Справа № 577/3177/20
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2021-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 р.Справа № 577/3177/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Любчич Л.В. , Спаскіна О.А. ,

за участю секретаря судового засідання Мироненко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Інспектора взводу №2 роти №1 БУПП в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Ніколаєць Олени Володимирівни на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 01.12.2020, головуючий суддя І інстанції: Ярмак О.М., м. Конотоп, повний текст складено 01.12.20 року по справі № 577/3177/20

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора взводу №2 роти №1 БУПП в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Ніколаєць Олени Володимирівни , Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 16 серпня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі також позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Конотопського міськрайонного суду Сумської області з адміністративним позовом до Інспектора взводу №2 роти №1 БУПП в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Ніколаєць Олени Володимирівни, Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції (надалі також відповідачі), в якому просить скасувати постанову серії ДПО18 № 591793 від 16 серпня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 01 грудня 2020 року позовну заяву задоволено.

Скасовано постанову інспектора взводу № 2 роти № 1 БУПП в Чернігівський області Департаменту патрульної поліції Ніколаєць Олени Володимирівни про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 № 591793 від 16 серпня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП і закрито справу про адміністративне правопорушення за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Інспектор взводу № 2 роти № 1 БУПП в Чернігівський області Департаменту патрульної поліції Ніколаєць Олена Володимирівна подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, ухвалення рішення без з`ясування всіх обставин справи, а також без надання їм належної правової оцінки, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, а справу розглянути без її участі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення не врахував, що у справі наявні належні і допустимі докази винуватості позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі також - КУпАП). Водночас, вказує, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку, що оскаржувана постанова не містить посилань на будь-які докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки такий висновок спростовується матеріалами справи, залишеними поза увагою суду першої інстанції. Звертає увагу, що інспектором патрульної поліції дотримано, передбачену законодавством процедуру розгляду справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, що підтверджується відеозаписом з місця події, не дослідженого судом першої інстанції під час розгляду справи.

Позивач своїм правом на подання відзиву не скористався.

Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції правом на висловлення свого ставлення до апеляційної скарги не скористалося.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні відповідно до приписів статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України).

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що постановою інспектора взводу № 2 роти № 1 БУПП в Чернігівський області ДПП Ніколаєць О. В. серії ДПО18 № 591793 від 16 серпня 2020 року ОСОБА_1 визнаний винним та притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП за те, що він 16 серпня 2020 року о 14 год. 44 хв. в м. Чернігів на перехресті вул. Кільцева та вул. 1-го Травня, керуючи транспортний засобом «Volkswagen Polo», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив рух прямо зі смуги руху, що дозволяє поворот тільки ліворуч, чим порушив правила розташування транспортного засобу на проїзній частині дороги та вимоги п. 11.1 Правил дорожнього руху. За вчинення адміністративного правопорушення до ОСОБА_1 застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн (а. с. 4, 22).

Не погодившись із винесеною постановою, позивач звернувся до суду із позовом про її скасування та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність належних та достатніх доказів для констатування факту порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху, а відповідно, і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи таке.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Згідно з п. 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно зі статтею 31 Закону № 580-VIII поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону № 580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 за № 1306 (надалі ПДР).

За п. 1.3. ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9 ПДР).

Відповідно до п. 11.1 ПДР кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними.

Дорожній знак 5.16 «Напрямки руху по смугах» - показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них.

Дія знаку 5.16, встановленого перед перехрестям, поширюється на все перехрестя, якщо наступні знаки встановлені на ньому, не дають інших вказівок.

Вказаний дорожній знак застосовується для позначення дозволеного напрямку руху по смузі з метою забезпечення ефективного використання транспортними засобами, які рухаються в різних напрямках, смуг проїзної частини, виділених відповідними лініями дорожньої розмітки.

Згідно з п. 10.4 ПДР перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, встановленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.

Разом з тим, відповідно до п.п. б п. 2.3 ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до зазначеної Кодексом примітки, суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - четвертою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).

Згідно з п. 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Законом України від 14 липня 2015 року № 596-УІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» статтю 258 КУпАП доповнено новою частиною, якою розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення.

Так, відповідно до частини другої статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно зі статтею 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, зокрема і передбачених частиною першою, другою і третьою статті 122, статтями 124-1 - 126.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Як убачається з матеріалів справи, у м. Чернігові на ділянці дороги перед перехрестям вул. Кільцева та вул. 1-го Травня встановлено дорожній знак (фото міститься в матеріалах справи на диску DVD), який позначає кількість смуг для руху та напрямок руху: ліва смуга - виключно для руху ліворуч; права смуга - для руху прямо та праворуч.

Вказаний фотознімок спростовує твердження позивача стосовно того, що перед перехрестям вул. Кільцева та вул. 1-го Травня відсутній будь-які дорожні знаки, або розмітка, які б інформували водія про дозволений напрямок руху по смугах.

Разом з тим, з наявного у матеріалах справи відеозапису, зробленого поліцейським на місці події, вбачається, що позивач, керуючи транспортним засобом «VOLKSWAGEN POLO» з номерним знаком НОМЕР_1 , на перехресті вул. Кільцева та вул. 1-го Травня, що у м. Чернігові, здійснив рух прямо із крайньої лівої смуги руху, яка призначена виключно для руху ліворуч.

Тобто, ОСОБА_1 , здійснивши рух прямо із лівої крайньої смуги руху, яка призначена виключно для руху ліворуч, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме: порушення правил розташування транспортних засобів на проїзній частині, оскільки позивач, маючи намір здійснити рух прямо, мав заздалегідь зайняти крайню праву смугу для руху, яка дозволяла йому здійснити рух у цьому напрямку.

На відеозапису також зафіксовано, що після зупинки водія на вимогу поліцейського, ОСОБА_1 не заперечував, що здійснив рух прямо із лівої смуги, яка призначена для руху ліворуч, та пояснив свої дії тим, що їде по навігатору. Також, з діалогу між поліцейськими та водієм убачається, що додатковою причиною проїзду перехрестя прямо з лівої смуги, яка призначена для повороту ліворуч стало те, що крайня права смуга була зайнята автомобілем патрульної поліції з увімкненим покажчиком повороту праворуч.

Колегія суддів зазначає, що доказами вчинення позивачем адміністративного правопорушення є наявні в матеріалах адміністративної справи фотознімок дорожнього знаку, а також відеозаписи, зроблені за допомогою технічного засобу «н/к 045», зазначеному у п. 8 оскаржуваної постанови серії ДПР18 №591793 від 16.08.2020, які містять інформацію про обставини події, що підтверджують скоєння позивачем адміністративного правопорушення.

Відеозаписи, здійснені на відеокамеру поліцейського, є доказами у справі, оскільки згідно з Наказом МВС України № 111 від 27 березня 2009 року «Про затвердження Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС» інспектор ДПС має право використовувати технічні засоби та технічні прилади для виявлення та фіксації порушень ПДР.

Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, оскільки одержані з дотриманням закону та містять інформацію про обставини, які мають значення для справи, що узгоджується з висновками Верховного Суду, сформованими у постанові від 12.12.2018 у справі № 200/1010/17.

Доводи позивача стосовно необґрунтованості винесення постанови, а саме, факту нездійснення зазначеного правопорушення, спростовуються матеріалами справи та наданим відеозаписом.

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність належних та достатніх доказів для констатування факту порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху, а відповідно, і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Оскільки зазначеними доказами, що містяться в матеріалах справи, в повній мірі підтверджено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції, що постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері зупинки, стоянки, паркування транспортного засобу зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) серії ДПО18 № 591793 від 16 серпня 2020 року є неправомірною та підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні та приймаються колегією суддів у якості належних.

Згідно з приписами пункту другого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, з невідповідністю висновків обставинам справи, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нового про відмову у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи приписи статті 139 КАС України, питання про розподіл судових витрат не вирішується.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспектора взводу №2 роти №1 БУПП в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Ніколаєць Олени Володимирівни задовольнити.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 01.12.2020 по справі № 577/3177/20 скасувати.

Прийняти постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді Л.В. Любчич О.А. Спаскін