Справа № 805/3984/15-а
Суддя: Радишевська О.Р.
Дата ухвалення: 2021-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 року

м. Київ

справа № 805/3984/15-а

адміністративне провадження № К/9901/18437/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

cудді-доповідача - Радишевської О.Р.,

суддів-Кашпур О.В., Смоковича М.І.

розглянув у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції адміністративну справу №805/3984/15-а

за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Донецької області про скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою Прокуратури Донецької області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 березня 2020 року, прийняте в складі: головуючого судді Лазарєва В.В., і постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2020 року, ухвалену в складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В.,суддів Гаврищук Т.Г., Блохіна А.А.,

УСТАНОВИВ:

І. Обставини справи

1. ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивачка) звернулася до суду з адміністративним позовом до Прокуратури Донецької області (далі - відповідач) з вимогами: скасувати наказ прокурора Донецької області від 30 червня 2015 року №830-к про звільнення з посади ОСОБА_1 у зв`язку з припиненням трудового договору відповідно до пункту 7-2 статті 36 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України); поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора Прокуратури Волноваського району Прокуратури Донецької області.

2. Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 22 вересня 2015 року зупинено провадження в справі до прийняття Конституційним Судом України рішення в справі за конституційним поданням Верховного Суду України та Верховної Ради України щодо відповідності положень частин третьої, шостої статті 1, частин першої, другої, третьої, четвертої, восьмої статті 3, пункту 2 частини п`ятої статті 5, пункту 2 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 16 вересня 2014 року №1682-VII «Про очищення влади» положенням Конституції України.

3. Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 22 січня 2020 року поновлено провадження в цій справі, визначено подальший розгляд справи здійснювати суддею одноособово у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

4. На обґрунтування вимог позивачка зазначила, що з 13 травня 2015 року її переведено на посаду прокурора Прокуратури Волноваського району Прокуратури Донецької області. З 14 травня 2015 року позивачка перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 4-річного віку. З 19 червня 2015 року позивачці надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею 5-річного віку, а саме: до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Водночас 04 серпня 2015 року позивачці зателефонував працівник відділу кадрів і повідомив, що 30 червня 2015 року її звільнено з посади прокурора Прокуратури Волноваського району Прокуратури Донецької області на підставі пункту 7-2 статті 36 КЗпП України.

5. Позивачка вказує, що жінки, які перебувають у відпустці по догляду за дитиною до шести років, не підлягають звільненню, крім випадків ліквідації установи, коли допускається звільнення працівника з обов`язковим працевлаштуванням. Також звернула увагу на те, що з наказом про звільнення її не було ознайомлено, копію цього наказу їй не було видано, як не було видано і трудову книжку, чим порушено положення статті 47 КЗпП України.

ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи

6. Відповідно до довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, від 24 квітня 2015 року № ОСОБА_1 перемістилася з тимчасово окупованої території до АДРЕСА_1 (а.с. 10).

7. З копії трудової книжки позивачки серії НОМЕР_1 вбачається, що з 01 липня 2008 року остання працювала на посаді слідчого Прокуратури Кіровського району м. Макіївки, з 14 березня 2011 року - на посаді помічника прокурора Кіровського району м. Макіївки, з 06 червня 2012 року - прокурора Прокуратури Кіровського району м. Макіївки, з 13 травня 2015 року - прокурора Прокуратури Волноваського району Прокуратури Донецької області (а.с. 11-12).

8. 26 лютого 2015 року Прокуратурою Донецької області прийнято розпорядження №23окв про проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади».

9. Цим розпорядженням зобов`язано розпочати перевірку достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади», на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року №1025-р «Про затвердження плану проведення перевірок відповідно до Закону України «Про очищення влади» з 18 травня 2015 року стосовно старших прокурорів та прокурорів міськрайпрокуратур.

10. Наказано оприлюднити розпорядження на офіційному вебсайті Прокуратури Донецької області, довести його до відома всіх прокурорсько-слідчих працівників прокуратури області та державних службовців.

11. 18 травня 2015 року на сайті Прокуратури Донецької області оприлюднено повідомлення про початок перевірки посадових і службових осіб щодо достовірності відомостей про застосування заборон, передбачених Законом України «Про очищення влади» (а.с. 81).

12. Листами від 25 червня 2015 року №83-462вих15, від 30 червня 2015 року №83-466вих15 прокурор Волноваського району, старший радник юстиції повідомив в.о. начальника відділу роботи з кадрами Прокуратури Донецької області, що ОСОБА_1 , згідно з наказом прокурора області від 18 травня 2015 року №615-к, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 5-ти річного віку, можливості повідомити її про необхідність надання заяв і відповідних документів щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою та четвертої статті 1 Закону України «Про очищення влади», немає, оскільки місце її знаходження та номер телефону невідомий (а.с. 84-85).

13. 30 червня 2015 року, керуючись статтею 16 Закону України «Про прокуратуру», частиною третьою статті 4 Закону України «Про очищення влади», наказом Прокуратури Донецької області №830-к юриста 2 класу ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора Прокуратури Волноваського району Прокуратури Донецької області у зв`язку з припиненням трудового договору відповідно до пункту 7-2 статті 36 КЗпП України. Підстава: неподання ОСОБА_1 заяви у строк, передбачений частиною другою статті 4 Закону України «Про очищення влади» (а.с. 86).

14. Уважаючи протиправними наказ про звільнення із займаної посади, позивачка звернулася до суду з цим позовом.

ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення

15. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30 березня 2020 року, яке залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2020 року, позовні вимоги задоволені. Визнано протиправним і скасовано наказ Прокуратури Донецької області від 30 червня 2015 року №830-к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Прокуратури Волноваського району Прокуратури Донецької області. Поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора Прокуратури Волноваського району Прокуратури Донецької області з 30 червня 2015 року.

16. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідач не виконав належним чином свій обов`язок щодо ознайомлення позивачки з наказом про початок перевірки у визначений термін і спосіб.

17. При цьому вказав, що відповідач мав можливість встановити місцезнаходження ОСОБА_1 , оскільки в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, яким було направлено рапорт від 12 травня 2015 року про надання відпустки по догляду за дитиною, було вказано її поштову адресу. Також позивачка взята на облік, як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, що підтверджується довідкою від 24 квітня 2015 року №.

18. З огляду на це суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що відповідач фактично позбавив позивачку як посадову особу, що підлягає перевірці, відповідно до Закону України «Про очищення влади», можливості пройти цю перевірку у визначений законодавством спосіб. Отже, звільнення позивачки є протиправним.

ІV. Провадження в суді касаційної інстанції

19. 21 липня 2020 року до Верховного Суду надіслано касаційну скаргу Прокуратури Донецької області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 березня 2020 року і постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2020 року.

20. За наслідками автоматизованого розподілу судової справи між суддями касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів: судді-доповідачу Радишевській О.Р., суддям Кашпур О.В. , Смоковичу М.І.

21. У касаційній скарзі скаржник, не погоджуючись із рішенням судів попередніх інстанцій, просить їх скасувати з підстав неправильного застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

22. Скаржник указує, що висновки судів попередніх інстанцій про те, що відповідальні особи Прокуратури Донецької області повинні доводити особисто до посадових осіб відомості щодо початку проведення процедури очищення влади та необхідності подачі відповідної заяви є необґрунтованими. Законодавством не передбачено особистого повідомлення осіб телефоном, електронною поштою або поштовою кореспонденцією.

23. Згідно з пунктом 6 Порядку проведення перевірки відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року №563 (далі - Порядок; у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), рішення про початок проведення перевірки в органі оприлюднюється в день його прийняття на офіційному вебсайті органу, в якому проводиться перевірка, та в той самий день доводиться відповідальним структурним підрозділом такого органу до відома осіб, які підлягають перевірці.

24. Так, розпорядження Прокуратури Донецької області від 26 лютого 2015 року №23окв було оприлюднено на офіційному вебсайті прокуратури. Також на офіційному сайті Прокуратури Донецької області 18 травня 2015 року було опубліковано оголошення про проведення перевірки щодо старших прокурорів і прокурорів Прокуратури Волноваського району.

25. При цьому, скаржник звертає увагу, що ОСОБА_1 на час проведення перевірки не перебувала на робочому місці. Скаржник мав у розпорядженні лише копію паспорта ОСОБА_1 , в якому зазначено зареєстроване місце її проживання на непідконтрольній Україні території. Довідка про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, від 24 квітня 2015 року № до відділу роботи з кадрами Прокуратури Донецької області позивачкою не подавалася.

26. У відповідь на запити безпосередньому керівнику позивачки - прокурору Волноваського району, останнім повідомлено, що її місцезнаходження та номер телефону йому невідомі.

27. Таким чином, скаржник уважає, що ним було вжито як передбачених законодавством, так і додаткових заходів для доведення рішення про початок перевірки до відома позивачки.

28. Ухвалою Верховного Суду від 14 вересня 2020 року відкрито касаційне провадження за вказаною скаргою.

29. Позивачка подала заперечення на касаційну скаргу відповідача, в яких наполягає на безпідставності останньої, просить у її задоволенні відмовити і залишити оскаржувані судові рішення без змін.

V. Джерела права та акти їхнього застосування

30. Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

31. Відповідно до пункту 7-2 статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені Законом України «Про очищення влади».

32. 16 жовтня 2014 року набрав чинності Закон України від 16 вересня 2014 року №1682-VII «Про очищення влади» (далі - Закон №1682-VII; у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

33. Закон №1682-VII визначає правові та організаційні засади проведення очищення влади (люстрації) для захисту та утвердження демократичних цінностей, верховенства права та прав людини в Україні.

34. Згідно з частиною першою статті 1 Закону №1682-VII очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі - посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

35. Очищення влади (люстрація) здійснюється з метою недопущення до участі в управлінні державними справами осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України Віктором Януковичем , підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, і ґрунтується на принципах: верховенства права та законності; відкритості, прозорості та публічності; презумпції невинуватості; індивідуальної відповідальності; гарантування права на захист (частина друга статті 1 Закону №1682-VII).

36. Статтею 2 Закону №1682-VII встановлено, що заходи з очищення влади (люстрації) здійснюються щодо: 1) Прем`єр-міністра України, Першого віце-прем`єр-міністра України, віце-прем`єр-міністра України, а також міністра, керівників центральних органів виконавчої влади, які не входять до складу Кабінету Міністрів України, Голови Національного банку України, Голови Антимонопольного комітету України, Голови Фонду державного майна України, Голови Державного комітету телебачення і радіомовлення України, їх перших заступників, заступників; 2) Генерального прокурора України, Голови Служби безпеки України, Голови Служби зовнішньої розвідки України, начальника Управління державної охорони України, керівника центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та/або митну політику, керівника податкової міліції, керівника центрального органу виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, їх перших заступників, заступників; 3) військових посадових осіб Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів військових формувань, крім військовослужбовців строкової військової служби та військовослужбовців служби за призовом під час мобілізації; 4) членів Вищої ради юстиції, членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, професійних суддів, Голови Державної судової адміністрації України, його першого заступника, заступника; 5) Глави Адміністрації Президента України, Керівника Державного управління справами, Керівника Секретаріату Кабінету Міністрів України, Урядового уповноваженого з питань антикорупційної політики, їх перших заступників, заступників; 6) начальницького складу органів внутрішніх справ, центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та/або митну політику, податкової міліції, центрального органу виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту; 7) посадових і службових осіб органів прокуратури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Національного банку України; 8) членів Центральної виборчої комісії, Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, голів та членів національних комісій, що здійснюють державне регулювання природних монополій, державне регулювання у сферах зв`язку та інформатизації, ринків цінних паперів і фінансових послуг; 9) керівників державних, у тому числі казенних, підприємств оборонно-промислового комплексу, а також державних підприємств, що належать до сфери управління суб`єкта надання адміністративних послуг; 10) інших посадових і службових осіб (крім виборних посад) органів державної влади, органів місцевого самоврядування; 11) осіб, які претендують на зайняття посад, зазначених у пунктах 1-10 цієї частини.

37. Так, відповідно до статті 4 Закону №1682-VII особи, які перебувають на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, подають керівнику або органу, зазначеному у частині четвертій статті 5 цього Закону, власноручно написану заяву, у якій повідомляють про те, що до них застосовуються заборони, визначені частиною третьою або четвертою статті 1 цього Закону, або повідомляють про те, що до них не застосовуються відповідні заборони, та про згоду на проходження перевірки, згоду на оприлюднення відомостей щодо них відповідно до цього Закону.

38. Заява подається не пізніше ніж на десятий день із дня початку проведення перевірки у відповідному органі, на підприємстві згідно з планом проведення перевірок, затвердження якого передбачено пунктом 3 частини другої статті 5 цього Закону.

39. Неподання заяви у строк, передбачений частиною другою цієї статті, є підставою для звільнення особи із займаної посади не пізніш як на третій день після спливу строку на подання заяви та застосування до неї заборони, передбаченої частиною третьою статті 1 Закону №1682-VII.

40. Порядок №563 визначає механізм проведення перевірки достовірності відомостей, що подаються посадовими і службовими особами органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також особами, які претендують на зайняття відповідних посад, щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону №1682-VII.

41. Пунктом 4 Порядку №563 передбачено, що організація проведення перевірки покладається на керівника відповідного органу, до повноважень якого належить звільнення з посади особи, стосовно якої проводиться перевірка (далі - керівник органу).

42. Відповідно до пунктів 5-8 Порядку №563 керівник органу або голова суду згідно з планом проведення перевірок, затвердженим Кабінетом Міністрів України, приймає рішення про початок проведення перевірки у відповідному органі (далі - початок проведення перевірки в органі), в якому встановлює дату початку проведення перевірки, а також відповідальним за проведення перевірки визначає кадрову службу чи інший структурний підрозділ такого органу (далі - відповідальний структурний підрозділ).

43. Рішення про початок проведення перевірки в органі оприлюднюється в день його прийняття на офіційному вебсайті органу, в якому проводиться перевірка, та в той самий день доводиться відповідальним структурним підрозділом такого органу до відома осіб, які підлягають перевірці.

44. У разі коли в органі, в якому проводиться перевірка, відсутня технічна можливість для оприлюднення рішення про початок проведення перевірки в органі, такий орган надсилає зазначене рішення в день його прийняття у паперовій та електронній формі (скановану копію у форматі pdf) на електронну адресу органу, якому підпорядковується зазначений орган. Орган, якому підпорядковується орган, в якому проводиться перевірка, у той самий день оприлюднює рішення на власному офіційному вебсайті.

45. Особа, яка підлягає перевірці, зобов`язана у десятиденний строк з дня початку проведення перевірки в органі подати до відповідального структурного підрозділу власноручно написану заяву (далі - заява) про те, що до неї не застосовуються заборони, визначені частиною третьою або четвертою статті 1 Закону, про згоду на проходження перевірки та оприлюднення відомостей щодо неї за формою, згідно з додатком 1, або про те, що до неї застосовуються заборони, визначені частиною третьою або четвертою статті 1 Закону, про згоду на проходження перевірки та оприлюднення відомостей щодо неї за формою, згідно з додатком 2.

46. Згідно з пунктом 10 Порядку №563 повідомлення особою, яка підлягає перевірці, в заяві про те, що до неї застосовуються заборони, визначені частиною третьою або четвертою статті 1 Закону, або неподання нею заяви у строк, зазначений у пункті 8 цього Порядку, є підставою для звільнення особи з посади, що вона обіймає, не пізніш як на третій день після подання такої заяви або закінчення строку подання заяви та застосування до неї заборони, передбаченої відповідно частиною третьою або четвертою статті 1 Закону.

47. За змістом частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

VI. Позиція Верховного Суду

48. Суд зазначає, що оприлюднення на вебсайті рішення про початок проведення перевірки в органі та доведення про таке рішення відповідальним структурним підрозділом такого органу до відома осіб, які підлягають перевірці, - є окремими заходами з реалізації Закону №1682-VII, які не підлягають ототожненню. Оприлюднення на вебсайті рішення про початок проведення перевірки здійснюється з метою надання можливості невизначеному колу осіб ознайомитися з цим рішенням.

49. Так, указаними законодавчими приписами не визначено певного способу доведення до осіб рішення про початок проведення перевірки в органі, проте, згідно зі змісту пункту 6 Порядку №563, убачається, що відповідна інформація доводиться особисто до посадової особи шляхом вчинення активних дій відповідальними особами такого органу, а не шляхом розміщення у загальнодоступних ресурсах для невизначеного кола осіб, оскільки в такому випадку обов`язок доведення рішення про початок проведення перевірки перетворюється на обов`язок особи, яка підлягає перевірці, постійно відстежувати загальнодоступні ресурси.

50. Таким чином, Суд уважає, що оприлюднення на офіційному вебсайті Прокуратури Донецької області розпорядження від 26 лютого 2015 року №23окв не є доказом доведення цього рішення до відома позивачки.

51. Водночас, як було встановлено судами попередніх інстанцій, відповідач на час прийняття спірного наказу про звільнення від 30 червня 2015 року №830-к був обізнаний про те, що ОСОБА_1 не була особисто ознайомлена з вимогами розпорядження від 26 лютого 2015 року №23окв, оскільки, згідно з наказом прокурора області від 18 травня 2015 року №615-к, їй надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею 5-ти річного віку, а також з нею відсутній телефонний/поштовий зв`язок.

52. При цьому, Суд відхиляє твердження скаржника про те, що Прокуратура Донецької області не мала можливості встановити місцезнаходження позивачки на підконтрольній Україні території.

53. ОСОБА_1 була взята на облік, як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, що підтверджується довідкою від 24 квітня 2015 року № (в якій зазначено контактну адресу).

54. У травні 2015 року, тобто вже після переміщення на підконтрольну органам державної влади територію, ОСОБА_1 зверталася до відповідача щодо відпустки по догляду за дитиною. У рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, яким було направлено це звернення, було вказано її адресу.

55. З урахуванням наведеного Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що відповідач не виконав належним чином свій обов`язок щодо ознайомлення позивачки з наказом про початок перевірки у визначений наказом термін та спосіб, у зв`язку з чим остання була позбавлена права подати відповідну заяву та можливості пройти цю перевірку.

56. Перевіряючи доводи скаржника щодо неврахування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду в справах №800/235/17 і №800/186/17, Суд зазначає, що обставини цих справ не є подібними до спірних правовідносин. Так, у справах №800/235/17 і №800/186/17 предметом спору були рішення Вищої ради правосуддя, яким суддю визнано таким, що порушує вимоги щодо несумісності посад, через що звільнено з посади судді.

57. Отже, висновки судів попередніх інстанцій про незаконність звільнення позивачки відповідно до пункту 7-2 статті 36 КЗпП України і, відповідно, необхідність її поновлення на раніше займаній посаді є правильними.

58. Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

59. За змістом статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

60. Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

61. Зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

VII. Судові витрати

62. Ураховуючи результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

63. Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

64. Касаційну скаргу Прокуратури Донецької області залишити без задоволення.

65. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 березня 2020 року і постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2020 року у цій справі залишити без змін.

66. Судові витрати не розподіляються.

67. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач: О.Р. Радишевська

Судді: О.В. Кашпур

М.І. Смоковича