Справа № 340/2987/20
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2021-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

26 березня 2021 року м. Дніпросправа № 340/2987/20

Головуючий суддя І інстанції Притула К.М.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя (доповідач): Іванова С.М.
суддів: Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06.11.2020 року в адміністративній справі №340/2987/20 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Командування Повітряних Сил Збройних Сил України про визнання бездіяльності відповідача протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Командування Повітряних Сил Збройних Сил України, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача Військової частини НОМЕР_1 Командування Повітряних Сил Збройних Сил України щодо ненарахування та невиплати позивачу ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період із 2015 року по 2018 рік, виходячи із грошового забезпечення, станом на день звільнення з військової служби - 24.09.2018 року;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача військової частини НОМЕР_1 Командування Повітряних Сил Збройних Сил України щодо невиплати індексації грошового забезпечення позивачу ОСОБА_1 ( за період із 01.01.2015 року по 01.04.2018 року;

- зобов`язати відповідача військову частину НОМЕР_1 Командування Повітряних Сил Збройних Сил України нарахувати та виплатити позивачу ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період із 2015 року по 2018 рік, виходячи із грошового забезпечення, станом на день звільнення з військової служби - 24.09.2018 року;

- зобов`язати відповідача Військову частину НОМЕР_1 Командування Повітряних Сил Збройних Сил України нарахувати та виплатити позивачу ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період із 01.01.2015 року по 01.04.2018 року;

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06.10.2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність відповідача військової частини НОМЕР_1 Командування Повітряних Сил Збройних Сил України щодо ненарахування та невиплати позивачу ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період із 2015 року по 2018 рік, виходячи із грошового забезпечення, станом на день звільнення з військової служби - 24.09.2018 року.

Визнано протиправною бездіяльність відповідача військової частини НОМЕР_1 Командування Повітряних Сил Збройних Сил України щодо невиплати індексації грошового забезпечення позивачу ОСОБА_1 за період із 01.01.2015 року по 01.04.2018 року.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Командування Повітряних Сил Збройних Сил України нарахувати та виплатити позивачу ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період із 2015 року по 2018 рік, виходячи із грошового забезпечення, станом на день звільнення з військової служби - 24.09.2018 року.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Командування Повітряних Сил Збройних Сил України нарахувати та виплатити позивачу ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період із 01.01.2015 року по 01.04.2018 року.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

29.10.2020 року позивачем була подана заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000.00 грн.

Додатковим рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06.11.2020 року подану заяву було задоволено частково.

Присуджено на користь ОСОБА_1 з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Червонокам`янської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000.00 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати вищезазначене рішення, як незаконне та прийняти нову постанову про задоволення заяви про стягнення правничої допомоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачем були надані всі необхідні документи, які підтверджують факт понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 5000.00 грн., а відтак саме наведена сума підлягає стягненню з відповідача.

Відзив від відповідача на адресу суду не надходив.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд першої інстанції виходив з того, що документально підтвердженими та співмірними із обсягом виконаної роботи та витраченого часу, належними витратами на правничу допомогу є сума у розмірі 1000.00 грн.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За змістом частини третьої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною п`ятою статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування останніх.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.09.2019 року у справі № 810/3806/18, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Як свідчать встановлені обставини справи, підставою звернення позивача до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу було рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06.10.2020 року, яким адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено.

Між тим, з матеріалів справи вбачається, що наведене рішення було оскражено відповідачем в апеляційному порядку.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 26.03.2021 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Командування Повітряних Сил Збройних Сил України було задоволено.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06.10.2020 року в адміністративній справі №340/2987/20 було скасовано та прийнято нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_1 було залишено без задоволення.

Отже, за результатом апеляційного розгляду судом апеляційної інстанції було встановлено безпідставність задоволення позовних вимог позивача, а відтак, підстави для стягнення з відповідача на користь останнього витрат, понесених з наданням правничої допомоги, відсутні.

Таким чином, з огляду на наведені обставини справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку щодо необхідності часткового задоволення апеляційної скарги позивача, скасування додаткового рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового судового рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317, 321, 325 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Додаткове рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06.11.2020 року в адміністративній справі №340/2987/20 скасувати та прийняти нову постанову.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду в строк та в порядку, визначеному ст. ст. 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко

суддя В.Є. Чередниченко