Справа № 420/11617/20
Суддя: Глуханчук О.В.
Дата ухвалення: 2021-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Глуханчука О.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю АТАМАН і К до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

30 жовтня 2020 року до суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю АТАМАН і К до Одеської митниці Держмитслужби, у якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2020/500061/1 від 19 жовтня 2020 року;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2020/50102 від 19 жовтня 2020 року;

- стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що у зв`язку з імпортуванням та ввезенням на територію України придбаного ТОВ АТАМАН і К товару, зокрема - гранат свіжий, країна виробництва Єгипет, 19.10.2020 року Брокерською компанією TOB «ОТОМАН» з метою здійснення митного оформлення подано митну декларацію №UA500500/2020/510915, в якій митну вартість товару визначено за основним (першим) методом - ціною договору.

Однак, у той саме дань 19.10.2020 року ТОВ «ОТОМАН» отримано від Відповідача Рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2020/500061/1 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2020/50102.

Відповідач обрав резервний метод визначення митної вартості заявленого товару, використавши інформацію баз даних ПІК АСМО Інспектор ЄАІС Держмитслужби.

Проте, позивач не погоджується із підставами, що стали обґрунтуванням у прийнятті рішення про коригування митної вартості та картки відмови у прийнятті митної декларації, що стало підставою звернення до суду з даним позовом.

Так, позивач не погоджується із зауваженнями відповідача про те, що подані декларантом документи містили розбіжності та не містили усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів. В обґрунтування своїх доводів позивач вказує наступне:

1) щодо зауваження митного органу про відсутність у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) даних щодо такої складової митної вартості як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості товару, позивач зазначив таке. Відповідно до 7.2 Контракту на поставку №22/20 від 16.03.2020 року обов`язок упаковки і маркування Товару покладений на Постачальника. Витрати з пакування та маркування товару покладаються на Постачальника. Ці витрати закладаються самостійно Постачальником у вартість товару і додатковому відшкодуванню з боку Покупця не підлягають.

Таким чином, позивач стверджує, що ціна імпортованого товару вже включає в себе вартість упаковки та маркування, позивачем жодних витрат на пакування не понесено, тому за правилами ч.10 ст.58 МК України ці складові не підлягають додаванню Позивачем з метою визначення митної вартості товару та вони не можуть вплинути на правильність визначення Позивачем митної вартості.

2) щодо зауваження про ненадання банківського платіжного документа на здійснення 50% передплати за товар на виконання умов п. 4.9 Контракту. Позивач зазначив, що відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 53 МК України одним із документів, що подається для митного оформлення, є банківський платіжний документ, що стосуються оцінюваного товару, якщо сплачені рахунки. Водночас на момент здійснення митного оформлення Позивач або уповноважена ним особа не мали і не могли мати зазначені документи, оскільки Позивач та Постачальник дійшли згоди, що оплата за Контрактом № 22/20 від 16.03.2020 р. відбуватиметься на умовах 100 % оплати протягом 14 днів після митного оформлення. Додаткова угода із зафіксованою умовою оплати, підписана Позивачем та Постачальником, надавалася Відповідачу, однак була останнім проігнорована.

3) щодо зауваження стосовно ненадання до митного оформлення усього переліку документів, передбаченого п. 4.9 Контракту від 22/20 від 16.03.2020, позивач зазначив, що за цим пунктом контракту врегульовано виключно питання надання Постачальником Позивачу переліку товаросупровідних документів, та не всі з них є обов`язковими для визначення митної вартості товару.

4) щодо зауваження про відсутність документів, що підтверджують витрати на транспортування, позивач вказав на те, що в процесі митного оформлення Відповідачеві було надано зокрема такі документи як інвойс № від 12.10.2020, платіжне доручення від 13.10.2020 на сплату інвойсу № , калькуляція Постачальника від 27.09.2020 р. Із вказаних документів вбачається, що вартість перевезення Товару до порту була включена Постачальником до вартості Товару (згідно калькуляції вартість такого перевезення склала 0,040 USD, та була закладена у вартість Товару); вартість морського перевезення з порту відправника до порту Південного за коносаментом № 911273680 становила 3,258,00 USD.

За таких обставин позивач вважає, що на момент прийняття відповідачем оскаржуваного рішення у його розпорядженні перебували усі необхідні для підтвердження заявленої митної вартості документи. Проте, відповідачем все одно було поставлено вимогу протягом 10 календарних днів надати додаткові документи на підтвердження вартості товару, а саме виписки з бухгалтерської документації, каталоги, специфікації виробника товару, висновки про вартісні та якісні характеристики товарів.

З приводу надання вказаних документів позивач пояснював, що виписки з бухгалтерської документації не надані, оскільки за умовами Додаткової угоди № 1 до Контракту №22/20 від 16.03.2020 року оплата постачальнику здійснюється протягом 14 днів з моменту закінчення митного оформлення Товару Позивачем, що підтверджується ВМД. Натомість для підтвердження митної вартості відповідачу було надано інвойс, згідно ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.

Позивач вказує, що висновок про вартісні характеристики товарів був наданий відповідачу разом з ВМД у вигляді Висновку за результатами цінового моніторингу № СИО-а №000206 від 13.10.2020 р., підготовлений Одеською регіональною торгово-промисловою палатою ТПП України.

Водночас каталоги, специфікації виробника товару з перекладом на українську мову не могли бути направлені через їх відсутність у володінні Позивача і Брокерської компанії з причин ненадання цих документів Постачальником. Однак, до переліку основних документів, які підтверджують митну вартість товарів, каталоги, специфікації виробника товару законодавцем не включено.

З наведених підстав позивач вважає, що для витребування у декларанта додаткових документів у відповідача не було законних підстав.

Також позивач зазначив, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатньою підставою для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. Попри це Позивачем були надані усі додаткові документи, які перебували в його наявності на момент відповідного запиту від Відповідача.

Як вважає позивач, документи, подані декларантом для митного оформлення Товару за ціною Контракту, відповідають вимогам ст. 53 Митного Кодексу України, є належними та допустимими та підтверджують числове значення митної вартості товару, не мають розбіжностей та їх данні піддаються обчисленню, що свідчить про не правомірність висновків митного органу про наявність таких розбіжностей, а визначення митним органом митної вартості товару та коригування її в сторону збільшення за другорядним методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства.

Отже, посилаючись на те, що підстави для відмови у митному оформленні товарів відсутні, визначення митної вартості товару за першим методом обґрунтоване належними та достатніми документами, позивач звернувся до суду з позовними вимогами про скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2020/500061/1 від 19 жовтня 2020 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2020/50102 від 19 жовтня 2020 року.

Ухвалою суду від 16 листопада 2020 року, після усунення недоліків, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі.

07 грудня 2020 року відповідачем через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву з додатковими доказами.

Відповідно до відзиву, відповідач з позовними вимогами не погоджується, вважає їх необґрунтованими, з огляду на наступне.

Як зазначає відповідач у відзиві, до Одеської митниці Держмитслужби для здійснення митного оформлення товару «гранат свіжий» декларантом ТОВ АТАМАН і К було подано митну декларацію № UA500500/2020/510915 від 19 жовтня 2020 року.

Митна вартість товару заявлена за ціною договору товару, який імпортується на умовах поставки FOB PORT SAID.

Під час митного контролю товарів за митною декларацією (МД) № UA500500/2020/510915 від 19 жовтня 2020 року програмним комплексом автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР) сформовані форми контролю, які у зв`язку з можливим заниженням митної вартості товарів, передбачали необхідність здійснення митницею перевірки правильності визначення митної вартості із зверненням уваги на митну вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів; проведення перевірки відомостей, що містяться в документах, які підтверджують митну вартість товарів; здійснення запиту додаткових документів; а у випадках, передбачених частиною, шостою статті 54 Митного кодексу України - прийняття рішення про коригування митної вартості.

Також під час здійснення Одеською митницею ДФС контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією (МД) № UA500500/2020/510915 від 19 жовтня 2020 року, було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме: 1) у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо такої складової митної вартості товару, як вартість упаковки, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару; 2) згідно умов п. 3.1 зовнішньоекономічного контракту від 16.03.2020 №22/20 поставка здійснюється на підставі 50% передплати за товар, але до митного оформлення не надано банківські платіжні документи; 3) для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч.2 ст. 53 МКУ подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, однак їх не надано.

На підставі ч.3 статті 53 Митного кодексу України, Правил заповнення декларації митної вартості, Одеською митницею Держмитслужби повідомлено декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: банківські платіжні документи, які стосуються сплати фактурної вартості перевезення, транспортно-експедиторських послуг, калькуляцію транспортних витрат за межами митної території України з урахуванням вартості фрахту, вартості інших складових транспортування; копія митної декларації країни відправлення; якщо здійснювалось страхування страхові документи та відомості про вартість страхування.

Також декларанту було запропоновано надати за власним бажанням додаткові, наявні у нього, інші документи, для підтвердження митної вартості товарів.

Однак, як зазначає відповідач, на запит щодо надання додаткових документів декларантом не подано всіх документів із затребуваних згідно з переліком.

Таким чином, як зазначає відповідач, декларантом не було підтверджено документально складові митної вартості, а також не спростовані раніше виявлені розбіжності. Отже, оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці Держмитслужби разом з митною декларацією № UA500500/2020/510915 від 19 жовтня 2020 року містились розбіжності та були відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також декларантом не подані всі витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 Митного кодексу України, стали підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови органу доходів і зборів у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Відповідач також зазначив, що з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості між декларантом та Одеською митницею були проведені консультації, про що зазначено у рішенні про коригування.

Відповідач вважає, що оскільки Одеська митниця Держмитслужби під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2020/500061/1 від 19 жовтня 2020 року, а також картки відмови № UA500500/2020/50102 діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, то відсутні підстави для задоволення адміністративного позову ТОВ АТАМАН і К.

Ухвалою суду від 05 січня 2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, продовжено шістдесятидений строк проведення підготовчого провадження у справі №420/11617/20 на тридцять днів.

05 січня 2021 року позивачем подано відповідь на відзив на позовну заяву.

20 січня 2021 року від позивача через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Ухвалою суду від 03 лютого 2021 року закрито підготовче провадження в адміністративній справі № 420/11617/20 та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання, призначене на 15 лютого 2021 року, учасники справи не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином та своєчасно.

В матеріалах справи наявне клопотання позивача про розгляд справи в порядку письмового провадження (а.с. 10, том 2).

Відповідач причини неявки свого представника не повідомив.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно з ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За приписами ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

З урахуванням вищенаведеного, справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши подані сторонами заяви по суті справи і докази на їх обґрунтування, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, судом встановлені наступні обставини та факти.

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю АТАМАН і К, , зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, дата запису: 11.04.2017, номер запису: 0062120.

Основним видом економічної діяльності підприємства є: 46.31 Оптова торгівля фруктами й овочами (основний).

16 березня 2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю АТАМАН і К (Покупець) та компанією фірма «GREEN MISR» (Єгипет) (Постачальник) укладено зовнішньоекономічний договір (контракт) №22/20 поставки товару, відповідно до якого Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити товар, зазначений у Специфікаціях і Замовленнях Покупця та у виставлених на їх підставі Інвойсах, що є невід`ємною частиною цього Контракту, в порядку та на умовах, обумовлених у Контракті. Поставка товару здійснюється партіями. Кількість кожної партії визначається в Замовленнях, наданих Покупцем на кожну партію. Загальна кількість постановленого товару складається з кількості, зазначеної в інвойсі по кожній партії товару.

Умови цього Договору викладені Сторонами у відповідності до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів Інкотермс (а.с. 35-46, 177-189, том 1).

До вказаного зовнішньоекономічного договору поставки товару №22/20 від 16 березня 2020 року Сторонами договору укладено Додаткову угоду № 1.

Згідно Додаткової угоди № 1 від 16 березня 2020 року Сторони Договору поставки товару №22/20 змінили пункт 3.1 частини 3 Контракту, виклавши його наступним чином: « 3.1. Оплата за Товар Покупцем здійснюється на наступних умовах: - 100% протягом 14 днів з моменту закінчення митного оформлення Товару Покупцем, що підтверджується ВМД.» (а.с 33-34, том 1).

На виконання умов зазначеного контракту підприємство-нерезидент відправник фірма «GREEN MISR» (Єгипет) поставило Позивачу партію товару: гранат свіжий у пластикових ящиках 5400 шт., на 63 деревинних піддонах, врожай 2020. Країни виробництва Єгипет, Виробник GREEN MISR, торгівельна марка - «GREEN MISR». Місць 5400 8А-1 дерев`яні піддони, ящики решітчасті, багатошарові, пластикові.

20 квітня 2020 року між ТОВ АТАМАН і К (Замовник) та ТОВ «ОТОМАН» (Виконавець) укладено Договір 20/04-20 про надання послуг по декларуванню та митному оформленню товарів (а.с. 47-51, том 1).

Відповідно до п. 63 ст. 4 Митного кодексу України, уповноважена особа (представник) - особа, яка на підставі договору або належно оформленого доручення, виданого декларантом, наділена правом вчиняти дії, пов`язані з проведенням митних формальностей, щодо товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта.

19 жовтня 2020 року уповноваженою особою декларанта ТОВ «ОТОМАН» (діє на підставі Договору про надання послуг по декларуванню та митному оформленню товарів №20/04-20 від 20 квітня 2020 року) з метою митного оформлення постановленого позивачу товару подано до Одеської митниці Держмитслужби митну декларацію № UA500500/2020/510915 від 19 жовтня 2020 року, згідно якої митна вартість товару була визначена за ціною договору, яка складає 50625,00 USD. (а.с. 16-17, том 1).

На підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару позивач надав до митного органу, окрім митної декларації:

Рахунок-фактура (Інвойс) (Commercial invoice) № 10 від 27.09.2020;

Коносамент (Bill of lading) №911273680 від 30.09.2020;

Автотранспортна накладна (Road consignment note) №0673 від 18.10.2020;

Автотранспортна накладна (Road consignment note) №2800 від 18.10.2020;

Автотранспортна накладна (Road consignment note) №5598 від 18.10.2020;

Фітосанітарний сертифікат (Phytosanitarv certificate) №0927613 від 03.10.2020;

Сертифікат про походження товару форми А (Certificate of origin form A (GSP) №А0794639 від 03.10.2020;

Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №;

Висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією СИО-а №000206;

Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 1 від 16.03.2020;

Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення №22/20 від 16.03.2020;

Договір про надання послуг митного брокера №20/04-20 від 20.04.2020;

Інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, ін. № 6109550;

Інші некласифіковані документи: Акт зважування №51491 від 13.10.2020, Акт зважування №51494 від 13.10.2020, Акт зважування №51497 від 13.10.2020;

Інші некласифіковані документи: Акт невідповідності б/н від 19.10.2020.

Надання позивачем усіх вищевказаних документів до митного оформлення, заявленого за митною декларацією № UA500490/2020/510915 від 19 жовтня 2020 року товару, не заперечується сторонами, та підтверджується карткою відмови (а.14-15, 173 том 1).

Разом із тим, під час здійснення митного контролю, відповідач поставив під сумнів правильність визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом.

Підставою сумнівів правильності визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом зазначено те, що подані у поданих документах містяться розбіжності та не містяться усі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, які підтверджують митну вартість товарів. Зокрема, наведено наступні розбіжності:

1) відповідно до пп.в) п.2 ч.10 сг. 58 Митного кодексу України (далі - МКУ) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

2) згідно з ч. 3.1 зовнішньоекономічного контракту від 16.03.2020 №22/20 зазначено, що поставка здійснюється на підставі 50% передплати за товар, але до митного оформлення не надано банківські платіжні документи;

3) на виконання умов ч.4.9 зовнішньоекономічного контракту від 16.03.2020 №22/20 декларантом не надано всі документи до митного контролю та митного оформлення;

4) для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч. 2 ст. 53 МКУ подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Згідно наказу МФУ від 24.05.2012 № 599 до зазначених документів можуть належати: - рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; - банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; - калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

З огляду на вищевказані розбіжності, відсутність усіх відомостей, які підтверджують складові митної вартості товару, декларанту, відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, було запропоновано надати (за наявності) протягом 10 календарних днів додаткові документи, а саме:

виписку з бухгалтерської документації;

каталоги, специфікації фірми - виробника товару;

копію митної декларації країни відправлення з перекладом на українську мову. Також декларанту було запропоновано надати за власним бажанням додаткові, наявні у нього, інші документи, для підтвердження митної вартості товарів.

Листом від 19 жовтня 2020 року №19/10-1 «Щодо митного оформлення ВМД №UA500500/2020/510915 від 19.10.2020» ТОВ АТАМАН і К, у відповідь на повідомлення митного органу щодо зауважень до поданих для митного оформлення товаросупровідних документів, надані додаткові документи та письмові пояснення до кожного пункту зауважень (а.с. 195-206, том 1).

У відповідь на запит щодо надання додаткових документів ТОВ АТАМАН і К подано лист калькуляцію ціни товару від 27.09.2020 б/н, пакувальний лист, експортну митну декларацію з перекладом та прайс-лист відправника.

Зміст наданих пояснень:

1. Щодо складової митної вартості Додається лист калькуляцію ціни товару, пакувальний лист, експортну митну декларацію з перекладом та прайс-лист відправника;

2. Щодо зазначення у зовнішньоекономічному контракті №22/20 від 16.03.2020 про те, що поставка здійснюється на підставі 50% передплати за товар але до митного оформлення не було надано банківські платіжні документи, то до митної декларації було надано додаткову угоду №1 від 16.03.2020 р., де зазначено, що оплата 100% протягом 14 днів після митного оформлення.

3. Щодо підтвердження витрат на транспортування, то до митної декларації був наданий рахунок на транспортні послуги, також додається платіжне доручення щодо сплати цього рахунку. Також до оформлення додається експортна декларація країни відправлення з перекладом на українську мову. Усі вищевказаний документи, які законодавець вважає належним доказом митної вартості товару, що був поставлений ТОВ «Атаман і К» на умовах FOB - port said були надані у встановлений законом термін.

4. Щодо надання додаткових документів: 1) Виписка з бухгалтерської документації: первинними документами, на підставі яких в обліку відображається придбання товару (ввезеного на митну територію України) є митна декларація, складена з дотриманням встановлених законодавством вимог та яка фіксує господарську операцію з узяття підприємством зобов`язання у сумі нарахованих митних платежів (ІПК ГУ ДФС у м. Києві від 15.04.2019 р. № 1608/10/26-15-14-08-13ІПК) та Інвойс, якій входить до переліку документів, що підтверджують митну вартість товарів згідно частини 2 ст. 53 МКУ. Вищевказані документи надані з часу розмитнення товару. Враховуючи те, що на час митного оформлення товару, оплата за нього не була здійснена, відповідно до умов Контракту (відстрочка платежу), декларант просить уточнити які саме бухгалтерські документи, крім вже поданих, потрібні для встановлення митної вартості товару. 2) Каталоги, специфікація, прейскуранти (прас-листи) виробника товару - Декларантом наданий прейскурант (прайс-лист). Каталоги надати не має можливості у зв`язку з відсутністю їх у Постачальника.

У зв`язку із ненаданням позивачем усіх документів згідно із запропонованим переліком та наявністю розбіжностей, відповідач розпочав консультації з декларантом для вибору методу визначення митної вартості.

За результатами зазначених консультацій, декларанту відмовлено у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю згідно п. 2 ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України, про що складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2020/50102 від 19 жовтня 2020 року.

19 жовтня 2020 року відповідачем прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2020/500061/1, відповідно до якого підставами прийняття вказаного рішення зазначено вищенаведені обставини стосовно розбіжностей у поданих документах та відсутністю усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Зокрема, у рішенні про коригування щодо додатково наданих декларантом документів зауважено:

калькуляція ціни від 27.09.2020 б/н не містить кінцевої дати, курсу валюти, відомостей відносно номеру, дати контракту та інших товаросупровідних документів, калькуляційні витрати не містять аналітики статей до умов FOB відносно заявлених товарів;

копія експортної декларації з перекладом від 27.09.2020 не містить відомостей щодо товаросупровідних документів заявленого товару, умови поставки - FOB не містять географічного пункту переходу відповідальності за втрату заявленого товару та витрат на транспортування товарів від продавця до покупця, що унеможливлює порівняти дану пропозицію продавця з ціною зазначеною у інвойсі від 27.09.2020 № 10;

у наданому прайс-листі відсутня кінцева дата терміну її дії, а наявне посилання на суб`єкта ЗЕД ТОВ «АТАМАН І К» передбачає, що цінова пропозиція є індивідуальною та не стосується усіх учасників ринку.

Рішенням Одеської митниці Держмитслужби № UA500500/2020/500061/1 від 19 жовтня 2020 року, митну вартість, заявленого до митного оформлення товару, було скориговано та обрано резервний метод визначення митної вартості товару.

Щодо послідовності обрання методу визначення митної вартості товарів, в рішенні зазначено, що митним органом з метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних ПІК АСМО Інспектор ЄАІС Держмитслужби. В митному органі відсутня інформація щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами, тому відповідно до статей 59, 60 МКУ неможливо застосувати методи за ціною договору щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів. Відповідно до статей 62, 63 МКУ методи визначення митної вартості на основі віднімання та додавання вартості не можуть бути використані, оскільки в митному органі відсутня інформація щодо обчисленої вартості, наданої виробником товарів. Відповідно до п.1 статті 64 МКУ у разі, якщо митну вартість товарів не можна визначити шляхом послідовного використання методів, зазначених у ст. 58-63 МКУ, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) - за резервним методом. За результатом проведеної консультації між митним органом та декларантом було обрано метод визначення митної вартості - другорядний: резервний.

Митним органом з метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних ПІК АСМО Інспектор ЄАІС Держмитслужби та встановлено, що по товару №1 рівень митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим, а саме 1,40 долара США за 1кг нетто (митна декларація 00500/2020/507584 від 28.09.2020 ), ніж заявлено декларантом - 0,772 долара США за 1кг нетто.

Однак, позивач не погоджується із таким коригуванням митної вартості товару, яке, на його думку, призвело до безпідставної надмірної сплати ним митних платежів, з огляду на що звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Натомість, відповідач вважає обґрунтованим здійснене ним коригуванням митної вартості товару та обрання резервного методу визначення митної вартості, внаслідок розбіжностей у документах, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, та неможливості застосування основного методу визначення митної вартості товару (за ціною договору).

Вирішуючи спірні правовідносини в межах заявлених позовних вимог, надаючи юридичну кваліфікацію встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України (далі - Митний кодекс, МК України), митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

За приписами ч. 1 ст. 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Таким чином, митна вартість товарів має підтверджуватись вищезазначеними та можуть підтверджуватись іншими документами, з яких вбачається ціна товару, фактично сплачена або, яка підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 54 МК України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (ч. 1).

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (ч. 2).

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (ч. 3).

При цьому, згідно вимог ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Як вбачається з матеріалів справи, під час здійснення митного контролю, відповідач поставив під сумнів правильність визначення позивачем митної вартості товару за основним методом ціною договору (контракту) - Зовнішньоекономічний договір (контракт) №22/20 від 16 березня 2020 року.

Судом встановлено, що підставою для висновків митного органу про недоведеність заявленої митної вартості товарів стали розбіжності у поданих документах.

З огляду на вищезазначені розбіжності, декларанту внесено вимогу щодо надання протягом 10 календарних днів додаткових документів, згідно ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України. Натомість декларант вважав, що поданих ним документів достатньо для підтвердження митної вартості товару за основним методом ціною договору.

Проаналізувавши обґрунтованість сумнівів відповідача, відносно прийнятності заявленої декларантом ціни товару, суд вважає необхідним звернути увагу на наступне.

Як вже було зазначено, 16 березня 2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю АТАМАН і К (Покупець) та компанією фірма «GREEN MISR» (Єгипет) (Постачальник) укладено зовнішньоекономічний договір (контракт) №22/20 поставки товару, відповідно до якого Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити товар, зазначений у Специфікаціях і Замовленнях Покупця та у виставлених на їх підставі Інвойсах, що є невід`ємною частиною цього Контракту, в порядку та на умовах, обумовлених у Контракті. Поставка товару здійснюється партіями. Кількість кожної партії визначається в Замовленнях, наданих Покупцем на кожну партію. Загальна кількість постановленого товару складається з кількості, зазначеної в інвойсі по кожній партії товару (пункт 1).

Загальна сума контракту складається із сум усіх інвойсів. Ціна товару вказується в інвойсах на оплату на кожну партію товару окремо. Валюта платежу Долар США (пункт 2).

Пунктом 3 Контракту визначені умови платежу, зокрема згідно пп. 3.1. оплата за товар здійснюється на таких умовах: 50 % - передплати; 50 % - протягом 14 днів з моменту закінчення митного оформлення товару Покупцем, що підтверджується ВМД.

Водночас, судом встановлено, що до вказаного зовнішньоекономічного договору поставки товару №22/20 від 16 березня 2020 року Сторонами договору укладено Додаткову угоду № 1.

Згідно Додаткової угоди № 1 від 16 березня 2020 року Сторони Договору поставки товару №22/20 змінили підпункт 3.1 пункту 3 Контракту, виклавши його наступним чином: « 3.1. Оплата за Товар Покупцем здійснюється на наступних умовах: - 100% протягом 14 днів з моменту закінчення митного оформлення Товару Покупцем, що підтверджується ВМД.» (а.с 33-34, том 1).

Таким чином, оскільки за умовами Контракту передбачена післяплата та інвойс позивачем не був сплачений на момент подачі митної декларації, висновки відповідача щодо обов`язковості подання банківських документів є передчасними.

У свою чергу, суд зазначає, що умови оплати за товар не впливають на митну вартість такого товару з огляду на те, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий) так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) ніяким чином не впливає на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 17 квітня 2018 року по справі №815/329/17.

Стаття 53 Митного кодексу України визначає, які документи подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

За приписами ч. 2 указаної статті документами, які підтверджують митну вартість товарів, у т.ч. є: 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Тобто, за змістом статті 53 МК України банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, повинні надаватися у випадку, якщо товар оплачено.

Зміст цієї норми вказує на те, що митне оформлення товару повинне бути здійснене, як у випадку, коли оплата за договором здійснена, так і у випадку, коли оплата за товар відповідно до умов договору здійснюється в іншому порядку, не виключаючи порушення встановлених строків. При цьому несвоєчасність оплати партії товару не вказує на розбіжність даних, які містяться у наданих для митного оформлення документах, а лише вказує на порушення умов господарського договору.

З огляду на вищенаведене суд дійшов висновку, що посилання митного органу на те, що до митного оформлення не надано банківські платіжні документи, як на розбіжність, яка впливає на підтвердження заявленої позивачем митної вартості товару, та виключає можливість застосування основного методу визначення митної вартості товару (за ціною договору), є необґрунтованими та безпідставними.

Щодо зауваження митного органу стосовно ненадання під час митного оформлення документів відповідно до п. 4.9 Контракту № 22/20 від 16 березня 2020 року, судом встановлено наступне.

Згідно умов пункту 4 Контракту «Базисні умови поставки», зокрема пп. 4.9 передбачається, що протягом 2-х годин після проходження митного очищення Товару в країні, з якої здійснюється поставка, і завершення відвантаження Товару, Постачальник передає Покупцеві по електронній пошті повідомлення про завершення відвантаження Товару і проходженні митного очищення останнього, яке повинно містити наступну інформацію: номер і дату повідомлення про фактичне відвантаження; найменування Постачальника і Покупця; асортимент і кількість відвантаженого Товару; найменування перевізника Товару; дата митного очищення Товару.

Разом з вищевказаним повідомленням Постачальник передає електронною поштою копії таких документів на Товар: CMR / коносамент, фітосанітарний сертифікат, сертифікат походження товару форми А або форми EUR.1.

Додатково Постачальником може бути наданий міжнародний санітарний сертифікат (сертифікат HEALTH, санітарно-гігієнічний висновок, пакувальний лист, експортна декларація.

Оригінали CMR / коносаменту, фітосанітарного сертифікату, сертифікату походження товару інвойсу на кожну окрему відвантажену партію Товару відправляються Постачальником Покупцеві разом з Товаром.

Оригінал пакувального листа повинен бути наданий Постачальником Покупцю у строк 15-ти календарних днів з моменту відвантаження товару Постачальником у порту відвантаження.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами, разом із митною декларацією на підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару позивач надавав до митного органу, зокрема, документи передбачені пп. 4.9 п. 4 Контракту, як то: Коносамент (Bill of lading) №911273680 від 30.09.2020; Фітосанітарний сертифікат (Phytosanitarv certificate) №0927613 від 03.10.2020; Сертифікат про походження товару форми А (Certificate of origin form A (GSP) №А0794639 від 03.10.2020.

Тобто усі обов`язкові, за умовами пп. 4.9 п. 4 Контракту, для передачі Постачальником Покупцю документи були надані позивачем разом із митною декларацією, а саме: CMR / коносамент, фітосанітарний сертифікат, сертифікат походження товару.

На вимогу митного органу позивачем додатково було подано пакувальний лист та експортну декларація країни відправлення з перекладом на українську мову.

Інші передбачені пп. 4.9 п. 4 Контракту документи (міжнародний санітарний сертифікат (сертифікат HEALTH, санітарно-гігієнічний висновок) є додатковими та надаються необов`язково.

При цьому, суд приймає до уваги доводи позивача стосовно того, що пп. 4.9 пункту 4 Контракту № 22/20 від 16 березня 2020 року врегульовує питання надання Постачальником Позивачу переліку товаросупровідних документів. Укладання і виконання Контракту належить до приватноправових відносин, і Сторони могли узгодити в даному пункті будь-який перелік документів, з включенням навіть тих документів, які до митного оформлення жодного відношення не мають, відтак витребування їх відповідачем фактично виходить за межі його компетенції.

Відтак, з вищенаведених підстав висновки про зазначені розбіжності, як такі, що впливають на підтвердження заявленої позивачем митної вартості товару, та виключають можливість застосування основного методу визначення митної вартості товару (за ціною договору), є необґрунтованими.

Щодо зауваження відповідача про відсутність інформації щодо включення/не включення до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, вартості упаковки або пакувальних матеріалів, судом встановлено наступне.

З приводу зазначеного порушення декларант листом від 19 жовтня 2020 року №19/10-1 «Щодо митного оформлення ВМД № UA500500/2020/510915 від 19.10.2020» надіслав до митного органу калькуляцію ціни товару, пакувальний лист, експортну митну декларацію з перекладом та прайс лист відправника.

У свою чергу суд стосовно вказаного зауваження звертає увагу на наступні обставини справи та норми митного законодавства України.

Так, відповідно до пп. в п. 1 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, витрати, понесені покупцем вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням.

Відповідно до Класифікатора особливостей переміщення товарів через митний кордон України, у разі поставки товару у зворотній тарі у графі 37. Процедура митної декларації має бути зазначено ZZ32, в той час як у вказаній графі митної декларації № UA500500/2020/510915 від 19.10.2020, поданої позивачем, зазначено ZZ00 (тара не зворотна та її вартість входить у ціну товару), що свідчить про відсутність особливостей переміщення товару, визначених цим Класифікатором.

Судом встановлено, що питання упаковки та маркування товару врегульовані пунктом 7 Контракту № 22/20 від 16 березня 2020 року.

Зокрема, за умовами цього пункту товар постачається Покупцеві в тарі Постачальника, призначеної для транспортування свіжих цитрусових, фруктів і овочів, яка включається у вартість Товару та поверненню, компенсації не підлягає (пп. 7.1).

Обов`язок упаковки і маркування Товару покладений на Постачальника. Витрати на пакування та маркування товару покладаються на Постачальника. Ці витрати закладаються самостійно Постачальником у вартість додатковому відшкодуванню з боку Покупця не підлягають (пп. 7.2).

На виконання умов зазначеного контракту підприємство-нерезидент відправник фірма «GREEN MISR» (Єгипет) поставило Позивачу партію товару: гранат свіжий у пластикових ящиках 5400 шт., на 63 деревинних піддонах, врожай 2020. Країни виробництва Єгипет, Виробник GREEN MISR, торгівельна марка - «GREEN MISR». Місць 5400 8А-1 дерев`яні піддони, ящики решітчасті, багатошарові, пластикові.

Отже, умовами зовнішньоекономічного контракту та фактичними обставинами справи підтверджуються, що товар надійшов позивачу у безповоротній упаковці та її вартість входить у ціну товару.

У наданій до митного оформлення експортній декларації також відсутні відомості щодо зворотної тари, що підтверджується печаткою митниці нерезидента на цьому документі.

Суд зазначає, що вказані товаросупровідні документи (ВМД № UA500500/2020/510915 від 19.10.2020, зовнішньоекономічний контракт № 22/20 від 16 березня 2020 року, інвойс, експортна декларація країни відправлення, та ін.) були надані відповідачу, відтак останній мав можливість встановити вищевказані обставини щодо включення до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар, вартості упаковки або пакувальних матеріалів.

За таких обставин, при постачанні спірного товару вартість тари та пакування включена до ціни товару, яка вказана в інвойсі і тому, при визначенні складових митної вартості товару, не повинна була додаватись окремо.

Відтак, вказані зауваження відповідача спростовуються матеріалами справи.

Що стосується наступного зауваження митного органу стосовно відсутності транспортних (перевізних) документів, що підтверджують витрати на транспортування понесені декларантом.

З приводу зазначеного порушення декларант у поясненнях до митного органу в листі від 19 жовтня 2020 року №19/10-1, а також позивач у позові пояснили, що в процесі митного оформлення Відповідачеві було надано зокрема такі документи як інвойс № від 12.10.2020, платіжне доручення від 13.10.2020 на сплату інвойсу № , калькуляція Постачальника від 27.09.2020 р. Із вказаних документів вбачається, що вартість перевезення Товару до порту була включена Постачальником до вартості Товару (згідно калькуляції вартість такого перевезення складає 0,040 USD, та була закладена у вартість Товару); вартість морського перевезення з порту відправника до порту Південного за коносаментом № 911273680 становила USD 3,258,00.

Відповідно до приписів п. 6 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є, зокрема, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Наказом Міністерства фінансів України 24.05.2012 № 599 затверджені Правила заповнення декларації митної вартості.

Згідно розд. III цих Правил «Правила заповнення граф ДМВ декларантом або уповноваженою ним особою». Графа 20 Декларації заповнюється наступним чином.

Зазначаються витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, якщо ці витрати відповідно до умов поставки (графа 3 ДМВ) не були включені до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті (графа 14(а) ДМВ).

Після тексту „Витрати на транспортування до зазначається літерний код альфа-2 відповідно до Класифікації країн світу країни (адміністративно-територіальної одиниці у складі країни, що має власний літерний код за цією Класифікацією), на території якої міститься географічний пункт, до якого понесені витрати на транспортування товарів, наведені у цій графі, через пропуск - назва цього географічного пункту.

Для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати:

рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;

калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Якщо відсутні будь-які відомості про фактичні витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, для розрахунку зазначених витрат використовуються тарифи, які застосовуються перевізниками для відповідного виду транспорту, що діяли на дату транспортування товару.

Якщо додатковий аркуш А заповнюється на товари декількох найменувань, то витрати на транспортування їх у місце ввезення розподіляються між товарами різних найменувань пропорційно вазі брутто цих товарів.

Як заявлено в графі 20 ВМД № UA500500/2020/510915 від 19.10.2020 року, поставка товару здійснювалась на умовах FOB PORT SAID, що також передбачено пп. 4.2 п. 4 Контракту.

Як передбачає Контракт, при поставці на умовах FOB (порт відвантаження) - Постачальник виконав свої зобов`язання, коли товар завантажений на судно, визначене Покупцем у вказаному порту відвантаження. Постачальник несе відповідальність за завантаження товару на судно, тоді як Покупець несе відповідальність за все інше, необхідне для доставки товару до кінцевого пункту призначення. Ризик або відповідальність за товар, так само як і тягар несення витрат, передається від Постачальника до Покупця в момент, коли товар знаходиться на борту судна.

За умовами FOB (порт відвантаження) (Інкотермс 2010), у Продавця не виникає зобов`язань за Договорами перевезення та страхування.

Що стосується Покупця, то за Договором перевезення, - Покупець зобов`язаний за власний рахунок укласти договір перевезення товару від названого порту відвантаження.

За Договором страхування у Покупця немає зобов`язань.

З матеріалів справи судом встановлено, що вартість перевезення Товару до порту (Єгипет) була включена Постачальником до вартості Товару. Згідно калькуляції вартість такого перевезення складала 0,040 USD за кг (а.с. 202, том 2).

Вказаний лист калькуляції від 29.07.2020 року був наданий до митного органу додатково за вимогою.

Що стосується морського перевезення з порту PORT SAID EAST до порту Південний, то його здійснення підтверджується коносаментом № 911273680, а вартість становила 3 258,00 USD.

Для здійснення митного оформлення товару позивач надавав до митного органу, разом з митною декларацію такий документ як «Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №», який наявний в матеріалах справи, а саме інвойс № від 12.10.2020, за яким розраховано вартість перевезення вантажу судном MAERSK KIM/038W, яка складає 3 258,00 USD (а.с. 80-81, том 1).

Надання вказаного документу під час митного оформлення підтверджується описом документів в Картці відмови № UA500500/2020/50102 від 19 жовтня 2020 року.

Окрім того, позивач надав банківську квитанцію про сплату вартості послуг з морського перевезення у 3 258,00 USD, згідно інвойсу № UA500500/2020/50102 від 19 жовтня 2020 року (а.с. 82, том 1).

Тобто, на момент прийняття оскаржуваного рішення у відповідача перебували вищевказані документи, які підтверджують вартість перевезення Товару, що робить висновки Відповідача з цього питання безпідставними.

Відтак, вказані зауваження відповідача спростовуються матеріалами справи.

Що стосується зауважень, наданих відповідачем у рішенні про коригування щодо додатково наданих декларантом документів, а саме: калькуляція ціни від 27.09.2020 б/н не містить кінцевої дати, курсу валюти, відомостей відносно номеру, дати контракту та інших товаросупровідних документів, калькуляційні витрати не містять аналітики статей до умов FOB відносно заявлених товарів.

Суд зазначає, що лист калькуляції від 29.07.2020 року складений Продавцем «GREEN MISR» на користь Покупця ТОВ «АТАМАН І К», містить дані щодо ціни за кг товару (USD/kg) (а.с. 202, том 1).

Щодо не зазначення у вказаному документі інших даних (курсу валюти, відомостей відносно номеру, дати контракту та інших товаросупровідних документів, калькуляційні витрати не містять аналітики статей до умов FOB відносно заявлених товарів), то у даному випадку суд погоджується з позивачем у тому, що відповідачем не було зазначено конкретних норм чинного міжнародного, національного чи єгипетського законодавства, яке б чітко передбачало реквізити такого документу та його значення для визначення складових митної вартості. Відповідач зазначив про відсутність інформації, яка прямо не стосується складових митної вартості.

Натомість у поданих та описаних вище документах зазначено інформацію, достатню для встановлення зв`язку між цими документами та товаром, стосовно якого здійснюється митне оформлення.

Стосовно не зазначення в експортній митній декларації географічного пункту переходу відповідальності за втрату товарів та витрат на транспортування товарів від продавця до покупця, що не дає змогу порівняти дану пропозицію продавця з ціною, зазначеною в інвойсі від 27.09.2020 № 10.

За умовами FOB (порт відвантаження) (Інкотермс 2010), Продавець зобов`язаний, з урахуванням положень статті Б.5, нести всі ризики втрати чи пошкодження товару до моменту переходу товару через поручні судна в названому порту відвантаження.

Покупець зобов`язаний нести всі ризики втрати чи пошкодження товару: - з моменту переходу товару через поручні судна в названому порту відвантаження; - від настання погодженої сторонами дати чи від дати закінчення періоду, узгодженого для поставки, - що виникають внаслідок неподання покупцем повідомлення у відповідності зі статтею Б.7, або внаслідок того, що призначене ним судно не прибуває своєчасно, чи не може прийняти товар, чи припиняє прийняття вантажів до настання часу, про який було повідомлено у відповідності з статтею Б.7, - але за умови, що товар був належним чином індивідуалізований за договором, тобто явно відокремлений або іншим чином визначений як товар, що є предметом цього договору.

Суд зазначає, що у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах чітко зазначено, що товар слідкує від порту PORT SAID EAST (Єгипет) до порту Південний (Україна).

У Контракті від 16.03.2020 року зазначено, що постачальник може здійснювати поставку за цим контрактом на умовах «Інкотермс 2020» , у тому числі FОВ (порт відвантаження) постачальник виконав свої зобов`язання, коли товар завантажений на судно, визначене покупцем у вказаному порту відвантаження. Постачальник несе відповідальність за завантаження товару на судно, тоді як покупець несе відповідальність за все інше, необхідне для доставки до кінцевого пункту призначення.

Відтак відповідач мав можливість встановити вказані вище обставини, отже його зауваження є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Стосовно доводів Відповідача, що зазначена у прайс-листі Постачальника цінова пропозиція індивідуальна та не стосується усіх учасників ринку, суд приймає доводи позивача стовно того, що міжнародним законодавством не визначені вимоги до форми прайс-листа.

Також не можна однозначно трактувати, що наданий Постачальником прайс-лист був складений виключно для Позивача. Зі змісту прайс-листу від 08.09.2020 лише вбачається, що він був направлений на ім`я Позивача, водночас жодний факт не свідчить на користь того, що цей прайс-лист відрізняється від всіх інших, які надаються Постачальником на ім`я інших покупців.

Щодо ненадання позивачем таких додаткових документів як висновок про вартісні характеристики товарів, то він був наданий відповідачу разом з ВМД у вигляді Висновку за результатами цінового моніторингу № СИО-а №000206 від 13.10.2020 р., підготовлений Одеською регіональною торгово-промисловою палатою ТПП України.

Водночас каталоги, специфікації виробника товару з перекладом на українську мову не надані через їх відсутність у володінні Позивача і Брокерської компанії з причин ненадання цих документів Постачальником. Однак, до переліку основних документів, які підтверджують митну вартість товарів, каталоги, специфікації виробника товару законодавцем не включено.

Таким чином, зауваження, викладені Відповідачем у рішенні про коригування митної вартості товарів № UA500500/2020/500061/1 від 19 жовтня 2020 року, не можна віднести до таких, які можуть слугувати підставою для відмови у визначенні митної вартості товарів за ціною договору (контракту), адже вказані обставини не впливають на формування митної вартості товару та спростовуються матеріалами справи.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що висловлені відповідачем зауваження щодо розбіжностей у документах, поданих для митного оформлення придбаного позивачем товару на підставі зовнішньоекономічного контракту № 22/20 від 16 березня 2020 року, заявки на поставку № 22 від 27 вересня 2020 року, інвойсу № 10 від 27.09.2020, не спростовують визначення митної вартості за першим методом - ціною контракту.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Вирішуючи спір, суд враховує, що сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей можуть бути зумовлені неповнотою, розбіжностями у поданих документах для підтвердження заявленої митної вартості товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено тощо.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відповідно до положень чч. 6-7 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Частинами 1, 2 статті 55 Кодексу визначено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Разом із цим, за правилами цієї статті, прийняте митним органом рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі (частина 12 статті 264 МК України).

Отже митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України (у разі визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за першим методом).

Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, встановлені в ст. 57 Митного кодексу.

Відповідно до ч. 1 вказаної статті, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

При цьому частинами 2, 3, 6 статті 57 передбачено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 57 МК України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

На підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару позивач надав до митного органу, окрім митної декларації: Рахунок-фактура (Інвойс) (Commercial invoice) № 10 від 27.09.2020; Коносамент (Bill of lading) №911273680 від 30.09.2020; Автотранспортна накладна (Road consignment note) №0673 від 18.10.2020; Автотранспортна накладна (Road consignment note) №2800 від 18.10.2020; Автотранспортна накладна (Road consignment note) №5598 від 18.10.2020; Фітосанітарний сертифікат (Phytosanitarv certificate) №0927613 від 03.10.2020; Сертифікат про походження товару форми А (Certificate of origin form A (GSP) №А0794639 від 03.10.2020; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №; Висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією СИО-а №000206; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 1 від 16.03.2020; Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення №22/20 від 16.03.2020; Договір про надання послуг митного брокера №20/04-20 від 20.04.2020; Інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, ін. № 6109550; Інші некласифіковані документи: Акт зважування №51491 від 13.10.2020, Акт зважування №51494 від 13.10.2020, Акт зважування №51497 від 13.10.2020; Акт невідповідності б/н від 19.10.2020, а також додатково експортну декларацію країни відправлення з перекладом від 27.09.2020, калькуляцію ціни від 27.09.2020, пакувальний лист та прайс лист.

Надання позивачем усіх вищевказаних документів до митного оформлення, заявленого за митною декларацією № UA500490/2020/510915 від 19 жовтня 2020 року товару, не заперечується сторонами, та підтверджується карткою відмови (а.14-15, 173 том 1).

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені Митним кодексом України, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість та її складові. Натомість контролюючий орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, як не довів і правових підстав для застосування резервного методу.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за основним методом визначення його митної вартості.

Спрацювання системи управління ризиками не може бути самостійною підставою для коригування митної вартості товару, з огляду на те, що спрацювання системи є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів.

У своїх сталих правових позиціях Верховний Суд з приводу спірних правовідносин наголошує, що розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами, як помилково вважає митний орган.

У постанові від 30.04.2020 року по справі №820/231/16 Верховний Суд вказує, що отримана з Центральної бази даних ЄАІС ДМСУ інформація про вантажну митну декларацію, на яку митний орган посилається при коригуванні митної вартості, не є достатнім доказом ціни, за яку відповідну партію товару було дійсно імпортовано до України, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України; що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом, тощо.

Однак, таких доказів не міститься в матеріалах даної справи.

Проте саме на підставі наявної інформації баз даних АСМО та ЄАІС Митним органом встановлено, що рівень митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим, а саме 1,40 долара США за 1кг нетто (митна декларація 00500/2020/507584 від 28.09.2020 ), ніж заявлено декларантом - 0,772 долара США за 1кг нетто.

Відповідачем не доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом, так як усі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів надано. Зазначене, в свою чергу, свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого Товариством товару.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, судом встановлено, що спірна картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2020/50102 від 19 жовтня 2020 року прийнята відповідачем необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що Одеською митницею безпідставно здійснено коригування, заявленої декларантом митної вартості товару та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2020/500061/1 від 19 жовтня 2020 року

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на зазначене, оцінивши докази, які є у справі, проаналізувавши положення законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд вважає необхідним задовольнити адміністративний позов та скасувати спірні рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2020/500061/1 від 19 жовтня 2020 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2020/50102 від 19 жовтня 2020 року.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, оскільки адміністративний позов задоволено, у відповідності до приписів ст. 139 КАС України, розподіл судових витрат здійснюється на користь позивача, оскільки судом не встановлено обставин, передбачених ч. 8 ст. 139 КАС України, щодо зловживання позивачем процесуальними правами або виникнення спору внаслідок неправильних дій позивача.

На підставі викладеного, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, згідно ст.139 КАС України, суд присуджує позивачу здійснені ним документально підтверджені судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 8064, 94 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72, 74, 76-77, 90, 139, 194, 205, 243-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю АТАМАН і К до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA500500/2020/500061/1 від 19 жовтня 2020 року.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2020/50102 від 19 жовтня 2020 року Одеської митниці Держмитслужби.

Стягнути з Одеської митниці Держмитслужби (; 65078, м.Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21-а) за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю АТАМАН і К (; 21034, м. Вінниця, вул. Максима Шимка, 56) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 8064, 94 грн. (вісім тисяч шістдесят чотири гривні 94 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю АТАМАН і К (; 21034, м. Вінниця, вул. Максима Шимка, 56).

Відповідач Одеська митниця Держмитслужби (; 65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21-а).

Суддя О.В. Глуханчук