Справа № 565/137/21
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2021-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 рокуЛьвівСправа № 565/137/21 пров. № А/857/5061/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді Ніколіна В.В.

суддів Гінди О.М., Пліша М.А.

за участі секретаря судового засідання Кітраль Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 01 березня 2021 року (суддя Панчук Г.І., м. Вараш, повне судове рішення складено 03 березня 2021 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до заступника начальника Вараського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області капітана поліції Чабана Василя Васильовича, Головного управління Національної поліції в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у лютому 2021 року звернулася до суду з адміністративним позовом до заступника начальника Вараського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області капітана поліції Чабана В.В., Головного управління Національної поліції в Рівненській області, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення заступника начальника Вараського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Рівненській області капітана поліції Чабана В.В. від 19 січня 2021 року щодо залишення постанови серії ГАА № 251110 від 22 грудня 2020 року по справі про адміністративне правопорушення без змін, а скарги без задоволення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 44-3 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу на суму 170 грн.; справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за порушення вимог ч.2 ст.44-3 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення; стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Національної поліції в Рівненській області судові витрати на правничу допомогу адвоката в суді першої інстанції в розмірі 9 000 грн. та суму сплаченого судового збору.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем порушено процедуру притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема, відмовлено в наданні права скористатись правовою допомогою, не було роз`яснено права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності згідно зі ст. 268 КУпАП. Також зазначено, що старший інспектор ювенальної превенції сектору превенції Вараського РВП ГУНП в Рівненській області капітан поліції ОСОБА_2 не могла розглядати протокол та приймати рішення про притягнення до адміністративної відповідальності. Крім того, відсутні докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.44-3 КУпАП.

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 01 березня 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржила позивач, яка із покликанням на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що правопорушення, за яке ОСОБА_1 притягнута до відповідальності зафіксовано працівниками поліції 18.11.2020, а ч. 2 ст. 44-3 КУпАП набула чинності лише 21.11.2020, тому до ОСОБА_1 не можуть бути застосовані положення цієї частини статті, оскільки застосування закону про притягнення особи до відповідальності не може мати зворотної дії в часі. Крім того, на час складання протоколу та постанови про адміністративне правопорушення, яке полягало в порушенні пп.1 п.10 Постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року, пункт 10 цієї постанови втратив чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020. Також суд першої інстанції не врахував, що докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення відсутні, що виключає можливість притягнення її до адміністративної відповідальності. Крім того, суд першої інстанції залишив поза увагою, що працівники поліції на момент фіксації правопорушення не були уповноважені розглядати протокол та приймати рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.44-3 КУпАП.

Відповідачі правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 22 грудня 2020 року старший інспектор з ювенальної превенції Вараського відділу поліції Головного управління національної поліції в Рівненській області капітаном поліції Мельник З.М. винесено постанову ГАА № 251110 по справі про адміністративне правопорушення про притягнення громадянки ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 44-3 КУпАП, та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн 00 коп.

Згідно з вказаною постановою ОСОБА_1 18 листопада 2020 року о 08 год 30 хв перебувала у приміщенні Вараського ліцею № 1 в м. Вараш, майдан Будівельників, 55, без одягнутих засобів індивідуального захисту, а саме: без захисної маски чи щитка, що закриває ніс та рот, чим порушила пп.1 п.10 постанови КМУ № 641 від 22 липня 2020 року.

У постанові також зазначено, що ОСОБА_1 від підпису постанови відмовилась, копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності їй надіслано рекомендованим листом 23 грудня 2020 року за вих. № 8206/215/01-2020.

11 січня 2021 року о 12 год. 30 хв. через засоби електронного зв`язку до чергової частини Вараського РВП ГУ НП в Рівненській області надійшло звернення - скарга адвоката Бузанова Д.В., в інтересах ОСОБА_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення ГАА № 251110 від 22 грудня 2020 року.

Заступником начальника Вараського РВП ГУНП в Рівненській області капітаном поліції Чабаном В.В. 19 січня 2021 року за результатами розгляду скарги прийнято рішення, відповідно до якого у поновленні строків для оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення відмовлено, постанову в справі про адміністративне правопорушення ГАА № 251110 від 22 грудня 2020 року залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив із того, що матеріалами справи підтверджено факт порушення ОСОБА_1 вимог ч. 2 ст. 44-3 КУпАП, тому притягнення її до адміністративної відповідальності за вказаною статтею та накладення на неї стягнення у виді штрафу є обґрунтованим.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин - адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Згідно зі ст. 29 вказаного Закону карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

На виконання вимог Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», прийнято постанову КМ України № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», згідно з якою з метою запобігання поширенню на території України вказаної гострої респіраторної хвороби, з 01.08.2020 по 31.12.2020 на території України установлено, шляхом продовження на всій території України дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 та № 392 від 20.05.2020.

Відповідно до пп. 1 п. 10 постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22.07.2020, в редакції чинній станом на 18.11.2020, на території України на період дії карантину забороняється, зокрема, перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Враховуючи вищевказане, суд критично оцінює доводи позивача про відсутність законних підстав для встановлення та існування обов`язку перебувати в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно. А відповідно критично оцінює твердження позивача, про відсутність обов`язку перебувати в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 44-3 КУпАП (в редакції, що діяла на момент виявлення правопорушення 18.11.2020) порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 06.11.2020 № 1000-IX, який набрав чинності 21.11.2020, внесено зміни до Кодексу України «Про адміністративні правопорушення», а саме статтю 44-3 КУпАП доповнено частиною 2 такого змісту: "Перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, - тягне за собою накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян".

Крім цього, зазначеним Законом внесено зміни до ст. 222 КУпАП, яка визначає повноваження органів національної поліції з розгляду справ про адміністративні правопорушення, шляхом доповнення ч.1 ст. 222 КУпАП, після цифр "44" словами і цифрами "частина друга статті 44-3". Відповідно до вказаних змін, які набрали чинності 21.11.2020, до повноважень працівників органів та підрозділів Національної поліції віднесено розгляд справ про адміністративні правопорушення за ч.2 ст. 44-3 КУпАП.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що до внесення змін в КУпАП згідно з Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 06.11.2020 № 1000-IX, справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частиною першою статті 44 підвідомчі судам (стаття 221 КУпАП).

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, постанови серія ГАА № 251110 від 22 грудня 2020 року, ОСОБА_1 18.11.2020 о 08 год 30 хв перебувала у приміщенні Вараського ліцею № 1 в м. Вараш, майдан Будівельників, 55, без одягнутих засобів індивідуального захисту, а саме: без захисної маски чи щитка, що закриває ніс та рот, чим порушила п.п.1 п.10 постанови КМУ № 641 від 22 липня 2020 року.

Вказане підтверджується також актом № 9 від 18 листопада 2020 року про недотримання проти епідеміологічних заходів та актом № 10 від 18 листопада 2020 року про відмову від підписання акту «Про недотримання протиепідемічних заходів».

Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно зі ст. 257 КУпАП протокол надсилається органу (посадовій особі), уповноваженому розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, враховуючи те, що 18.11.2020 було виявлено факт порушення позивачем проти епідеміологічних заходів, відповідальність за яке була передбачена ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, працівники поліції були зобов`язані скласти протокол про адміністративне правопорушення та надіслати його органу, який уповноважений розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Тобто, на момент вчинення ОСОБА_1 правопорушення вона могла бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, а справа про адміністративне правопорушення, передбачене вказаною статтею, підвідомча суду, який здійснює розгляд на підставі відповідного протоколу, що складається уповноваженими особами органів Національної поліції (п.1 ч.1 ст. 255 КУпАП).

Однак, як встановлено апеляційним судом, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП, яка набула чинності лише 21.11.2020, протокол про адміністративне правопорушення 18.11.2020 не складався та за підвідомчістю розгляду вказаної категорії справ до суду не направлявся.

Отже, враховуючи те, що працівники поліції не склали протокол з правильною кваліфікацією правопорушення, не надіслали вказаний протокол за підвідомчістю до суду, що є порушенням порядку документування адміністративних правопорушень, тому колегія суддів приходить до висновку про те, що подальший розгляд справи про адміністративне правопорушення органом поліції та винесення за результатами такого розгляду постанови серії ГАА № 251110 від 22 грудня 2020 року не відповідає положенням КУпАП.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач просила визнати протиправним та скасувати рішення заступника начальника Вараського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Рівненській області щодо залишення постанови серії ГАА № 251110 від 22 грудня 2020 року по справі про адміністративне правопорушення без змін, а скарги без задоволення, а справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за порушення вимог ч.2 ст.44-3 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Однак, беручи до уваги те, що відповідачем допущено порушення порядку документування адміністративних правопорушень, зокрема, невірно кваліфіковано правопорушення (притягнуто до відповідальності не за тією частиною статті 44-3 КУпАП), не направлено протокол про адміністративне правопорушення за підвідомчістю до суду, тому належним способом відновлення порушеного права позивача, на переконання колегії суддів, є скасування постанови серії ГАА № 251110 від 22 грудня 2020 року та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Щодо розподілу судових витрат, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частиною 1 ст. 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється в порядку, передбаченому ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат.

Зокрема, згідно з ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, за подання адміністративного позову та апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції позивач сплатила 454 грн. та 681 грн. судового збору відповідно, що підтверджується дублікатами квитанцій від 02.02.2021 (а.с.27) та від 09.03.2021 (а.с.159). Таким чином, судовий збір в загальному розмірі 1135 грн, сплачений ОСОБА_1 за подання адміністративного позову та апеляційної скарги, підлягає стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Рівненській області.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу адвоката, то позивач просить стягнути з відповідачів 14250 грн. таких витрат (9000 грн у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, 5250 грн - у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції).

Разом з тим, колегія суддів дійшла висновку, що заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу адвоката не підтверджені у встановленому порядку, оскільки в матеріалах справи відсутні документи, що підтверджують їх фактичне понесення (квитанції про оплату, чеки тощо), тому такі витрати не можуть бути стягнуті з відповідача. Крім того, на переконання колегії суддів апеляційного суду, розрахунок правничої допомоги завищений (неспіврозмірний) у співвідношенні до складності справи та обсягу наданих позивачу послуг, оскільки ця справа є незначної складності. Таким чином, витрати на професійну правничу допомогу у заявленому ОСОБА_1 розмірі не можуть бути стягнуті з відповідача на її користь.

Враховуючи викладене, оцінивши зібрані докази у сукупності, колегія суддів апеляційного суду приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги позивача є частково підставними і обґрунтованими та спростовують висновки суду першої інстанції у відповідній частині.

Отже, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, відтак оскаржуване рішення суду відповідно до вимог статті 317 КАС України підлягає скасуванню з одночасним прийняттям постанови про часткове задоволення адміністративного позову з наведених вище підстав.

Керуючись ст. 243, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 01 березня 2021 року у справі №565/137/21 скасувати та прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову ГАА № 251110 по справі про адміністративне правопорушення від 22 грудня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 44-3 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн 00 коп., а справу про адміністративне правопорушення закрити.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Рівненській області (, адреса: 33000, м. Рівне, вул. М.Хвильового, 2) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) судові витрати в розмірі 1135 (тисяча сто тридцять п`ять) грн 00 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. М. Гінда
М. А. Пліш