Справа № 580/1326/21
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2021-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року справа № 580/1326/21

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово в складі головуючого судді Бабич А.М., розглянувши у письмовому провадженні в залі суду адміністративну справу за позовом адвоката Бочарова О.М. від імені ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" про визнання протиправним і скасування рішення,

УСТАНОВИВ:

15.03.2021 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшла позовна заява, підписана адвокатом Бочаровим О.М. від імені ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі - позивач) до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни (02094, місто Київ, вул.Поправки Юрія 6, оф.14; РНОКПП НОМЕР_2 ) (далі - відповідач) щодо визнання протиправною та скасування постанови від 15.02.2021 ВП №64500644 про відкриття виконавчого провадження.

Додатково просив стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати, а саме сплачений судовий збір в розмірі 908,00грн та витрати на правову допомогу в розмірі 2000,00грн.

В обгрунтування зазначено, що з 2012 року постійно проживає та працює в м.Черкаси Черкаської області. У місті Києві ні постійно, ні тимчасово ніколи не проживала та не має жодного майна на території міста Києва чи Київської області. Відповідач здійснює примусове виконання рішень у виконавчому окрузі міста Києва. Вважає що її права порушені, оскільки приватний виконавець прийняв до виконання виконавчий документ не за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи.

Ухвалою від 22.03.2021 суд відкрив загальне позовне провадження та призначив підготовче засідання на 25.03.2021 о 14 год. 00 хв., залучив до участі у справі третьою особою без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" (04053, місто Київ, вулиця Кудрявський Узвіз, будинок 5-Б; ) (далі - третя особа).

25.03.2021 відповідач подав суду відзив на позовну заяву (вх.№9879/21), в якому просив просив відмовити у задоволенні позовної заяви. В обгрунтування зазначив, що приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи за місцем проживання або перебування боржника-фізичної особи незалежно від місця його реєстрації. Законодавством не передбачено обов`язку приватного виконавця проводити виконавчі дії, спрямовані на перевірку будь-якої інформації стосовно боржника до відкриття виконавчого провадження та обов`язку вимагати від стягувача додаткових документів щодо підтвердження місця проживання боржника. Посилався на постанову Верховного Суду від 09.12.2020 у справі №460/3537/20. Додатково зазначив, що адвокат позивача не в повному обсязі довів та обґрунтував витрати на правову (правничу) допомогу.

25.03.2021 ухвалою суд задовольнив повністю заяви позивача (вх.№9942/21 та №9958/21) та третьої особи (вх.№10029/21) про розгляд справи за їх відсутності, закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті у письмовому провадженні.

Дослідивши письмові докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на таке.

31.10.2013 між позивачем та Акціонерним товариством «Альфа-Банк» укладено кредитний договір №401543739.

20.01.2021 приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. видав виконавчий напис від 20.01.2021 №1672 про стягнення з позивача на користь ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" заборгованості за вказаним вище кредитним договором на загальну суму 13626,24грн (далі - Виконавчий напис).

На його підставі відповідач спірною постановою від 16.10.2020 відкрив виконавче провадження №64500644. 15.02.2021 виніс постанову про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 1362,62грн. та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 669,00грн. 18.02.2021 відповідач на виконання Виконавчого напису виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яким вказано позивача.

Тому позивач звернулася в суд з вищевказаним позовом.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Для вирішення спору суд врахував, що відповідно до ст.1 Закону України від 2 червня 2016 року №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - ЗУ №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження згідно зі ст.2 вказаного Закону здійснюється з дотриманням таких засад:

1) верховенства права;

2) обов`язковості виконання рішень;

3) законності;

4) диспозитивності;

5) справедливості, неупередженості та об`єктивності;

6) гласності та відкритості виконавчого провадження;

7) розумності строків виконавчого провадження;

8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями;

9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Органи та особи, які здійснюють примусове виконання рішень, зазначені в ст.5 ЗУ №1404-VIII.

Зокрема, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно1. Відповідно до ч.1 ст.3 вказаного Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів:

1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;

1-1) судові накази;

2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом;

3) виконавчих написів нотаріусів;

4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій;

5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди;

6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом;

7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами;

8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України;

9) рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Протягом першого року зайняття діяльністю приватного виконавця, приватний виконавець не може здійснювати примусове виконання рішень за якими сума стягнення становить двадцять та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Строк зайняття діяльністю приватного виконавця обчислюється з дня внесення інформації про приватного виконавця до Єдиного реєстру приватних виконавців України. До строку зайняття діяльністю приватного виконавця не зараховується строк зупинення діяльності приватного виконавця.

Вимоги до виконавчого документу регулюються ст.4 ЗУ №1404-VIII, відповідно до якої у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

Згідно з п.1 ч.1 ст.26 ЗУ №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до вимог ч.3 ст.26 ЗУ №1404-VIII у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Місце виконання рішення визначається в порядку ст.24 ЗУ №1404-VIII. Зокрема виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Згідно з ч.2 вказаної статті Закону приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Отже, належним місцем відкриття виконавчого провадження є не лише місце реєстрації боржника, а й фактичного перебування його особисто чи його майна.

Відповідно до ч.3 ст.24 ЗУ №1404-VIII виконання рішення, яке зобов`язує боржника вчинити певні дії, здійснюється виконавцем за місцем вчинення таких дій.

Суд урахував, що спірне рішення відповідач прийняв на підставі чинного Виконавчого напису приватного нотаріуса, в якому зазначена адреса проживання боржника - позивача у цій справі: АДРЕСА_2 , - що відповідає територіальному округу відповідача.

Зазначений виконавчий документ мав всі обов`язкові реквізити, визначені законом.

Виконавчим документом визначено стягнення з позивача боргу згідно з кредитним договором у сумі 13626,24грн.

Докази недійсності чи скасування Виконавчого напису нотаріуса, розірвання чи виконання кредитного договору від 31.10.2013 відсутні.

Отже, відповідач не мав законних підстав підстав для повернення виконавчого документу стягувачу у зв`язку із пред`явленням його не за місцем виконання. Відкриваючи спірним рішенням виконавче провадження за чинним виконавчим документом, в якому зазначене місце перебування боржника, що відповідає територіальному округу для виконання, відповідач у заявлених спірних правовідносинах не допустив порушень вимог закону.

Згідно з ч.5 ст.26 ЗУ №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Отже, законом встановлені спосіб і строки здійснення дій виконавця під час отримання виконавчого документа. Використання для таких цілей інформації з виконавчого документа не становить порушення вимог закону. Зазначену адресу відповідач добросовісно та правомірно врахував, як місце перебування фізичної особи.

Для вирішення спору суд врахував висновок Верховного Суду (далі - ВС) в ухвалі від 25.01.2019 у справі №511/1342/17, що обов`язковий для врахування судом відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з яким державний виконавець не має обов`язку перевіряти місцезнаходження боржника, що зазначив стягувач у виконавчому документі. Тому не було підстав вважати, що виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання та повертати його стягувачу.

Суд також врахував Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладені у постанові від 09.12.2020 у справі №460/3537/20: «Аналіз положень Закону №1404-VIII дозволяє дійти висновку, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах його виконавчого округу, в іншому випадку - виконавець зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувачу. У свою чергу, місце виконання визначається, виходячи із місця проживання/перебування боржника або з місцезнаходження майна боржника.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 08 квітня 2020 року в справі № 804/6996/17, від 30 квітня 2020 року №580/3311/19.

Таким чином, приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи, у яких зазначено місце проживання/ перебування боржника або місцезнаходження майна боржника, які знаходяться в межах його виконавчого округу.

За змістом частини першої статті 4 Закону № 1404-VIIІ у виконавчому документі обов`язково зазначається адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи.

Варто зауважити, що законодавець, визначаючи місце виконання рішення, вживає поняття «місце проживання» та «місце перебування», під якими розуміються відповідно адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік, та житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Оскільки за приписами частини другої статті 2 Закону № 1382-IV реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження, то законодавець розрізняє поняття «місце проживання», «місце перебування» і «місце реєстрації».

Отже, визначальне значення для визначення місце виконання рішення має саме місце проживання/ перебування боржника-фізичної особи, а не місце його реєстрації, а також місцезнаходження майна боржника.

Таким чином, ураховуючи наведене вище нормативне регулювання та праворозуміння, правильне вирішення спору у вказаних категоріях справ залежить від того, чи знаходиться адреса місця проживання або місця перебування боржника (фізичної особи) або місцезнаходження майна боржника, що вказана у виконавчому документі, в межах виконавчого округу приватного виконавця. Якщо адреса місця проживання/перебування боржника (фізичної особи) або місцезнаходження майна боржника, вказана у виконавчому документі, знаходиться в межах виконавчого округу приватного виконавця, то відкриття виконавчого провадження, за умови дотримання приватним виконавцем інших вимог Закону № 1404-VIII, є правомірним.»

Крім того суд також врахував, що якщо місце проживання, перебування, роботи боржника або місцезнаходження його майна знаходиться на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, нормами п.6 Розділу 5 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, передбачено передачу виконавчого провадження. Отже, права позивача під час відкриття виконавчого провадження спірним рішенням не були порушені.

З огляду на вказане суд дійшов висновку, що відповідач, відкриваючи спірним рішенням виконавче провадження за наявною у чинному виконавчому документі адресою перебування боржника, діяв з дотриманням меж, порядку та способу дій, встановлених ст.24 ЗУ №1404-VIII. Тому спірне рішення є правомірним, а позовна вимога щодо його скасування не підлягає задоволенню.

З огляду на вимоги ст.ст.138-139 КАС України понесені позивачем судові витрати, підтверджені дублікатом квитанції про сплату судового збору від 12.03.2021 №0.0..1 у сумі 908,00грн., та дублікатом квитанції про сплату адвокатських послуг згідно договору від 05.03.2021 №14/2021 від 06.03.2021 №0.0..1 у сумі 2000,00грн., не підлягають розподілу.

Керуючись ст.ст. 2-20, 72-78, 132-139, 241-246, 287, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Відмовити повністю у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни (02094, місто Київ, вул.Поправки Юрія 6, оф.14; РНОКПП НОМЕР_2 ), третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" (04053, місто Київ, вулиця Кудрявський Узвіз, будинок 5-Б; ) про визнання протиправною та скасування постанови від 15.02.2021 ВП №64500644 про відкриття виконавчого провадження.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його підписання.

Суддя А.М. Бабич

Рішення ухвалене, виготовлене в повному обсязі та підписане 31.03.2021.