску, номер кузова « НОМЕР_1 », реєстраційний номерний знак Угорщини « НОМЕР_3 » 24 червня 2019 року було ввезено ОСОБА_1 на митну територію України та у річний строк за її межі не вивезено, що є порушенням перевищення строку тимчасового ввезення товарів на митну територію України

Згідно з Порядком виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 31.05.2012 № 657, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2 жовтня 2012 за № 1669/21981 розділ VІІІ «Підтвердження факту втрати товарів унаслідок аварії або дії обставин непереборної сили», аварія - небезпечна подія техногенного характеру, у зв`язку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи;

документальне підтвердження - надання митному органу відповідних документів, що підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили;

обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов`язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події;

факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

У випадку, якщо факт аварії чи дії непереборної сили має місце, особа, відповідальна за виконання вимог митного законодавства, повинна звернутися до митниці, яка здійснює контроль за цими транспортними засобами з письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати такий транспортний засіб, а також інформацію про місце, обставини та наслідки аварії чи дії непереборної сили.

Компетентними органами щодо засвідчення обставин непереборної сили законодавством визначено Торгово - промислову палату України та 25 регіональних торгово - промислових палат. Разом з тим слід зазначити, що хоча ситуації із введенням карантину і є загальновідомою обставиною непереборної сили, заявнику необхідно довести, причинно - наслідковий зв`язок між зобов`язанням, які не можуть бути виконані та обставинами, на які особа покликається як на підставу неможливості виконати таке зобов`язання.

Обов`язок доказування настання обставин непереборної сили покладено на заявника, який несе відповідальність за повне та належне оформлення заяви, достовірність викладених фактів, наданих документів, відомостей та доказів.

Як видно з матеріалів справи позивач 16 червня 2020 року (лист №12172/12-29), зверталась до митного органу із заявою про продовження терміну тимчасового ввезення транспортного засобу. Заява була обґрунтована неможливістю виконання зобов`язання про зворотне вивезення транспортного засобу у зв`язку із встановленим карантином та відповідними обмеженнями зумовленими нормами розпорядження Кабінету Міністрів України МУ №287-р від 14 березня 2020 року «Про тимчасове закриття деяких пунктів пропуску через державний кордон та пунктів контролю і припинення в них пішохідного сполучення».

У відповідь на подану заяву позивача повідомлено листом від 02 липня 2020 року №77-08-1/7.7.-18/29/4260Ю, про відсутність підстав для продовження строку вивезення транспортного засобу з огляду на те, що згідно постанови Кабінету Міністрів України від 12 червня 2020 року №477 вищевказане розпорядження втратило чинність. Таким чином, на час закінчення строку зворотного вивезення транспортного засобу, обмеження у роботі митниці відсутні, а відтак перешкод для вивезення транспортного засобу не має.

На переконання апеляційного суду, починаючи з 12 червня 2020 року об`єктивно жодних перешкод для вивезення транспортного засобу за межі території України у позивача не було. Інших поважних причин щодо неможливості виконання покладеного на позивача обов`язку остання не вказала та не довела.

Щодо покликань позивача на недотримання процедури притягнення її до відповідальності апеляційний суд зазначає наступне.

За змістом ст. 494 МК України про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа митного органу, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. У цій же статті вказано вимоги щодо змісту протоколу, його вручення, обов`язку роз`яснення особі, яка притягується до відповідальності, її прав, а також повідомлення про дату, час та місце розгляду. Як встановлено судом у протоколі №0993/30500/20 про порушення митних правил від 12 липня 2020 року, складеному у присутності позивача, чітко відображені обставини, правопорушення, ознайомлено під особистий підпис позивача про її права особи, а також повідомлено про дату, час та місце розгляду справи. Крім того, до протоколу долучено особисті пояснення позивача.

Суд критично оцінює та відкидає покликання ОСОБА_1 на нерозуміння української мови з огляду на те, що у її пояснення, доданих до протоколу №0993/30500/20 від 12 липня 2020 року, позивач ствердила про розуміння мови, якою, проводилось опитування, і давала пояснення такою мовою. Зауваження щодо змісту пояснень та протоколу не вказала, як і не заявляла про незрозумілість мови, яким здійснюється провадження.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що в матеріалах справи також наявна заява ОСОБА_1 , в якій остання ствердила про те, що її повідомлено про дату, час та місце розгляду справи щодо притягнення до відповідальності, а відтак на переконання апеляційного суду, відповідачем виконано вимогу щодо належного повідомлення особи, яка притягається до відповідальності про розгляд справи.

Щодо покликань про несвоєчасне надання митним органом відповіді позивачу по суті її заяви про продовження строку вивезення транспортного засобу, то апеляційний суд зазначає, що таке розглянуте у строк визначений Законом України «Про звернення громадян» та Порядком розгляду звернень та організації особистого прийому громадян у Державній фіскальній службі України та її територіальних органах, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 02.03.2015 №271. Крім того, судом констатовано, що викладені у такому зверненні обставини не були підтверджені позивачем належними та допустимими доказами.

За таких обставин суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правомірність накладення на позивача адміністративного стягнення за порушення митних правил, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст.243, ч.3 ст. 268, 286, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) залишити без задоволення, а рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 січня 2021 року у справі № 308/9215/20 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді Н. В. Бруновська
І. І. Запотічний