Справа № 826/13360/18
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Василенка Я.М.,

за участі секретаря судового засідання Біднячук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 серпня 2020 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газенергія» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Газенергія» звернулось до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, в якому просило визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у ненаданні до органу казначейства висновку про повернення ТОВ «Газенергія», відповідальному за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання договору про спільну діяльність від 17.07.2006 №17/07 із ПрАТ «Укргазвидобуток», надмірно сплаченого податку на прибуток у сумі 1052992 грн. та зобов`язання відповідача підготувати та надати до органу казначейства висновок про повернення цих коштів.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що бездіяльність відповідача порушує права та охоронювані інтереси позивача, у зв`язку з тим, що позивач, як платник податків, має всі правові підстави та умови для повернення надмірно сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток за 2013, 2014 та 2015 роки.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.04.2019, яке залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.07.2019, адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Газенергія» задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з думкою якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про те, що позивач в межах статті 43 Податкового кодексу України звернувся до контролюючого органу із заявою від 19 червня 2015 року №104 про повернення переплати з податку на прибуток у сумі 1052992,00 грн. за 2013, 2014 та 2015 роки. Факти, що свідчать про наявність переплати та відсутність податкового боргу підтверджуються письмовими доказами. Факт відсутності податкового боргу підтверджується рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 червня 2016 року та від 08 грудня 2016 року, які набрали законної сили 29 червня 2016 року та 16 березня 2017 року, відповідно. Отже, позивачем надано суду достатні документальні докази, якими підтверджуються протиправна бездіяльність Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, в той час, як відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість власної бездіяльності.

Надалі, постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18.03.2020 касаційна скарга Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві задоволена частково, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.04.2019 та постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.07.2019 скасовані, а справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.

Скасовуючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанції у даній справі Верховним Судом вказано на те, що суди попередніх інстанцій дійшли правильних висновків про те, що у позивача наявне право на повернення сум надмірно сплаченого податку на прибуток. Водночас, Верховним Судом зазначено, що обраний позивачем при пред`явленні позову спосіб захисту своїх прав у формі визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобов`язання підготувати та надати до органу казначейства висновок про повернення таких коштів відповідав існуючій на той час судовій практиці, проте такий спосіб захисту (у разі, якщо суб`єкт звернення дотримався усіх визначених законом умов і це підтверджено судом) не може призвести до реального відновлення прав позивача. Така мета буде досягнута у випадку стягнення на користь позивача відповідних сум.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.03.2020 справу прийнято до провадження.

Позивачем 17.06.2020 подано до суду заяву про зміну позовних вимог, в якій просить:

1. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у м. Києві, яка виразилась у ненаданні до органу казначейства висновку про повернення товариству з обмеженою відповідальністю «Газенергія» відповідальне за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання договору про спільну діяльність від 17.07.2006 №17/07 із ПрАТ «Укргазвидобуток» надмірно сплаченого податку на прибуток у сумі 1 052 992,00 грн.

2. Зобов`язати Головне управління ДФС у м. Києві підготувати та надати до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві висновок про повернення товариству з обмеженою відповідальністю «Газенергія» відповідальне за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання договору про спільну діяльність від 17.07.2006 №17/07 із ПрАТ «Укргазвидобуток» суму надмірно сплаченого податку на прибуток у розмірі 1 052 992,00 грн.

3. Стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Газенергія» відповідальне за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання договору про спільну діяльність від 17.07.2006 №17/07 із ПрАТ «Укргазвидобуток» суму надмірно сплаченого податку на прибуток у розмірі 1 052 992,00 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.07.2020 залучено співвідповідачем у справі Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.08.2020 позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Газенергія» задоволено повністю.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у м. Києві, яка виразилась у ненаданні до органу казначейства висновку про повернення товариству з обмеженою відповідальністю «Газенергія» відповідальне за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання договору про спільну діяльність від 17.07.2006 №17/07 із ПрАТ «Укргазвидобуток» надмірно сплаченого податку на прибуток у сумі 1052992,00 грн. (один мільйон п`ятдесят дві тисячі дев`ятсот дев`яносто дві гривні 00 коп.).

Зобов`язано Головне управління ДФС у м. Києві підготувати та надати до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві висновок про повернення товариству з обмеженою відповідальністю «Газенергія» відповідальне за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання договору про спільну діяльність від 17.07.2006 №17/07 із ПрАТ «Укргазвидобуток» суму надмірно сплаченого податку на прибуток у розмірі 1052992,00 грн. (один мільйон п`ятдесят дві тисячі дев`ятсот дев`яносто дві гривні 00 коп.).

Стягнуто з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Газенергія» відповідальне за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання договору про спільну діяльність від 17.07.2006 №17/07 із ПрАТ «Укргазвидобуток» суму надмірно сплаченого податку на прибуток у розмірі 1052992,00 грн. (один мільйон п`ятдесят дві тисячі дев`ятсот дев`яносто дві гривні 00 коп.).

Не погоджуючись з рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.08.2020, Головне управління ДПС у м. Києві подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при невідповідності висновків суду дійсним обставинам справи.

Представником позивача до суду апеляційної інстанції подано клопотання про заміну позивача на правонаступника - Приватне акціонерне товариство «Укргазвидобуток» та про заміну відповідача на правонаступника - Державну податкову службу України.

Суд порадившись на місці ухвалив задовольнити частково клопотання позивача та замінити позивача на правонаступника - Приватне акціонерне товариство «Укргазвидобуток».

У судовому засіданні представники апелянта та третьої особи підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив суд залишити рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.08.2020 року без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представників учасників справи, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Так, у відповідності до положень ч. 1 ст. 308 КАС України, справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 19 червня 2015 року позивач звернувся до Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві з заявою на повернення надміру сплачених грошових зобов`язань, у якій зазначено, що станом на 15 червня 2015 року наявна переплата з податку на прибуток у розмірі 1052992 грн., зокрема: 299868 грн. - за 2013 рік, 449253 грн. - за 2014 рік, 303871 грн. - за 2015 рік.

Державна податкова інспекція у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві відмовила позивачу у поверненні надміру сплачених грошових зобов`язань у зв`язку з наявністю у останнього податкового боргу в розмірі 1812452 грн. та направила позивачу податкову вимогу від 27 липня 2014 року №1433-23. Крім цього, податковим органом нараховано позивачу пеню за порушення строків сплати узгоджених податкових зобов`язань у розмірі 752714,03 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 червня 2016 року у справі № 826/24342/15, яка набрала законної сили 29 червня 2016 року, вказану податкову вимогу від 27 липня 2015 року №1423-33 було скасовано, та в мотивувальній частині цього рішення судом вказано на неправомірність нарахування пені у розмірі 752714,03 грн.

13 грудня 2016 року позивач повторно звернувся до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві з заявою на повернення надміру сплачених грошових зобов`язань у сумі 1052992 грн. Однак, контролюючий орган відмовив позивачу у задоволенні його заяви, мотивуючи своє рішення наявністю у позивача податкового боргу у розмірі 362490,40 грн. у зв`язку з нарахуванням штрафу у розмірі 20% за порушення строку сплати суми зобов`язання з податку на прибуток у сумі 1812452 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 8 грудня 2016 року у справі № 826/15535/16, яка набрала законної сили 16 березня 2017 року, було визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 7 червня 2016 року, яким позивачу було нараховано штраф у розмірі 362490,40 грн. за порушення строку сплати суми зобов`язання з податку на прибуток у сумі 1812452 грн.

14 лютого 2017 року позивач втретє звернувся до Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві з заявою про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань. Водночас, розглянувши вказане звернення, контролюючий орган листом від 22 лютого 2017 року № 5523/10 повідомив платника податків, що станом на 15 лютого 2017 року згідно інформаційної бази ДФС України, в ІКПП з податку на прибуток за ТОВ «Газенергія» обліковується переплата у сумі 3,97 грн.

За результатами розгляду поданої позивачем скарги Головне управління ДФС у м. Києві листом від 16 березня 2017 року №5475/10/26-15-12-05-11 підтвердило наявність переплати та повідомило, що за її рахунок було списано нараховану пеню у розмірі 752712,03 грн.

4 січня 2018 року ТОВ «Газенергія» подало уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 2014 рік, в якій відобразило у рядку 26 «Збільшення (зменшення) податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду, що уточнюється» розділу «Виправлення помилок» «-303871».

Станом на 31 січня 2018 року за результатами звіряння стану розрахунків за податком на прибуток за допомогою електронного кабінету платника податків обраховувалось позитивне сальдо розрахунків у розмірі 303874,97 грн.

21 лютого 2018 року позивач подав до контролюючого органу заяву про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань у розмірі 303874,97 грн. Проте, відповідач залишив вказану заяву позивача без задоволення, вказавши, що ТОВ «Газенергія» в уточнюючій декларації за 2014 рік зайво віднесено у рахунок зменшення податкових зобов`язань суму 129 грн., оскільки сума щомісячного авансового внеску становила 151871 грн. і позивач мав відобразити у цій декларації суму 303742 грн. (151871 грн. х 2).

4 травня 2018 року ТОВ «Газенергія» звернулось до ГУ ДФС із заявою про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток в сумі 7525811 грн., але листом від 21 травня 2018 року відповідач повідомив позивача, що відповідно до відомостей ІКПП у підприємства обліковується переплата лише в сумі 303874,97 грн. Крім того, необхідно провести звірення розрахунків платника із бюджетом, враховуючи, що нарахована сума авансових внесків у січні-лютому 2015 року становила 303742 грн., тоді як в уточнюючій декларації підприємство зменшило податкове зобов`язання на 303871 грн.

Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною та такою, що порушує права та законні інтереси позивача, останній звернувся з даним позовом до суду.

ГУ ДПС у м. Києві в апеляційній скарзі зазначено, що порядок повернення надміру сплачених грошових зобов`язань станом на дату розгляду даного спору змінено, а тому відсутні підстави для підготовки висновку про повернення ТОВ «Газенергія» про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань. Крім того, відсутні підстави щодо стягнення надміру сплачених коштів з Державного бюджету України через Казначейство на користь платника податків.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що:

- Порядком №60 передбачено формування висновку щодо повернення помилково/надміру сплачених грошових зобов`язань, а тому доводи ГУ ДПС у м. Києві спростовуються наведеними положеннями законодавства.

- право платника податків на повернення коштів з державного бюджету підлягає захисту незалежно від підстав виникнення обов`язку у контролюючого органу на повернення грошових коштів. При цьому захист такого права має бути здійснено ефективним способом, який виключає можливість виникнення нового спору щодо невиконання суб`єктом владних повноважень обов`язку із виплати таких коштів.

- ефективним способом захисту порушеного права позивача у даній справі буде стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві на користь Позивача суми надмірно сплаченого податку на прибуток у розмірі 1 052 992,00 грн., що забезпечить поновлення порушеного права платника податків.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваному рішенні, з огляду на таке.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з пп. 14.1.115 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, надміру сплачені грошові зобов`язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Положеннями статті 43 Податкового кодексу України встановлено, що помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання та пені є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які повертаються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік за результатами проведення перерахунку його загального річного оподатковуваного доходу) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми та/або пені.

Платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку.

У разі повернення надміру сплачених податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зарахованих до бюджету з рахунка платника податку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість у порядку, визначеному пунктом 200 1.5 статті 200 1 цього Кодексу, такі кошти підлягають поверненню виключно на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, а у разі його відсутності на момент звернення платника податків із заявою на повернення надміру сплачених податкових зобов`язань з податку на додану вартість чи на момент фактичного повернення коштів - шляхом перерахування на поточний рахунок платника податків в установі банку.

Повернення у випадках, визначених законодавством, сум податку на додану вартість, контроль за справлянням яких покладено на контролюючий орган, визначений підпунктом 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, при ввезенні товарів на митну територію України здійснюється в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент оформлення митної декларації/аркуша коригування, на підставі яких здійснюватиметься таке повернення.

Контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення належних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

У разі якщо повернення сум податку на доходи фізичних осіб, які повертаються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік за результатами проведення перерахунку його загального річного оподатковуваного доходу, відповідне повідомлення надсилається контролюючим органом до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення шістдесятиденного строку з дня отримання відповідної податкової декларації.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані.

Відповідно до статті 43 глави 1, статті 102 глави 9 розділу II, статті 166, пункту 179.8 статті 179 розділу IV Податкового кодексу України, частини другої статті 45 глави 8 розділу II та частини другої статті 78 глави 12 розділу III Бюджетного кодексу України, Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №375, Наказом Міністерства фінансів України від 11.02.2019 №60 затверджено Порядок інформаційної взаємодії Державної фіскальної служби України, її територіальних органів, Державної казначейської служби України, її територіальних органів, місцевих фінансових органів у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені (далі - Порядок №60).

Розділом II Порядку №60 встановлено процедуру опрацювання заяв платників та формування електронних висновків.

Так, п. 7 розділу ІІ Порядку №60 встановлено, що опрацювання Реєстру узгоджених повернень здійснюється шляхом формування електронних висновків про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені (далі - електронні висновки) за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку структурним підрозділом територіального органу ДФС, на який покладено функцію з формування таких електронних висновків.

Згідно з п. 8 розділу ІІ Порядку №60, формування електронних висновків здійснюється територіальними органами ДФС щодня (крім вихідних, святкових та неробочих днів) з урахуванням календарної черговості розміщення інформації у Реєстрі узгоджених повернень.

На кожний сформований електронний висновок накладаються кваліфіковані електронні підписи керівника (заступника керівника) структурного підрозділу, що сформував висновок, керівника (заступника керівника або уповноваженої особи) територіального органу ДФС та кваліфікована електронна печатка такого органу.

Кваліфіковані електронні підписи та кваліфікована електронна печатка накладаються:

за платежами, належними державному бюджету, - не пізніше 16:00 шостого робочого дня до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви;

за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, - не пізніше 18:00 восьмого робочого дня до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви.

Сформовані електронні висновки з накладеними кваліфікованими електронними підписами та кваліфікованими електронними печатками територіальних органів ДФС у строк не пізніше 18:00 шостого робочого дня до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви ДФС в автоматичному режимі надсилає до Казначейства для виконання.

Електронні висновки про повернення платежів, належних місцевим бюджетам, та платежів, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами (крім акцизного податку з виробленого в Україні та ввезеного на митну територію України пального), направляються до Казначейства для виконання за умови їх погодження з відповідними місцевими фінансовими органами.

Пунктом 5 розділу V Порядку №60 встановлено, що електронні висновки та/або електронні повідомлення, які пройшли перевірку кваліфікованих електронних підписів посадових (уповноважених) осіб, кваліфікованої електронної печатки відповідного територіального органу ДФС та повноти платіжних реквізитів, приймаються Казначейством до виконання.

Про прийняття електронного висновку та/або електронного повідомлення до виконання Казначейство інформує ДФС шляхом надсилання відповідної квитанції.

Повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань, пені та надміру утриманої (сплаченої) суми ПДФО здійснюється територіальними органами Казначейства протягом п`яти робочих днів, наступних за днем прийняття електронного висновку та/або електронного повідомлення територіального органу ДФС.

Про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань, пені та надміру утриманої (сплаченої) суми ПДФО на підставі прийнятого до виконання електронного висновку та/або електронного повідомлення Казначейство інформує ДФС шляхом надсилання відповідної квитанції не пізніше 11:00 робочого дня, наступного за днем виконання такого висновку та/або електронного повідомлення.

З вищенаведених норм законодавства вбачається, що повернення надміру сплаченого податку здійснюється шляхом формування підрозділом територіального органу ДФС відповідного висновку.

Скасовуючи попередні судові рішення судів першої та апеляційної інстанції, Верховний Суд у постанові від 18.03.2020 наголосив на тому, що у ТОВ «Газенергія» наявне право на повернення сум надмірно сплаченого податку на прибуток.

Водночас, Верховним Судом зазначено, що обраний позивачем при пред`явленні позову спосіб захисту своїх прав у формі визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобов`язання підготувати та надати до органу казначейства висновок про повернення таких коштів відповідав існуючій на той час судовій практиці, проте такий спосіб захисту (у разі, якщо суб`єкт звернення дотримався усіх визначених законом умов і це підтверджено судом) не може призвести до реального відновлення прав позивача. Така мета буде досягнута у випадку стягнення на користь позивача відповідних сум.

Так, на виконання вимог постанови Верховного Суду від 18.03.2020, судом першої інстанції було враховано правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 12.02.2019 №826/7380/15, згідно якої ефективним способом захисту порушеного права платника податків є стягнення суми пені та суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість з Державного бюджету України через Казначейство на користь платника податків.

В наведеній постанові Великої Палати Верховного Суду зазначено про те, що відповідно до частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) кожна юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошував, що поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на речі матеріального світу та не залежить від формальної класифікації, прийнятої у національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть розглядатися як «майнові права», а отже, як «майно» (див. mutatis mutandis рішення у справі «Бейелер проти Італії» від 05.01.2000) (Beyeler v. Italy, заява № 33202, § 100)).

За певних обставин «легітимне очікування» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «легітимне очікування», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя (див. mutatis mutandis рішення у справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26.06.2014 (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine, заяви № 68385/10 та № 71378/10, § 35)).

ЄСПЛ у рішенні у справі «Інтерсплав проти України» від 09.01.2007 зазначив, що юридична особа-платник ПДВ мала достатньо підстав сподіватись на відшкодування цього податку, так само як і на компенсацію за затримку його виплати, та встановив, що заявник мав захищений статтею 1 Першого протоколу до Конвенції майновий інтерес (Intersplav v. Ukraine, заява №803/02, § 31-32). ЄСПЛ констатував порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції у справі з огляду на постійні затримки відшкодування і компенсації ПДВ у поєднанні із відсутністю ефективних засобів запобігання або припинення такої адміністративної практики, та зазначив, що і стан невизначеності щодо часу повернення коштів заявника порушували «справедливий баланс» між вимогами публічного інтересу та захистом права на мирне володіння майном (§ 40).

Верховенство права, як основоположний принцип адміністративного судочинства, визначає спрямованість судочинства на досягнення справедливості та надання ефективного захисту.

Статтею 13 (право на ефективний засіб юридичного захисту) Конвенції передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Ураховуючи наведене та з огляду на те, що такі способи захисту як зобов`язання контролюючого органу надати висновок про підтвердження заявленої платником податків суми бюджетного відшкодування або внести заяву товариства до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування не призведуть до ефективного відновлення права платника податків, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що ефективним способом захисту, який забезпечить поновлення порушеного права позивача, є стягнення з Державного бюджету України через ГУ ДКС України у м. Києві на користь товариства заборгованості бюджету із відшкодування ПДВ та пені, нарахованої на суму такої заборгованості.

Таким чином, з урахуванням висновків Верховного Суду в постанові від 13.08.2020, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ефективним способом захисту порушеного права позивача буде стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві на його користь суми надмірно сплаченого податку на прибуток у розмірі 1052992,00 грн., що забезпечить поновлення порушеного права платника податків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування/зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи та обгрунутвання апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 серпня 2020 р. - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

Я.М. Василенко

Повний текст постанови складено 31.03.2021.