Справа № 640/14474/19
Суддя: Клименчук Н.М.
Дата ухвалення: 2021-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2021 року м. Київ № 640/14474/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Клименчук Н.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до 1. Національної поліції України

2. Департаменту захисту економіки Національної поліції України

про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Департаменту захисту економіки Національної поліції України та просить суд:

- зобов`язати відповідача зарахувати головному оперуповноваженому відділу протидії організованим формам злочинності у сфері економіки управління оперативних розробок Департаменту захисту економіки Національної поліції України підполковнику поліції ОСОБА_1 до вислуги років у Національній поліції наявну на момент зарахування на службу вислугу років у податковій міліції, а саме: період з 01 листопада 1999 року по 20 травня 2010 року, що становить 10 років 6 місяців 20 днів;

- зобов`язати відповідача провести головному оперуповноваженому відділу протидії організованим формам злочинності у сфері економіки управління оперативних розробок Департаменту захисту економіки Національної поліції України підполковнику поліції ОСОБА_1 перерахунок і виплату грошового забезпечення з урахуванням вислуги років в частині надбавки за вислугу років за весь час служби в органах поліції та компенсації за невикористану додаткову відпустку.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачем зазначено, що 10 червня 2019 року звернувся до відповідача з проханням надати інформацію про наявний стаж служби, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та на додаткову оплачувану відпустку. Листом від 21 червня 2019 року за №7486/39/04-2019 Департамент захисту економіки повідомив, що згідно даних особової справи вислуга років станом на 10 червня 2019 року становила 21 рік 15 днів. Однак, обрахунок вислуги років має проводитися з урахуванням того, що з 01 листопада 1999 року по 20 травня 2010 року податкова міліція не входила до складу органів внутрішніх справ, тому цей період не зараховується до стажу служби в органах поліції. Враховуючи зазначене стаж служби в поліції, який надає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки складає 10 років 05 місяців 26 днів.

Позивач вважає, що такий обрахунок відповідачем вислуги років є неправомірним, таким, що порушує його права та інтереси, з чим звернувся до суду з даним адміністративним позовом та просить його задовольнити.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 серпня 2019 року, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі визначено розгляд провадити суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб.

Відповідачем 28 жовтня 2019 року надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнаються, із зазначенням, що згідно статті 78 Закону України «Про Національну поліцію» визначено вичерпний перелік видів служби, які зараховуються до стажу служби в поліції. Окрім того, абз. 3 пункту 3 розділу ІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджених наказом МВС України від 06 квітня 2016 року №260, встановлено, що до вислуги років для виплати поліцейським надбавки та стаж зараховуються періоди, які визначені частиною другою статті. 78 Закону України «Про Національну поліцію». Згідно з Законом України «Про державну податкову службу в Україні» податкова міліція у періоді з 01 листопада 1999 року по 20 травня 2010 року не входила до складу органів внутрішніх справ. Відтак, вислуга років в органах державної податкової служби України не зараховується до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання податкової оплачуваної відпустки.

Позивачем подано відповідь на відзив від 06 листопада 2019 року, згідно якої зазначено, що служба в податковій міліції здійснювалась в порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, тобто має такий же правовий статус, як і служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу, тому повинна зараховуватись до стажу служби в поліції на підставі п. 3 ч. 2 ст. 78 Закону України «Про Національну поліцію».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 грудня 2019 року замінено первинного відповідача - Департамент захисту економіки Національної поліції України його правонаступником - Національною поліцією України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 липня 2020 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача Департамент захисту економіки Національної поліції України.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Оцінивши наявні у справі документи і матеріали, належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, судом встановлено наступне.

Як вбачається з наявних у справі матеріалів, а саме: копії трудової книжки та послужного списку №М-103542, позивач з 01 листопада 1999 року по 20 травня 2010 року працював в органах податкової міліції ДПА у Донецькій області згідно наказу №303л від 25 жовтня 1999 року, після чого був відряджений для проходження служби до Міністерства внутрішніх справ України за відповідним наказом №696-о від 20 травня 2010 року. Вислуга років у податковій міліції становить 10 років 6 місяців 20 днів.

Листом від 10 червня 2019 року позивач звернувся до Департаменту захисту економіки Національної поліції України щодо зарахування йому до вислуги років службу у податковій міліції при переході на службу до Національної поліції України, на що отримав відповідь від 21 червня 2019 року за №7486/39/04-2019, згідно якої вислуга років в органах державної податкової служби України (податкової міліції) не зараховується до стажу служби в поліції, оскільки, відповідно до норм Закону України «Про державну податкову службу в Україні» податкова міліція не входила до складу органів внутрішніх справ. Дані особової справи Позивача свідчать, що вислуга років в національній поліції станом на 07 листопада 2015 року становив 6 років 10 місяців 23 дні, а на 10 червня 2019 року - 10 років 5 місяців 26 днів.

Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами спору, суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 59 Закону України "Про національну поліцію" від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII) служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Згідно зі статтею 78 Закону №580-VIII стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

До стажу служби в поліції зараховуються:

1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду;

2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту;

3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду;

4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції;

5) час роботи в органах прокуратури і суду осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих;

6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Під час обчислення стажу служби в поліції враховуються тільки повні роки вислуги років без округлення фактичного розміру вислуги років у бік збільшення.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо державної податкової служби у зв`язку з проведенням адміністративної реформи в України" №508-VI від 05 липня 2012 року внесено зміни до Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 353.1 статті 353 Податкового кодексу України особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Згідно з пунктом 356.1 статті 356 Податкового кодексу України держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20 - 23 Закону України "Про міліцію" та Законом України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Зазначені норми кореспондуються із нормами Закону України "Про державну податкову службу в Україні" від 04 грудня 1990 року №509-XII, який регулював правовий статус податкової міліції.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" від 04 грудня 1990 року №509-XII податкова міліція складається із спеціальних підрозділів по боротьбі з податковими правопорушеннями, що діють у складі відповідних органів державної податкової служби, і здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, виконує оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції.

Відповідно до статей 24, 26 Закону №509-XII особи начальницького складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького складу органів внутрішніх справ. Держава гарантує правовий і соціальний захист осіб начальницького складу податкової міліції та членів їх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20-23 Закону України "Про міліцію".

Отже, взаємозастосування зазначених вище норм права дає підстави для висновку, що служба у податковій міліції за своє суттю є службою в органах внутрішніх справ України.

За таких обставин відповідачем безпідставно поставлено під сумнів приналежність вислуги років позивача у податковій міліції до служби в органах внутрішніх справ України, та не враховано такої вислуги при прийнятті на роботу. Служба позивача в органах податкової міліції здійснювалась в порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, тобто, має такий же правовий статус, як і служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу, тому повинна зараховуватись до стажу служби в поліції на підставі пункту 3 частини другої статті 78 Закону України "Про Національну поліцію".

На підставі встановлених вище обставин, виходячи з системного аналізу приписів статей 59, 78 Закону України «Про Національну поліцію», статей 353, 356 Податкового кодексу України та статей 19, 24, 26 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки служба в органах податкової міліції, будучи за своєю правовою природою тотожною службі в органах внутрішніх справ, має бути зарахована до періоди служби в Національній поліції.

Згідно зі статтею 22 Конституції України, закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Правова позиція Конституційного Суду України з питань обмеження пільг, компенсацій і гарантій військовослужбовців та працівників правоохоронних органів у рішеннях Конституційного Суду України (зокрема, у справі N 1-21/2005 11 жовтня 2005 року та інших) полягає в тому, що комплекс організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення соціального захисту їх та їхніх сімей, зумовлений особливістю професійних обов`язків, пов`язаних з ризиком для життя та здоров`я, жорсткими вимогами до дисципліни, професійної придатності, певним обмеженням конституційних прав і свобод. Здійснення таких заходів не залежить від розміру доходів цих осіб чи наявності фінансування з бюджету, а має безумовний характер. Ці гарантії не можуть бути скасовані чи знижені без відповідної компенсації.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Закріплений у Конституції та статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України принцип верховенства права полягає у тому, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Правовідносини, що виникають в процесі реалізації права на встановлені державою гарантії для поліцейських, в тому числі осіб, які раніше служили в органах внутрішніх справ, як складової їхнього правового статусу, будуються на принципі юридичної визначеності.

Згідно з пунктом 83 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини» (Заява № 42527/98) від 12 липня 2001 року, згідно з усталеною практикою органів Конвенції, «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи право вимоги, відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» стосовно ефективного здійснення права власності.

Згідно з пунктом 1 статті 1 Протоколу №11 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Протокол ратифіковано Законом N 475/97-ВР від 17 липня 1997 року) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи вищезазначене, надбавка за вислугу років є майном позивача, тому, як встановлено судом, останній має право та законні підстави отримувати надбавку за вислугу у відповідному відсотковому співвідношенні до посадового окладу та спеціального звання, а також на врахування стажу служби в податковій міліції до служби в органах Національної поліції України.

Положеннями статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачами у даній справі не доведено правомірності не зарахування позивачу до стажу служби в поліції вислуги років з урахуванням проходження служби в податковій міліції, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи те, що станом на дату ухвалення даного рішення ліквідацію Департаменту захисту економіки Національної поліції України не завершено, суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання даного органу зарахувати позивачу до вислуги років у Національній поліції України наявну на момент зарахування на службу вислугу років у податковій міліції, а саме: період з 01 листопада 1999 року по 20 травня 2010 року, що становить 10 років 6 місяців 20 днів, а також провести перерахунок і виплату позивачу грошового забезпечення з урахуванням вислуги років в частині надбавки за вислугу років за весь час служби в органах поліції та компенсації за невикористану додаткову відпустку.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими судові витрати підлягають поверненню позивачу, який не є суб`єктом владних повноважень, при задоволенні позову.

Оскільки позивачем, який не є суб`єктом владних повноважень, при зверненні до суду сплачено судовий збір у загальному розмірі 1536,80 грн. згідно квитанцій від 30 липня 2019 року та від 02 вересня 2019 року, зазначена сума підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Національної поліції України, як органу, на який покладено забезпечити здійснення функцій і повноважень Департаменту захисту економіки, що ліквідується, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.2019 №841 «Про ліквідацію територіального органу Національної поліції».

Керуючись статтями 2,5-11, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

2. Зобов`язати Департамент захисту економіки Національної поліції України зарахувати головному оперуповноваженому відділу протидії організованим формам злочинності у сфері економіки управління оперативних розробок Департаменту захисту економіки Національної поліції України підполковнику поліції ОСОБА_1 до вислуги років у Національній поліції України наявну на момент зарахування на службу вислугу років у податковій міліції, а саме: період з 01 листопада 1999 року по 20 травня 2010 року, що становить 10 років 6 місяців 20 днів.

3. Зобов`язати Департаменту захисту економіки Національної поліції України провести головному оперуповноваженому відділу протидії організованим формам злочинності у сфері економіки управління оперативних розробок Департаменту захисту економіки Національної поліції України підполковнику поліції ОСОБА_1 перерахунок і виплату грошового забезпечення з урахуванням вислуги років в частині надбавки за вислугу років за весь час служби в органах поліції та компенсації за невикористану додаткову відпустку.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Національної поліції України на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 1536,80 грн. (одна тисяча п`ятсот тридцять шість грн. 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбаченими статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст.ст. 293,295-297 КАС України.

Відповідно до п/п 15.5 п.15 Розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону №2147- VІІІ до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідач-1: (, адреса: 01024, м. Київ, вул. Богомольця, 10).

Відповідач-2: (, адреса: 01024, м. Київ, вул. Богомольця, 10).

Суддя Н.М. Клименчук