Справа № 640/28091/20
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2021-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

29 березня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до Солом`янського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача з невідновлення виконавчого провадження № 21136733 за виконавчим листом Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.01.2010 № 4/573;

- зобов`язати відповідача відновити виконавче провадження № 21136733 за виконавчим листом Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.01.2010 № 4/573 шляхом винесення відповідної постанови;

- заборонити відповідачу закінчувати виконавче провадження № 21136733 без виплати боржником (військовою частиною НОМЕР_1 ) позивачу грошової компенсації замість предметів речового майна за період його служби з 22.05.2008 по 31.12.2008 в загальній сумі 1 639, 15 грн.;

- зобов`язати відповідача здійснити виконавчі дії у виконавчому провадженні № 21136733 з повного виконання судового рішення за виконавчим листом Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.01.2010 № 4/573 шляхом примушення боржника (військову частину НОМЕР_1 ) виплатити позивачу грошову компенсацію замість предметів речового майна за період його служби з 22.05.2008 по 31.12.2008 в загальній сумі 1 639,15 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.02.2021 позов задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві щодо невчинення виконавчих дій в частині відновлення виконавчого провадження № 21136733; зобов`язано Солом`янський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві вчинити виконавчі дії в частині відновлення виконавчого провадження № 21136733; в решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволення позовних вимог, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Разом із апеляційною скаргою позивач подав заяву про забезпечення позову, у якій він просить заборонити відповідачу закінчувати виконавче провадження № 21136733 без примушення боржника (військової частини НОМЕР_1 ) виплатити позивачу грошову компенсацію замість предметів речового майна за період його служби з 22.05.2008 по 31.12.2008 в сумі 1 639, 15 грн.

Подана заява мотивована тим, що невжиття заходів забезпечення адміністративного позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених його прав у виконавчому провадженні та є очевидними ознаки протиправності рішень та дій відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, колегія суддів вважає, що вказана заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За правилами ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Надаючи правову оцінку доводам заявників щодо наявності підстав, визначених ч. 2 ст. 150 КАС України, для вжиття заходів забезпечення позову, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

При цьому, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу або іншим особам, здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Отже, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій, рішень суб`єкта владних повноважень, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

При цьому, за правилами ч. 1 ст. 77 КАС України тягар доведення необхідності вжиття заходів забезпечення позову покладається саме на позивачів, які ініціюють таке клопотання.

Дослідивши заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову, колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем заявлено заходи забезпечення позову, які є фактично рівнозначними одній із позовних вимог, що суперечать нормам адміністративного судочинства.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що фактична протиправність чи правомірність дій відповідача, підлягає встановленню судом за наслідками розгляду та вирішення апеляційної скарги та законності рішення суду першої інстанції, тобто по суті заявлених позовних вимог.

Відповідно, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено існування обставин, визначених у ст. 150 КАС України, для вжиття судом заходів забезпечення позову.

При цьому, зазначені заявником обставини не можуть бути підставою для забезпечення адміністративного позову без наявності підстав, передбачених ст. 150 КАС України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів доходить висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 242-244, 250, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд

УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М.

Кузьменко В.В.