Справа № 400/3022/20
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2021-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2021 р. Справа № 400/3022/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Малих О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1
до відповідача:Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), вул. Артилерійська, 18, офіс 5, м. Миколаїв, 54001
про:визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - відповідач) в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції (правонаступник - Центральний відділ державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо незняття арешту та заборони відчуження з майна боржника - ОСОБА_2 при поверненні виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні № 13067084;

- зобов`язати Центральний відділ державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт та заборону відчуження всього майна, що належить ОСОБА_2 , накладені на підставі постанови про арешт майна боржника № 13067084, яка винесена 16.07.2013 року державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, в межах виконавчого провадження № 13067084, номер запису про обтяження: 1674447, внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 4013844 від 16.07.2013 року державним реєстратором Недвіга О.В.

Свій позов обґрунтовує наступним:

Позивач здійснює оформлення спадщини на нерухоме майно, на яке накладено обтяження у вигляді арешту згідно з постановою відповідача від 16.07.2013 року № 13067084.

Позивач звернувся до відповідача із клопотанням про зняття арешту та надав ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 17.12.2014 року у справі № 490/2491/13-ц, відповідно до якої провадження по справі за позовом ПАТ «Мегабанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості було закрите.

Відповідач своїм листом від 11.06.2020 року за вих. № 63256 відмовив у знятті арешту з майна та виключення запису з реєстру заборон через відсутність матеріалів виконавчого провадження № 13067084, у зв`язку із його закінченням та знищенням.

Позивач вважає, що під час закінчення виконавчого провадження державний виконавець повинен був вилучити з Єдиного реєстру запис про арешт та заборону відчуження майна боржника, зазначивши про це в постанові про закінчення виконавчого провадження.

Ухвалою від 31.07.2020 року суд відкрив провадження у справі.

Відповідачем відзив на адміністративний позов не надав.

Згідно ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

Першою Миколаївською державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу № 42/2011, номер в спадковому реєстрі 50637437, відповідно до якої позивач є спадкоємцем ОСОБА_2 , яка є матір`ю позивача та померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . До складу спадщини також входить трикімнатна квартира АДРЕСА_2 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 . Зазначене підтверджується листом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори від 18.12.2018 року № 2343/02-14, який є у матеріалах справи, а також інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Нотаріус Першої Миколаївської державної нотаріальної контори, під час прийняття рішення про видачу свідоцтва про право на спадщину, зазначила, що видача свідоцтва про право на спадщину неможлива, оскільки відповідно до відомостей Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відносно ОСОБА_2 16.07.2013 року за № 1674447 зареєстровано обтяження у вигляді арешту нерухомого майна. Підстава реєстрації - постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження № 13067084 від 16.07.2013 року, видавник - Центральний відділ державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції.

Арешт накладено в межах виконавчого провадження № 13067084, яке, в свою чергу, відкрито на підставі виконавчого листа, виданого 07.05.2009 року Центральним районним судом м. Миколаєва у справі № 2-14-1246 за позовом ПАТ «Мегабанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

05.03.2013 року, після смерті ОСОБА_2 , ПАТ «Мегабанк» звернулось до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом про стягнення заборгованості до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (як спадкоємців). Справа № 490/2491/13-ц.

Ухвалою від 17.12.2014 року провадження у справі № 490/2491/13-ц було закрито.

Позивач звернувся до Центрального відділу ДВС у м. Миколаєві із клопотанням про зняття арешту та надав ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 17.12.2014 року у справі № 490/2491/13-ц, відповідно до якої провадження по справі за позовом ПАТ «Мегабанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості було закрите.

Листом від 11.06.2020 року за вих. № 63256 Центрального відділу ДВС м. Миколаєва відмовлено у знятті арешту з майна та виключення запису з реєстру заборон через відсутність матеріалів виконавчого провадження № 13067084, у зв`язку із його закінченням та знищенням. Також, повідомлено, що заявник може звернутися до суду.

Також, заявою від 23.10.2020 року відповідач повідомив, що вказане виконавче провадження було завершено на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку зі смертю боржника.

Приймаючи рішення у справі, суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV (в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин; далі - Закон України № 606) державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме:

закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону;

повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону;

повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Отже, як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться.

Відповідно до пункту 3.17 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року №512/5 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу, державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо).

Згідно з приписами статті 50 Закону України № 606 у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження, у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або до іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.03.2020 року по справі № 817/928/17.

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повинен був зняти арешт з майна боржника при закінченні виконавчого провадження № 13067084, а також вилучити відповідний запис із реєстру.

З урахуванням викладеного суд погоджується з доводами позивача стосовно того, що бездіяльність відповідача, яка полягає у незняті арешту з майна боржника у виконавчому провадженні при закінченні виконавчого провадження та невилучені запису із Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна є протиправною.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В результаті протиправної бездіяльності відповідача позивач не має можливості здійснити оформлення свого майна у встановленому законодавством порядку, а відтак і належним чином користуватися своїм майном, тому суд приходить до висновку про порушення прав позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову, отже суд також бере до уваги, що відповідачем не подано до суду відзиву, про причини неподання не повідомлено. Враховуючи, що відповідач є суб`єктом владних повноважень, суд розцінює безпідставне неподання відзиву, як визнання позову.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 19, 139, 241 - 246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Артилерійська, 18, офіс 5, м. Миколаїв, 54001, ) - задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Центральний відділ державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо незняття арешту та заборони відчуження з майна боржника - ОСОБА_2 при поверненні виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні № 13067084.

3. Зобов`язати Центральний відділ державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Артилерійська, 18, офіс 5, м. Миколаїв, 54001, ) зняти арешт та заборону відчуження всього майна, що належить ОСОБА_2 , накладені на підставі постанови про арешт майна боржника № 13067084, яка винесена 16.07.2013 року державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, в межах виконавчого провадження № 13067084, номер запису про обтяження: 1674447, внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 4013844 від 16.07.2013 року державним реєстратором Недвіга О.В.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Артилерійська, 18, офіс 5, м. Миколаїв, 54001, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 коп.).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 29.03.2021 року.

Суддя О.В. Малих