Справа № 480/4823/20
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2021-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2021 р. Справа № 480/4823/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: П`янової Я.В. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05.11.2020 р. (ухвалене суддею Воловиком С.В.) по справі № 480/4823/20 за позовом ОСОБА_1 до Відділу архітектури та містобудування Охтирської міської ради про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Відділу архітектури та містобудування Охтирської міської ради, в якій просив: визнати протиправною відмову Відділу містобудування та архітектури Охтирської міської ради у видачі ОСОБА_1 будівельного паспорту на забудову земельної ділянки площею 0,1000 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер - :19:009:0070, викладену в листі від 08.07.2020 р. за №14-09/325; зобов`язати Відділ містобудування та архітектури Охтирської міської ради видати ОСОБА_1 будівельний паспорт на забудову земельної ділянки, площею 0,1000 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер - :19:009:0070.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 05.11.2020 р. в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність рішення суду першої інстанції, в зв`язку з ненаданням належної правової оцінки обставинам справи та невірним застосуванням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05.11.2020 р. та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: Конституції України, Закону України Про регулювання містобудівної діяльності, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідач подав до суду апеляційної інстанції письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін

Позивач в свою чергу подав до суду письмову відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якій заперечує проти доводів, які викладені у відзиві відповідача.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26.06.2020 р. придбав у приватну власність земельну ділянку, площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :19:009:0070, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового приміщення, господарських будівель і споруд, категорія земель - землі житлової та громадської забудови.

03.07.2020 р. для отримання будівельного паспорта позивач звернувся з заявою до відділу містобудування та архітектури Охтирської міської ради.

Листом від 08.07.2020 р. № 14-09/325 Відділ містобудування та архітектури Охтирської міської ради відмовив ОСОБА_1 у видачі будівельного паспорту забудови земельної ділянки, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки відповідно до плану зонування території міста Охтирка, земельна ділянка знаходиться в ланшафтно-рекреаційній зоні, а саме: зоні об`єктів природно-заповідного фонду та земель, що знаходяться у прибережно-захисній смузі водних об`єктів.

Позивач не погодившись з такою відмовою відповідача звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана відмова Відділу архітектури та містобудування Охтирської міської ради у видачі будівельного паспорту відповідає вимогам чинного законодасвта.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів встановлює Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 5 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", програми розвитку регіонів та населених пунктів, програми господарського, соціального та культурного розвитку повинні узгоджуватися з містобудівною документацією відповідного рівня. Вимоги містобудівної документації є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами містобудування.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, встановлюється у генеральних планах населених пунктів, планах зонування та детальних планах територій.

Встановлення режиму забудови територій, визначених для містобудівних потреб, не тягне за собою припинення права власності або права користування земельними ділянками, зміни адміністративно-територіальних меж до моменту вилучення (викупу) земельних ділянок (ч. 5 ст. 25 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності").

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", забудова територій здійснюється шляхом розміщення об`єктів будівництва.

Суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів.

Виконавчий орган сільської, селищної, міської ради вживає заходів щодо організації комплексної забудови територій відповідно до вимог цього Закону.

Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування.

Згідно із ст. 27 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", забудова присадибних, дачних і садових земельних ділянок може здійснюватися на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки (далі - будівельний паспорт). Будівельний паспорт визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 300 квадратних метрів, господарських будівель і споруд, гаражів, елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки. Будівельний паспорт складається з текстових та графічних матеріалів. За наявності плану зонування території розроблення будівельного паспорта здійснюється на його підставі.

Проектування на підставі будівельного паспорта здійснюється без отримання містобудівних умов та обмежень. Для об`єктів, зазначених у частині першій цієї статті, розроблення проекту будівництва здійснюється виключно за бажанням замовника.

Надання будівельного паспорта здійснюється уповноваженим органом містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня надходження відповідної заяви та пакета документів, перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Порядок видачі та форма будівельного паспорта визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

На виконання вищезазначеної норми Закону Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 05.07.2011 р. № 103, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.07.2011 р. за № 902/19640, затверджено Порядок видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки (в подальшому Порядок № 103).

Згідно із п. 1.4 Порядку № 103, розроблення будівельного паспорта здійснюється: в межах населених пунктів - відповідно до наявної містобудівної документації на місцевому рівні; за межами населених пунктів - відповідно до детальних планів територій та планувальних рішень проектів садівницьких та дачних товариств.

Відповідно до п. 2.3 Порядку № 103, уповноважений орган містобудування та архітектури на підставі отриманих документів визначає відповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам чинної містобудівної документації на місцевому рівні, детальним планам територій, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, державним будівельним нормам, стандартам і правилам.

Пунктом 2.4 Порядку № 103 передбачено, що пакет документів для видачі будівельного паспорта або внесення змін до нього повертається уповноваженим органом містобудування та архітектури замовнику з таких підстав: неподання повного пакета документів, визначених пунктом 2.1 або 2.2 цього розділу; невідповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, детальним планам територій, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, державним будівельним нормам, стандартам і правилам.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про основи містобудування» містобудування (містобудівна діяльність) - це цілеспрямована діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, громадян, об`єднань громадян по створенню та підтриманню повноцінного життєвого середовища, яка включає прогнозування розвитку населених пунктів і територій, планування, забудову та інше використання територій, проектування, будівництво об`єктів містобудування, спорудження інших об`єктів, реконструкцію історичних населених пунктів при збереженні традиційного характеру середовища, реставрацію та реабілітацію об`єктів культурної спадщини, створення інженерної та транспортної інфраструктури.

У статті 5 Закону України «Про основи містобудування» визначені основні вимоги до містобудівної діяльності. Зокрема, при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпечені розробка містобудівної документації, проектів конкретних об`єктів згідно з вихідними даними на проектування, з дотриманням державних стандартів, норм і правил.

Згідно із ч. 2 ст. 5 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", вимоги містобудівної документації є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами містобудування.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

План зонування території (зонінг) - це містобудівна документація, що визначає умови та обмеження використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон (п. 9 ч.1 ст. 1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності").

Статтею 17 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" встановлено, що генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

У складі генерального плану населеного пункту може розроблятися план зонування території цього населеного пункту. План зонування території може розроблятися і як окрема містобудівна документація після затвердження генерального плану.

Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 21 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" розроблені в установленому порядку проекти містобудівної документації на місцевому рівні: генеральні плани населених пунктів, плани зонування територій, детальні плани територій підлягають громадським слуханням.

Врахування громадських інтересів при розробленні проектів містобудівної документації має вирішальне значення, оскільки мета містобудування та розроблення на його виконання містобудівної документації, спрямована на формування повноцінного життєвого середовища, забезпечення при цьому охорони навколишнього природного оточення, раціонального природокористування та збереження культурної спадщини.

Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що за наявності затвердженого плану зонування території, вирішення уповноваженим органом питання видачі будівельного паспорта повинно вирішуватись з врахуванням встановлених ним умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що уповноважені органи містобудування та архітектури, не повинні беззастережно розробляти та надавати будівельні паспорти на вимогу суб`єктів містобудування, а відповідно до Порядку № 103 в першу чергу визначають відповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам чинної містобудівної документації, державним будівельним нормам, стандартам і правилам. Коли ж наміри забудови не співпадають з містобудівною документацією (планом зонування), то відсутні і підстави задовольняти вимоги власників земельних ділянок щодо їх використання для окремих видів забудови.

Судовим розглядом встановлено, що рішенням Охтирської міської ради від 10.07.2007 р. № 325-МР Про затвердження проектної документації Генеральний план м. Охтирки Сумської області затверджено генеральний план міста Охтирка.

Рішенням Охтирської міської ради від 28.08.2014 р. № 1192-МР Про затвердження містобудівної документації затверджено план зонування території міста Охтирка.

Відповідно до плану зонування території міста Охтирка, земельна ділянка знаходиться в ландшафтно-рекреаційній зоні, а саме: зоні об`єктів прибережно- захисного фонду та земель, що знаходяться у прибережно-захисній смузі водних об`єктів, де не передбачено будівництво нових житлових будинків.

Відповідно до схеми інженерної підготовки території генерального плану м. Охтирка, дана земельна ділянка знаходиться в зоні захисту від підтоплення вздовж якої передбачено регулювання русел рік, канав та каналів.

Згідно із ч. 3 ст. 52 Земельного кодексу України на землях рекреаційного призначення забороняється діяльність, що перешкоджає або може перешкоджати використанню їх за призначенням, а також негативно впливає або може вплинути на природний стан цих земель.

Відповідно до Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України 10.04.2006 № 105, зелені насадження загального користування - зелені насадження, які розташовані на території загальноміських і районних парків, спеціалізованих парків, парків культури та відпочинку; на територіях зоопарків та ботанічних садів, міських садів і садів житлових районів, міжквартальних або при групі житлових будинків; скверів, бульварів, насадження на схилах, набережних, лісопарків, лугопарків, гідропарків і інших, які мають вільний доступ для відпочинку.

Зелені насадження - деревна, чагарникова, квіткова та трав`яна рослинність природного і штучного походження на визначеній території населеного пункту.

Об`єкт благоустрою зеленого господарства - об`єкт благоустрою, на території якого розташовані зелені насадження.

Згідно із пунктом 4.2. вищезазначених Правил на об`єктах благоустрою зеленого господарства забороняється виконувати земляні, будівельні та інші роботи без дозволу, виданого в установленому порядку.

Отже, генеральним планом та планом зонування території міста Охтирка, не передбачено будівництва нових житлових будинків в ландшафтно-рекреаційній зоні, а саме: зоні об`єктів прибережно-захисного фонду та земель, що знаходяться у прибережно-захисній смузі водних об`єктів.

Матеріали справи не містять доказів скасування вищевказаної містобудівної документації, а тому вона є діючою та підлягає виконанню.

Позивачем не надано доказів звернення до відповідних органів місцевого самоврядування з приводу внесення змін до генерального плану та плану зонування.

Отже, що в даному випадку будівництво житлового будинку прямо суперечить ст. 27 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності, оскільки розроблення будівельного паспорта здійснюється тільки на підставі плану зонування.

Таким чином, відповідач діяв в межах чинного законодавства, та у нього були відсутні підстави для видачі позивачу будівельного паспорту у зв`язку із невідповідністю намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

Із врахуванням того, що відповідно до ч. 2 ст. 13 Цивільного кодексу України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині, а суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, то на думку суду апеляційної інстанції, оспорюване рішення відповідача прийнято пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 16.07.2019 р. у справі № 520/8970/18, від 05.05.2020 р. у справі №638/17817/18, від 27.04.2020 р. у справі № 820/4112/18 та від 19.10.2020 р. у справі № 638/17035/17.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувана відмова Відділу архітектури та містобудування Охтирської міської ради у видачі будівельного паспорту відповідає вимогам чинного законодасвта.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05.11.2020 р. - без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 311, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05.11.2020 р. по справі № 480/4823/20 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді Я.В. П`янова О.А. Спаскін