Справа № 418/432/21
Суддя: Чехов С. І.
Дата ухвалення: 2021-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справі № 418/432/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" березня 2021 р. Міловський районний суд Луганської області

у складі:головуючого-судді Чехова С.І.

за участю секретаря Кірічевої К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Мілове адміністративний позов представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Рябцева Олексія Олександровича до начальника групи іпк ВІПС (типА) ВПС «Мілове» ім. Віктора Банних старшого прикордонних нарядів в пункті пропуску лейтенанта Коломійця Владислава Вікторовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення № 143693/21 від 31.01.2021 року у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся представник позивача ОСОБА_1 адвокат Рябцев О.О. з адміністративним позовом у якому просить скасувати постанову про адміністративне правопорушення за № 143693/21 від 31.01.2021 року яка була винесена начальником групи іпк ВІПС (типА) ВПС «Мілове» ім. Віктора Банних старшим прикордонних нарядів в пункті пропуску лейтенантом Коломійцем В.В. за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП а також закрити провадження по справі та звільнити позивача від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП.

Свій адміністративний позов обґрунтовує тим, що 31.01.2021 року постановою начальника групи іпк ВІПС (типА) ВПС «Мілове» ім. Віктора Банних старшим прикордонних нарядів в пункті пропуску лейтенантом Коломійцем В.В. громадянина ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП та накладено стягнення в розмірі 1700 гривень. Згідно постанови слід, 31.01.2021 року о 15:40 годині під час прикордонного контролю прикордонним нарядом «Перевірка документів» у міждержавному пункті пропуску через державний кордон України «Мілове» було виявлено позивача ОСОБА_1 який пояснив, що 31 січня 2021 року 06:00 годині у н.п. Маринівка тимчасово окупована територія України - н.п. Куйбишево Російської Федерації перетнув державний кордон України до Російської Федерації через непрацюючий пункт пропуску а не через контрольні пункти в`їзду виїзду, перелік яких визначено додатком 1.2 Тимчасового порядку здійснення контролю за переміщенням осіб через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областях затвердженого наказом 1-го заступника керівника антитерористичного центру при СБУ від 14.04.2017 № 222-ог, чим порушив п.3 порядку в`їзду осіб переміщених товарів на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб переміщення товарів з таких територій, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2019 за № 815 тобто скоїв адміністративне правопорушення яке передбачене ч. 1 ст. 204-2 КУпАП. Однак з постановою про накладання адміністративного стягнення позивач не згоден та наполягає на скасуванні оскільки у постанові не зазначено доказів щодо порушення ним порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, що свідчить про непідтвердженість кваліфікації та недоведеність дій позивача як правопорушника за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП. Разом з тим в оскаржуваній постанові не зазначено жодного доказу на підставі якого прийнято рішення про винуватість позивача ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення, справу про адміністративне правопорушення було розглянуто без дотримання норм та вимог чинного законодавства України, що на думку позивача також є порушенням встановленого законом порядку розгляду такої категорії справ. Відповідач фактично ввів в оману та запропонував розписатися на двох листах стосовно нібито роз`яснення прав, повідомивши що відмова у підпису є підставою для затримання на декілька діб. Постанова у присутності позивача не оголошувалась, про те що її будуть складати ніхто завчасно не повідомив, співробітником прикордонної служби не було роз`яснено належних позивачу законних прав хоча він не погоджувався з порушенням йому не було запропоновано скористатися правом на правову допомогу.

11 березня 2021 року ухвалою суду був залучений співвідповідач по справі Луганський прикордонний загін імені Героя України полковника Євгена Пікуса.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився, однак був належно повідомлений про час, місце розгляду справи.

Представник позивача Рябцев О.О. до судового засідання не з`явився, однак повідомив суд про можливість розгляду справи за його та позивача відсутністю.

Відповідач начальник групи ВІПС (тип А) ВПС «Мілове» ім. Віктора Банних старший прикордонних нарядів в пункті пропуску лейтенант Коломієць В.В. до судового засідання не з`явився, був належно повідомлений про час, місце розгляду справи. Відзиву з запереченнями надано не було.

Дослідивши матеріли справи, а саме копію постанови про накладання адміністративного стягнення № 143693/21 від 31.01.2021 року відносно позивача, копію паспорта позивача, картку фізичної особи-платника податків, самий адміністративний позов позивача, слід прийти до думки про можливе часткове задоволення позовних вимог, оскільки:

Стаття 55 Конституції України передбачає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ч. 2, ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 КАС України встановлено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП слід що, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно до ст. 278 КУпАП слід, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Як слід з ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП слід, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд оцінюючи надані докази керується ст. 90 КАС України з якої слід, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як слід з ч. 1 ст. 204-2 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї. Норма цього закону відсилає до нормативного акту, який регулює процедуру в`їзду/виїзду осіб і транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються і переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, яким є «Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів із таких територій» визначена Постановою Кабінету Міністрів України № 815 від 17.07.2019 року.

Відповідно до п.3 згаданого Порядку в`їзду/виїзду осіб та транспортних засобів за допомогою яких вони переміщуються, а також переміщення товарів на тимчасово окуповані території та з таких територій здійснюється виключно через визначені контрольні пункти відповідно до вимог цього Порядку. Поза визначеними контрольними пунктами в`їзду/виїзду переміщення через лінію розмежування осіб, транспортних засобів та товарів заборонено.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України «В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача».

Стороною відповідача не було надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності дій як з ухвалення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, так й доказів на підтвердження наявності в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

Визнання позивачем себе винним у адміністративному правопорушенні не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень про накладання на таку особу стягнення за відсутності інших належних доказів, тому не звільняє посадову особу суб`єкта владних повноважень доводити правильність прийнятого рішення.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 08 липня 2020 року у справі № 177/525/17.

Відповідачами не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності їх дій з прийняття постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності дотриманню порядку складання цієї постанови та ознайомлення з нею, порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення і на спростування адміністративного позову.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України слід, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Отже, слід прийти до висновку про задоволення адміністративного позову в цій частині позовних вимог оскільки відповідачами не були надані докази які б вказували на існуючий склад адміністративного правопорушення у позивача, саму постанову про накладання адміністративного стягнення скасувати а саму справу закрити.

Що стосується звільнення позивача від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП суд приходить до думки про відмову у задоволенні заявленого, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України слід, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже вирішувати підстави ст. 22 КУпАП на яку наполягає представник позивача ОСОБА_1 адвокат Рябцев О.О. у суду немає можливості оскільки адміністративне судочинство не передбачає такої процесуальної дії і в цій частині адміністративного позову належить відмовити.

Позивачем при подачі адміністративного позову був сплачений судовий збір у сумі 454 гривень та частково задоволено позовні вимоги .

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України «При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.» З таких підстав судові витрати згідно пропорційності становлять 454 гривень: 2= 227 гривень які підлягають поверненню позивачу.

З таких підстав судові витрати понесені позивачем які становлять 227 гривень підлягають поверненню позивачу.

На підставі викладеного,керуючись ст.ст. 10, 11, 12, 20, 71, 77, 86, 90, 159-163, 186 КАС України, ст.ст. 222-1, 247, 251, 258, 286 КУпАП, ст. 33, 55 Конституції України,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов представника позивача ОСОБА_1 адвоката Рябцева Олексія Олександровича задовольнити частково.

Скасувати постанову № 143693/21 від 31 січня 2021 року, винесену відносно ОСОБА_1 начальником групи іпк ВІПС (тип А) ВПС «Мілове» ім. Віктора Банних старшим прикордонних нарядів пункту пропуску лейтенантом Коломійцем Владиславом Вікторовичем щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП закрити.

В частині звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП відмовити.

Стягнути з Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгена Пікуса за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений ним при подачі адміністративного позову судовий збір у сумі 227 гривень .

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду у десятиденний строк з дня його проголошення, шляхом направлення скарги через Міловський районний суд Луганської області.

Суддя: С.І. Чехов