Справа № 640/10524/19
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2021-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Єгорової Н.М. та Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м.Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом приватного підприємства "РЕАЛ ПЛЮС 2018" до Головного управління ДПС у м. Києві, Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "РЕАЛ ПЛЮС 2018" (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у місті Києві (далі - відповідач), Державної фіскальної служби України, в якому просив:

- визнати протиправними та скасувати рішення комісії Державної фіскальної служби України №1121574/41748874 від 27.03.2019 про відмову в реєстрації податкової накладної №11 від 27.02.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

- визнати протиправними та скасувати рішення комісії Державної фіскальної служби України №1121572/41748874 від 27.03.2019 про відмову в реєстрації податкової накладної №9 від 26.02.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

- визнати протиправними та скасувати рішення комісії Державної фіскальної служби України №1130329/41748874 від 03.04.2019 про відмову в реєстрації податкової накладної №2 від 25.03.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

- визнати протиправними та скасувати рішення комісії Державної фіскальної служби України №1121570/41748874 від 27.03.2019 про відмову в реєстрації податкової накладної №7 від 25.02.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

- визнати протиправними та скасувати рішення комісії Державної фіскальної служби України №1121573/41748874 від 27.03.2019 про відмову в реєстрації податкової накладної №10 від 28.02.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

- визнати протиправними та скасувати рішення комісії Державної фіскальної служби України №1121571/41748874 від 27.03.2019 про відмову в реєстрації податкової накладної №8 від 27.02.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

- визнати протиправними та скасувати рішення комісії Державної фіскальної служби України №1121569/41748874 від 27.03.2019 про відмову в реєстрації податкової накладної №6 від 22.02.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

- визнати протиправними та скасувати рішення комісії Державної фіскальної служби України №1088030/41748874 від 26.02.2019 про відмову в реєстрації податкової накладної №5 від 11.02.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

- визнати протиправними та скасувати рішення комісії Державної фіскальної служби України №1088031/41748874 від 26.02.2019 про відмову в реєстрації податкової накладної №4 від 08.02.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

- визнати протиправними та скасувати рішення комісії Державної фіскальної служби України №1088033/41748874 від 26.02.2019 про відмову в реєстрації податкової накладної №3 від 07.02.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

- визнати протиправними та скасувати рішення комісії Державної фіскальної служби України №1088032/41748874 від 26.02.2019 про відмову в реєстрації податкової накладної №2 від 06.02.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

- визнати протиправними та скасувати рішення комісії Державної фіскальної служби України №1088034/41748874 від 26.02.2019 про відмову в реєстрації податкової накладної №1 від 12.02.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

- визнати протиправними та скасувати рішення комісії Державної фіскальної служби України №1118633/41748874 від 25.03.2019 про відмову в реєстрації податкової накладної №12 від 28.02.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

- зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну №11 від 27.02.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних, подану Приватним підприємством «РЕАЛ ПЛЮС 2018», датою її фактичного надходження.

- зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну №9 від 26.02.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних, подану Приватним підприємством «РЕАЛ ПЛЮС 2018», датою її фактичного надходження.

- зобов`язати Державну фіскальну службу України скасувати реєстрацію податкової накладної №2 від 25.03.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних, подану Приватним підприємством «РЕАЛ ПЛЮС 2018», датою її фактичного надходження.

- зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну №7 від 25.02.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних, подану Приватним підприємством «РЕАЛ ПЛЮС 2018», датою її фактичного надходження.

- зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну №10 від 28.02.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних, подану Приватним підприємством «РЕАЛ ПЛЮС 2018», датою її фактичного надходження.

- зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну №8 від 27.02.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних, подану Приватним підприємством «РЕАЛ ПЛЮС 2018», датою її фактичного надходження.

- зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну №6 від 22.02.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних, подану Приватним підприємством «РЕАЛ ПЛЮС 2018», датою її фактичного надходження.

- зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну №5 від 11.02.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних, подану Приватним підприємством «РЕАЛ ПЛЮС 2018», датою її фактичного надходження.

- зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну №4 від 08.02.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних, подану Приватним підприємством «РЕАЛ ПЛЮС 2018», датою її фактичного надходження.

- зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну №3 від 07.02.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних, подану Приватним підприємством «РЕАЛ ПЛЮС 2018», датою її фактичного надходження.

- зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну №2 від 06.02.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних, подану Приватним підприємством «РЕАЛ ПЛЮС 2018», датою її фактичного надходження.

- зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну №1 від 12.02.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних, подану Приватним підприємством «РЕАЛ ПЛЮС 2018», датою її фактичного надходження.

- зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну №12 від 28.02.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних, подану Приватним підприємством «РЕАЛ ПЛЮС 2018», датою її фактичного надходження.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 вересня 2020 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ГУ ДПС у м. Києві подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове, у задоволенні позову відмовити.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що відмова у реєстрації спірних податкових накладних є правомірною.

Справа розглянута апеляційним судом в порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивачем, відповідно до приписів пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України було складено та направлено податкові накладні №2 від 06.02.2019, №3 від 07.02.2019, №4 від 08.02.2019, №5 від 11.02.2019, №1 від 12.02.2019, №6 від 22.02.2019, №7 від 25.02.2019, №9 від 26.02.2019, №8 від 27.02.2019, №11 від 27.02.2019, №10 від 28.02.2019, №12 від 28.02.2019, №2 від 25.03.2019, з метою реєстрації їх в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН).

Згідно отриманих квитанцій вказані податкові накладні прийнято, але реєстрацію зупинено з тих підстав, що податкові накладні відповідають вимогам пп. 1.6 п. 1 «Критеріїв ризиковості платника податку». Пропонуємо надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

На виконання положень підпункту 201.16.2 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України позивачем направлено на адресу ДФС України повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по ПН/РК, реєстрація яких зупинена.

За результатами розгляду поданих позивачем документів комісією ДФС України прийнято рішення:

№1121574/41748874 від 27.03.2019 про відмову в реєстрації податкової накладної №11 від 27.02.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

№1121572/41748874 від 27.03.2019 про відмову/ в реєстрації податкової накладної №9 від 26.02.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

№1130329/41748874 від 03.04.2019 про відмову в реєстрації податкової накладної №2 від 25.03.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

№1121570/41748874 від 27.03.2019 про відмову в реєстрації податкової накладної №7 від 25.02.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

№1121573/41748874 від 27.03.2019 про відмову в реєстрації податкової накладної №10 від 28.02.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

№1121571/41748874 від 27.03.2019 про відмову в реєстрації податкової накладної №8 від 27.02.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

№1121569/41748874 від 27.03.2019 про відмову в реєстрації податкової накладної №6 від 22.02.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

№1088030/41748874 від 26.02.2019 про відмову в реєстрації податкової накладної №5 від 11.02.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

№1088031/41748874 від 26.02.2019 про відмову в реєстрації податкової накладної №4 від 08.02.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

№1088033/41748874 від 26.02.2019 про відмову в реєстрації податкової накладної №3 від 07.02.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

№1088032/41748874 від 26.02.2019 про відмову в реєстрації податкової накладної №2 від 06.02.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

№1088034/41748874 від 26.02.2019 про відмову в реєстрації податкової накладної №1 від 12.02.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

№1118633/41748874 від 25.03.2019 про відмову в реєстрації податкової накладної №12 від 28.02.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Позивачем оскаржено вказані рішення в адміністративному порядку, за результатом розгляду яких Комісією з питань розгляду скарг скарги позивача було залишено без задоволення.

Вважаючи протиправним рішення Комісії ДФС про відмову у реєстрації податкової накладної, позивачем оскаржено його до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів зазначає наступне.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, не можуть бути причиною неприйняття податкових накладних у електронному вигляді.

Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 12 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 р. № 1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених п. 192.1 ст. 192 та п. 201.10 ст. 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до п. 201.1 ст. 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 ст. 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 01.07.2015); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування; дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Пунктом 13 Порядку № 1246 передбачено, що за результатами перевірок, визначених п. 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Відповідно до п.201.16 ст.201 ПК України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Приписи п. 13 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №117 (далі - Порядок №117) (чинний на момент виникнення спірних правовідносин), визначає, що у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складання податкової накладної / розрахунку коригування; 2) порядковий номер, номенклатура товарів/послуг продавця, код товару згідно з УКТЗЕД/послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, зазначені у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена; 3) критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 4) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Пунктом 14 Порядку №117 передбачено, що перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Відповідно до п. 15 Порядку №117 письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у податковій накладній / розрахунку коригування.

Платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів до декількох податкових накладних / розрахунків коригування, якщо такі податкові накладні / розрахунки коригування складені на одного отримувача - платника податку за одним і тим самим договором або якщо в таких податкових накладних / розрахунках коригування відображені однотипні операції (з однаковими кодами товарів згідно з УКТЗЕД або кодами послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг).

Згідно п. 21 Порядку №117 підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Як свідчать матеріали справи у спосіб, визначений Порядком № 117, позивачем направлено відповідачу пояснення та копії документів до зазначених господарських операцій та податкових накладних.

Колегія суддів звертає увагу, що судом першої інстанції детально досліджено усі подані позивачем документи.

Так, апеляційний суд, дійшов висновку, що вказаних документів, які містяться в матеріалах справи та були подані позивачем до контролюючого органу було достатньо для того, щоб спірні податкові накладні були зареєстровані.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що у даній справі суд не надає оцінку реальності здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом, оскільки це питання повинно досліджуватись під час здійснення податкового контролю шляхом здійснення перевірок та звірок відповідно до вимог ПК, а тому не є предметом судового розгляду у справах щодо оскарження рішень про відмову в реєстрації податкових накладних, які стосуються наявності чи відсутності підстав для зупинення та відмови у реєстрації податкових накладних згідно виключних підстав для вчинення податковим органом таких дій та прийняття рішень, що передбачені податковим законодавством, до числа яких не відноситься встановлення ані контролюючим органом, ані судом реальності господарських операцій поза межами податкового контролю та прийнятими за такими заходами контролю рішеннями.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 28.11.2019 у справі №1640/2650/18 та від 27.04.2020 у справі №360/1050/19.

При цьому, аналіз наведених вище норм права вказує на те, що можливість надання платником податків достатніх документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення податковим органом конкретного переліку необхідних документів для прийняття рішення щодо реєстрації податкової накладної. Необґрунтоване обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не будь-яких на власний розсуд, призводить до правової невизначеності, що не відповідає критерію обґрунтованості та пропорційності акта індивідуальної дії.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Проте, в порушення наведених вимог законодавства, оскаржувані рішення про відмову у реєстрації податкових накладних не містять конкретної інформації, щодо причин та підстав для прийняття таких рішень, а лише містить загальну фразу про ненадання платником податків копій документів.

Крім того, в оскаржуваних рішеннях не зазначено конкретних документів, яких, на думку відповідача, не вистачає для здійснення реєстрації податкової накладної, а також без повідомлення причин та мотивів, за яких надані позивачем пояснення та документи не були враховані.

Відтак, невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про відсутність у контролюючого органу правових підстав для відмови у реєстрації спірних накладних, а тому задля належного захисту порушеного права позивача, необхідно зобов`язати відповідача зареєструвати в ЄРПН спірні податкові накладні, що буде гарантією остаточного вирішення спору між сторонами та належним способом поновлення порушених прав позивача.

Доводи апелянта про неподання позивачем певних документів (зокрема розрахункові документи, товарно-транспортні накладні) колегія суддів вважає безпідставними, оскільки необхідності подання саме цих документів не було вказано у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної, а відсутність саме цих документів не вказана як підстава для прийняття оскаржуваних рішень.

Крім того, Головним управлінням ДПС у м. Києві в апеляційній скарзі не наведено обґрунтувань, у чому полягає неправильність чи неповнота встановлення судом першої інстанції обставин справи або невірність застосування норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 вересня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді: