Справа № 580/5563/20
Суддя: Л.В. Трофімова
Дата ухвалення: 2021-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2021 року справа № 580/5563/20

14 годин 24 хвилини м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: судді Трофімової Л.В., за участі секретаря Безпалого А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу № 580/5563/20

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетично-Дорожнє Будівництво» (вул. Енергетиків, 65, м. Канів, Черкаська область, 19000, ідентифікаційний код юридичної особи в ) [представник позивача, адвокат Федосюк Ю.О. за ордером]

до Головного управління ДПС у Черкаській області (вул. Хрещатик, 235, м. Черкаси, 18000, ідентифікаційний код юридичної особи в ) [представник відповідача Некоз А.Ю. згідно відомостей з ЄДР]

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, прийняв рішення.

08.12.2020 ТОВ «Енергетично-Дорожнє Будівництво», звернувшись до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Черкаській області, просить:

- визнати протиправною бездіяльність ГУ ДПС у Черкаській області щодо нездійснення перерахунку штрафних санкцій/штрафу, застосованих до товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетично-Дорожнє Будівництво» відповідно до податкового повідомлення-рішення від 29.03.2019 № та неприйняття податкового повідомлення-рішення у сумі санкцій 510 грн (п`ятсот десять гривень) на підставі підпункту 73 підрозділу 2 розділу XX «Перехідних положень» Податкового кодексу України;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Черкаській області здійснити перерахунок штрафних санкцій/штрафу, застосованих до товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетично-Дорожнє Будівництво» відповідно до податкового повідомлення-рішення від 29.03.2019 № шляхом відкликання податкового повідомлення-рішення від 29.03.2019 від № та прийняття податкового повідомлення-рішення у сумі санкцій 510 грн (п`ятсот десять гривень) та надіслати податкове повідомлення-рішення товариству з обмеженою відповідальністю «Енергетично-Дорожнє Будівництво» на підставі підпункту 73 підрозділу 2 розділу XX «Перехідних положень» Податкового кодексу України;

- стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Черкаській області () на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетично-Дорожнє Будівництво» () сплачений судовий збір за звернення до суду із цим адміністративним позовом у сумі 4204 грн 00 коп (чотири тисячі двісті чотири гривні 00 коп);

- розгляд справи здійснювати у судовому засіданні за участі представника товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетично-Дорожнє Будівництво».

Ухвалою від 21.01.2021 відкрито загальне провадження у справі, призначено судове засідання на 04.02.2021. Ухвалою від 04.02.2021 оголошено перерву до 26.02.2021. Ухвалою від 26.02.2021 закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 17.03.2021. Ухвалою від 17.03.2021 оголошено перерву до 26.03.2021.

У обґрунтування позовних вимог зазначено, що 29.03.2019 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення (далі ППР) № про застосування до ТОВ «Енергетично-Дорожнє Будівництво» у сумі 806057,69 грн за затримку в реєстрації податкових накладних (розрахунків) коригування до податкових накладних, що прийнято на підставі акту камеральної перевірки ТОВ «ЕДБ» з питань своєчасності реєстрації податкових накладних (далі ПН) та (або) розрахунків коригування (далі РК) до ПН у Єдиному реєстрі податкових накладних (далі ЄРПН) від 19.02.2019 №987/23-0-12-007/33757711. У акті перевірки встановлено порушення позивачем вимог пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-IV (далі Кодекс № 2755) та несвоєчасну реєстрацію позивачем у ЄРПН двох ПН: від 08.10.2018 № 7 у сумі 3733122,98 грн, що зареєстрована 14.11.2018 (порушення 14 днів), та від 31.12.2018 № 19 у сумі 2163726,96 грн, що зареєстрована 11.02.2019 (порушення 27 днів). ППР від 29.03.2019 № оскаржено позивачем до Черкаського окружного адміністративного суду: ухвалою від 30.03.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі №580/795/20; 05.08.2020 Черкаським окружним адміністративним судом прийнято рішення у справі №580/795/20, яким ТОВ «ЕДБ» у задоволенні адміністративного позову повністю. 23.05.2020 набрали чинності окремі положення Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» від 16.01.2020 №466-ІХ відповідно до яких доповнено підрозділ 2 розділу XX Кодексу № 2755 пунктом 73 штрафи за порушення платниками податку на додану вартість граничного строку для реєстрації ПН в ЄРПН, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, за операціями, що не передбачають надання ПН отримувачу (покупцю), нараховані платникам податків протягом періоду з 01.01.2017 до дати набрання чинності Законом №466-ІХ, строк сплати грошових зобов`язань за якими не настав або грошові зобов`язання за якими неузгоджені (відповідні податкові повідомлення-рішення находяться в процедурі адміністративного або судового оскарження та грошові зобов`язання за ними не сплачено) станом на дату набрання чинності Законом №466-ІХ, застосовуються у розмірі 1 відсотка обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 510 гривень. Контролюючий орган за місцем реєстрації платника податку здійснює перерахунок суми штрафу і надсилає (вручає) такому платнику нове ППР, а попереднє ППР вважається скасованим (відкликаним). Позивач 25.06.2020 звернувся до відповідача із заявою про здійснення перерахунку суми штрафу, що був застосований до ТОВ «Енергетично-дорожнє будівництво», відповідно до ППР від 29.03.2019 № у порядку, визначеному пунктом 73 підрозділу 2 розділу XX Кодексу № 2755, проте 23.07.2020 Головне управління ДПС у Черкаській області повідомило ТОВ «ЕДБ» листом від 03.07.2020 №7891/23-00-50-04-013, що станом на поточну дату податкові повідомлення-рішення в АС «Податковий блок» не скасовані, а залишаються оскаржені. Методика перерахування штрафних санкцій відповідно до підпункт 73 підрозділу 2 розділу XX «Перехідних положень» Кодексу № 2755 відсутня. Станом на 04.12.2020 відповідач не здійснив дій у порядку визначеному пунктом 73 підрозділу 2 розділу XX Кодексу № 2755, а саме: не здійснив перерахунок суми штрафу і не надіслав (вручив) позивачу нове ППР. Обґрунтовуючи статус ППР від 29.03.2019 № як неузгодженого у розумінні пункту 73 підрозділу 2 розділу XX Кодексу № 2755 позивач враховує висновок Верховного Суду у постанові від 10.09.2020 у справі № 520/3188/19 (91571619): «під неузгодженими грошовими зобов`язаннями розуміються ті, за яких відповідні ППР знаходяться у процедурі адміністративного або судового оскарження, а грошові зобов`язання за ними не сплачено станом на дату набрання чинності Законом №466». Позивач зазначає, що для цілей, задекларованих пунктом 73 підрозділу 2 розділу XX Кодексу № 2755, зміст і обсяг поняття «узгодженості має спеціальне призначення і розкривається в дужках, не відсилає до пункту 56.18 статті 56 Кодексу № 2755, а становить окремий, відмінний від загального визначення, зміст узгодженості грошових зобов`язань. Застосування загальної дефініції, визначеної пунктом 56.18 статті 56 Кодексу № 2755 для реалізації права, визначеного пунктом 73 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Кодексу № 2755 законодавцем не передбачено. Грошове зобов`язання є неузгодженим протягом всієї процедури судового оскарження (без обмеження в суді якої інстанції перебуває спір) за умови, шо грошове зобов`язання за ними не сплачено». Позивач зазначає, що невиконання відповідачем обов`язку з відкликання попереднього ППР та неприйняття нового ППР у сумі 510 грн, що створює негативні наслідки для позивача у частині наявного обов`язку щодо сплати нарахованої суми грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження, позаяк до позивача може бути застосований штраф, передбачений пунктом 126.1 статті 126 Кодексу № 2755. Відповідач як суб`єкт владних повноважень допустив протиправну бездіяльність щодо нездійснення перерахунку суми штрафу та не надіслання позивачу нового ППР. Про розподіл судових витрат у позові зазначено, що у разі задоволення позовних вимог на відповідача буде покладено витрати позивача на надання професійної правничої допомоги у сумі, що буде сплачена позивачем на користь АО «А.С.А. Груп» відповідно до детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом АО «А.С.А. Груп» та витрати із сплати судового збору в сумі 4204,00 грн. Представник позивача у судовому засіданні 26.03.2021 (брала участь у режимі відеоконференції) позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов.

Відповідач позов не визнав, 10.02.2021 (а.с.95-97) подав відзив на позов, у якому зазначив, що за ППР від 29.03.2019 № застосовано штрафну санкцію за несвоєчасну реєстрацію протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 Кодексу № 2755, ПН та/або РК до ПН в ЄРПН у сумі 806057,69 грн. Позивач, вважаючи протиправним ППР від 29.03.2019 № звернувся з позовною заявою до Черкаського окружного адміністративного суду, рішенням від 16.08.2019 у справі № 580/1465/19 адміністративний позов ТОВ «ЕДБ» задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 29.03.2019 № . Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.02.2020 у справі № 580/1465/19 апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 19.08.2019 задоволено: ухвалено нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову про скасування ППР від 29.03.2019 № відмовлено повністю. Позивач повторно звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовною заявою про визнання протиправним та скасування одного ж того ППР від 29.03.2019 № , проте послався на іншу підставу (ст.120-1): рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 05.08.2020 у справі № 580/795/20 у задоволенні адміністративного позову ТОВ «Енергетично-Дорожнє Будівництво» до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 29.03.2019 № відмовлено повністю. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.10.2020 відмовлено у відкритті апеляційного провадження у справі № 580/795/20. Відповідач зазначає, що за загальним правилом, відповідно до пункту 56.18 статті 56 Кодексу № 2755 узгодженими, у випадку звернення платника податків до суду, вважаються грошові зобов`язання з дня набрання рішенням законної сили. З моменту набрання законної сили постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.02.2020 у справі № 580/1465/19 ППР від 29.03.2019 № відповідно до пункту 56.18 статті 56 Кодексу № 2755 вважалося узгодженим. Законом №466-ІХ (пункт 73 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Кодексу № 2755) запроваджено інший, відмінний від загального, підхід, за яким для цілей цієї норми під неузгодженими грошовими зобов`язаннями розуміються ті, щодо яких відповідні ППР знаходяться у процедурі адміністративного або судового оскарження та грошові зобов`язання за ними не сплачено станом на 23.05.2020 дату набрання чинності Законом №466-ІХ. За даними інтегрованої картки позивача станом на 26.03.2020 сума грошового зобов`язання за ППР від 29.03.2019 № за результатами розгляду судом апеляційної інстанції відобразилася у даних облікової картки, виник борг. Позивачем трьома платіжними дорученнями сплачено суму за ППР від 29.03.2019 № . Відповідно до пункту 87.9 статті 87 Кодексу № 2755 у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Право на зменшення та перерахунок штрафних санкцій на підставі пункту 73 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Кодексу № 2755 належить виключно податковому органу, на якого закон покладає обов`язок скласти та направити нове податкове повідомлення-рішення. Суд не може підміняти собою уповноважений орган та самостійно зменшувати суму донарахувань. Позаяк сума грошового зобов`язання за ППР від 29.03.2019 № узгоджена за результатами розгляду справи № 580/1465/19 та сплачена зарахуванням коштів, відповідач вважає, що станом на 23.05.2020 ППР від 29.03.2019 № було узгодженим, у зв`язку з чим позов до задоволення не належить. Представник відповідача у судовому засіданні 26.03.2021 заперечив проти задоволення позову та просив у позові відмовити.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачами аргументи щодо обставин справи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову належить відмовити з огляду на таке.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. У рішенні від 09.02.1999 №1-рп/99 Конституційний Суд України дійшов висновку, що надання зворотної дії в часі нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 № 9 (п.2) суди під час розгляду конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи iншого нормативно-правового акта з точки зору його вiдповiдностi Конституцiї i в усiх необхiдних випадках застосовувати Конституцiю як акт прямої дiї. Судовi рiшення мають грунтуватись на Конституцiї, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй. У постанові ВС від 10.08.2020 у справі № 640/6528/19 йдеться про редакцію п. 73 підрозділу 2 розділу XX Кодексу №2755, якою запроваджено ретроактивну (ретроспективну, тобто передбачає, що дата вступу в силу та дата набрання чинності акта збігаються, однак він змінює на майбутнє правові наслідки діянь та подій, що мали місце до набрання ним чинності) дію закону у відповідних правовідносинах.

Згідно з пунктом 37.1 статті 37 Кодексу №2755 підстави для виникнення, зміни і припинення податкового обов`язку, порядок і умови його виконання встановлюються цим Кодексом. 23.05.2020 набули чинності положення Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» від 16.01.2020 № 466-IX (надалі Закон № 466) доповнено підрозділ 2 розділу XX «Перехідні положення» Кодексу №2755 пунктом 73. Верховний Суд у справі №340/1857/19 (ЄДРСР 91252498) зазначив: законодавцем, який виявив недоліки (непропорційність) у механізмі відповідальності за несвоєчасну реєстрацію ПН, що не надається покупцю товарів, Законом № 466-ІХ закріплено, що пункт 73 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Кодексу № 2755 належить застосуванню до штрафів нарахованих платникам податків протягом періоду з 01.01.2017 до 31.12.2019 за наведених у цій же нормі умов. Зворотна дія нормативно-правового акта у часі (ex post facto) це дія нового нормативно - правового акта на факти та відносини, що мали місце до набуття ним чинності.

Конституцією України передбачено (частина 2 статті 19), що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно статті 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Згідно частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Кодексом №2755. Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу №2755 на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти ПН в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в ЄРПН у встановлений цим Кодексом термін. Відповідно до пункту 201.10 Кодексу № 2755 реєстрація ПН/РК у ЄРПН повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для ПН/РК до ПН, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для ПН/РК до ПН, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені; для РК, складених постачальником товарів/послуг до ПН, що складена на отримувача платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого РК до ПН отримувачем (покупцем). У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом (стаття 120). Згідно з пунктом 120-1.1 Кодексу № 2755 порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації ПН та/або РК до ПН в ЄРПН (крім ПН/РК, складеної на операції з постачання товарів/послуг, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість; ПН/РК, складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою; ПН, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами «а» - «г» цього пункту, та РК, складеного до такої ПН; ПН, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та РК, складеного до такої ПН; ПН, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, та РК, складеного до такої ПН) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 і 201 Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі, зокрема: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких ПН/РК, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких ПН/РК, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів.

Перевіряючи за критеріями частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України дії Головного управління ДПС у Черкаській області, суд зазначає про таке.

Судом встановлено, що 29.03.2019 відповідачем згідно з пунктом 54.3.1 статті 54 Кодексу № 2755 на підставі акта перевірки від 19.02.2019 № 987/23-00-50-12-007/33757711 прийнято ППР № про застосування штрафу у сумі 806057,69 грн за затримку в реєстрації ПН в ЄРПН на суму ПДВ 3733122,98 грн на 15 і менше календарних днів (10%) та за затримку в реєстрації ПН в ЄРПН на суму ПДВ 2163726,96 від 16 до 30 календарних днів (20%) (а.с.13). Позивач вважаючи ППР від 29.03.2019 № протиправним 02.05.2019 звернувся з позовною заявою до Черкаського окружного адміністративного суду (ЄДРСР 81816406). Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 16.08.2019 у справі № 580/1465/19 адміністративний позов ТОВ «Енергетично-Дорожнє Будівництво» задоволено повністю: визнано протиправним та скасовано ППР від 29.03.2019 № ; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Черкаській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетично-Дорожнє Будівництво» витрати зі сплати судового збору 19 210 (дев`ятнадцять тисяч двісті десять) грн 00 коп. та витрати на професійну правову допомогу на суму 48 200 (сорок вісім тисяч двісті) грн 00 коп (ЄДРСР 83753714). Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.02.2020 у справі № 580/1465/19 апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16.08.2019 задоволено: рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16.08.2019 у справі за адміністративним позовом ТОВ «Енергетично-дорожнє будівництво» до Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування ППР скасовано; у задоволенні позову ТОВ «Енергетично-дорожнє будівництво» до Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування ППР відмовлено (ЄДРСР 87861930), постанова набрала законної сили 25.02.2020, тобто суд знаходить підтвердженими доводи відповідача, що грошові зобов`язання за ППР від 29.03.2019 № відповідно до пункту 56.18 статті 56 Кодексу № 2755 стали узгодженими до 23.05.2020 дня набрання чинності Законом №466-IX.

Згідно з пунктом 56.18 статті 56 Кодексу № 2755 з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді ППР або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене у судовому порядку, не належить адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору. У випадку звернення платника податків до суду з позовом про визнання протиправним та/або скасування рішення грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили. Відповідно до частини 1 статті 325 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Суд дійшов висновку, що з моменту набрання законної сили постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.02.2020 у справі № 580/1465/19 грошове зобов`язання за ППР від 29.03.2019 № відповідно до пункту 56.18 статті 56 Кодексу № 2755 вважалося узгодженим та виник обов`язок зі сплати коштів до бюджету.

Судом встановлено, що Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» від 16.01.2021 № 466-IX внесено до Кодексу № 2755 зміни, зокрема до пункту 73 підрозділу 2 розділу XX Кодексу № 2755. Законопроєкт №466-IX зареєстровано у Верховній раді 30.08.20219 за №1210, включений до порядку денного 1 сесії IX скликання 10.09.2019, 03.12.2019 прийнято у першому читанні, 16.01.2020 проголосовано, 10.02.2020 підпис Голови Верховної ради, 11.02.2020 направлено на підпис Президенту України, 21.05.2020 повернуто після підписання (http://w1.c1.rada.gov.ua), був опублікований 22.05.2020 в Голосі України, № 84.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» (п.155) від 16.01.2020 № 466-IX (редакція діє з 23.05.2020) у розділі XX «Перехідні положення» Кодексу №2755 доповнено пунктами 71, 72 і 73. Зміни у законодавстві щодо ретроспективного зменшення бази нарахування штрафів за окремими категоріями податкових накладних передбачені у п.73 штрафи за порушення платниками податку на додану вартість граничного строку для реєстрації ПН та/або РК до такої ПН в ЄРПН, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, за операціями, що звільняються від оподаткування ПДВ, операціями, що оподатковуються податком на додану вартість за нульовою ставкою, операціями, що не передбачають надання ПН отримувачу (покупцю), а також ПН, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами «а» - «г» пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та РК, складеного до такої ПН, ПН складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та РК, складеного до такої ПН, ПН складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, нараховані платникам податків протягом періоду з 1 січня 2017 року до 31 грудня 2019 року, грошові зобов`язання за якими неузгоджені (відповідні податкові повідомлення-рішення знаходяться в процедурі адміністративного або судового оскарження та грошові зобов`язання за ними не сплачено) станом на дату набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», застосовуються в розмірі 2 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 1020 гривень. Контролюючий орган за місцем реєстрації платника податку здійснює перерахунок суми штрафу і надсилає (вручає) такому платнику нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним)»; Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо функціонування електронного кабінету та спрощення роботи фізичних осіб підприємців» від 14.07.2020 № 786-IX (набрав чинності 08.08.2020) внесено зміни у розділі XX «Перехідні положення» у підрозділі 2 у пункті 73: в абзацах першому і другому після слів та цифр «відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу» доповнити словами «та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної», а слова і цифри «до 31 грудня 2019 року» замінити словами «до дати набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», строк сплати грошових зобов`язань за якими не настав або»; у абзаці першому цифри і слова « 2 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 1020 гривень» замінити цифрами і словами « 1 відсотка обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 510 гривень»; в абзаці другому цифри і слова « 5 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 3400 гривень» замінити цифрами і словами « 2,5 відсотка обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 1700 гривень»; Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо забезпечення збору даних та інформації, необхідних для декларування окремих об`єктів оподаткування» від 17.12.2020 № 1117-IX, набрав чинності з 01.01.2021, внесено зміни, зокрема до закону № 466, проте зміни до пункту 155 Закону № 466, якими до Кодексу № 2755 внесено доповнення пункт 73 перехідних положень, змінено/доповнено не було.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо розгляду заяви № 06-21 протиправною, а ППР від 29.03.2019 № неузгодженим з підстав оскарження (справа №580/795/20), позивач звернувся до суду.

03.03.2020 (№ б/н від 26.02.2020 вх. № 6096/20 від 05.03.2020) позивач, якому було відомо про рішення у справі № 580/1465/19, повторно звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до того самого відповідача про скасування ППР від 29.03.2019 № за узгодженими за наслідками судового оскарження грошовими зобов`язаннями. Ухвалою від 30.03.2020 відкрито провадження у справі № 580/795/20 (ЄДРСР 88492916), а рішенням від 05.08.2020 відмовлено у задоволенні позову (ЄДРСР 90782112). 14.04.2020 до суду надійшло клопотання представника відповідача про залишення без розгляду адміністративного позову, мотивуючи його тим що позивач звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду повторно з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 29.03.2019 №. Повторне подання адміністративного позову обґрунтоване наявністю інших (нових) обставин. 05.08.2020 суд ухвалою у задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Черкаській області про залишення адміністративного позову без розгляду відмовив: предметом позову у справі № 580/795/20 є визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, правовою підставою невідповідності дій ГУ ДФС у Черкаській області положенням податкового законодавства, а фактичними обставинами, з яких позивач пов`язує своє право вимоги порушення порядку та предмету камеральної перевірки, нарахування обставин, що звільняють від відповідальності за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. Такі обставини (фактично доводи) не утворюють нових підстав позову, на них можна акцентувати увагу суду під час дослідження первинної справи, й вони не зумовлюють необхідність заявляти новий позов, а тому згідно пункту 3 частини 1 статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України відповідач просить залишити позов без розгляду. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.10.2020 № 580/795/20 відмовлено у відкритті апеляційного провадження (ЄДРСР 92481845).

У рішенні у справі № 580/795/20 судом зазначено: актом камеральної перевірки від 19.02.2019 № 987/23-00-50-12-007/33757711 встановлено порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, визначених статтею 201, та згідно зі статтею 120-1 Податкового кодексу України: за затримку реєстрації ПН/РК до ПН на 15 і менше календарних днів на суму ПДВ 3733122 грн 98 коп. застосовано штраф в розмірі 10% у сумі 373312 грн 30 коп; за затримку реєстрації ПН/РК до ПН від 16 до 30 календарних днів на суму ПДВ 2163726 грн 96 коп. застосовано штраф в розмірі 20% у сумі 432745 грн 39 коп. Під час прийняття оскаржуваного ППР контролюючий орган діяв в межах та у спосіб, передбачений законодавством України. Щодо наявності чи відсутності підстав для застосування штрафу до позивача, передбаченого пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України, то вказане питання вирішено постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року у адміністративній справі № 580/1465/19, у якій зазначено, що для звільнення від відповідальності, передбаченої пунктом 120-1.1 статті 120-1 Кодексу №2755, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, необхідна наявність двох обов`язкових складових: ПН не повинна надаватись отримувачу (покупцю) та, водночас, повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою. Колегія суддів під час прийняття вищевказаної постанови дійшла висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, і не належать задоволенню, оскільки матеріалами справи не спростовується факт несвоєчасної реєстрації позивачем податкових накладних у відповідному реєстрі, тому штраф застосовано відповідачем правомірно. Наведені вище обставини сукупно свідчать про правомірність оскаржуваного ППР.

Відповідно пункту 54.5 статті 54 Кодексу №2755 якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків, крім випадку, передбаченого підпунктом 108-1.2.2 пункту 108-1.2 статті 108-1 Кодексу №2755 (п.56.17.5).

Відповідно до пункту 56.18 статті 56 Кодексу №2755 узгодженими, у випадку звернення платника податків до суду, вважаться грошові зобов`язання з дня набрання рішенням законної сили.

У справі № 580/795/20 Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергетично-дорожнє будівництво» подало позов, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Черкаській області від 29.03.2019 № за яким грошові зобов`язання були узгоджені 25.02.2020. Згідно з частиною 4 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову. У матеріалах даної справи № 580/5563/20 відсутні докази, що під час повторного оскарження у судовому порядку ППР від 29.03.2019 № у справі № 580/795/20, починаючи з 03.03.2020 та/або раніше за заявою позивача, судом вживалися заходи забезпечення позову зупинення дії оскаржуваного рішення відповідача від 29.03.2019 № .

Податковий борг сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному Кодексом №2755 (п.14.1.175 ст.14). Згідно із пунктом 58.2 статті 58 Кодексу №2755 у Єдиному реєстрі податкових повідомлень-рішень контролюючих органів, надісланих (вручених) платникам податків, міститься інформація про: стан узгодження сум; строки сплати сум; оскарження податкового повідомлення-рішення в адміністративному або судовому порядку. Відповідно до пункту 102.4 статті 102 у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, крім випадків, передбачених абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним. Під терміном «безнадійний» розуміється: податковий борг платника податків, у тому числі податкового агента, стосовно якого минув строк давності, встановлений пунктом 102.4 статті 102 Кодексу №2755.

У рішенні від 15.10.2009 у справі Yuriy Nikolayevich Ivanov проти України, № 40450/04 ЄСПЛ констатував, що право на суд є ілюзорним, якщо національна правова система дозволяє, щоб остаточне, обов`язкове до виконання судове рішення залишилося невиконаним на шкоду будь-якій із сторін. Держава не може виправдовуватися відсутністю засобів невиконання судових рішень, ухвалених проти неї або проти установ чи підприємств, що знаходяться у державній власності або контролюються державою.

Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, що включає принцип res judicata як прояву поваги до остаточності рішень суду (рішення ЄСПЛ у справах Ponomaryov проти України та Ryabykh проти Російської Федерації). У разі остаточного вирішення спору судами рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (рішення ЄСПЛ у справі Brumarescu проти Румунії від 28.11.1999, № 28342/95). У рішенні у справі Nelyubin проти Російської Федерації ЄСПЛ дійшов висновку, що принцип правової визначеності вимагає: якщо суди ухвалили остаточне рішення в питанні, то їх рішення не має піддаватися сумніву. Ґрунтовно виконання судових рішень як складова права на справедливий суд було оцінене ЄСПЛ у рішенні у справі Hornsby проти Греції від 19.03.1997, № 18357/91: право було би ілюзорним, якби правова система держави дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове рішення залишалось недіючим на шкоду однієї зі сторін. Важко уявити, що статті 6 ЄКПЛ, детально визначивши процесуальні гарантії прав сторін, залишила без захисту реалізацію судових рішень. Якщо вважати, що стаття 6 ЄКПЛ стосується тільки доступу до правосуддя та судового процесу, це призвело би до ситуацій, що є несумісними із принципом верховенства права. Виконання рішення, прийнятого будь-яким судом, повинно таким чином розглядатись як невід`ємна частина «суду» у сенсі статті 6 ЄКПЛ. Дієвий захист особи та відновлення законності включає і обов`язок органу управління діяти відповідно до рішення суду. У зв`язку із цим ЄСПЛ зауважив, що державна адміністрація є елементом правової держави і її інтереси є ідентичними цілям належного здійснення правосуддя. Якщо державні органи відмовляються виконувати або затримують виконання судових рішень, гарантії статті 6 ЄКПЛ втрачають сенс. Конституційний Суд України у рішеннях наголошував на тому, що принцип правової визначеності вимагає ясності й однозначності правової норми й забезпечення того, щоб ситуації та правовідносини залишалися передбачуваними (від 22.09.2005 № 5-рп/2005, від 29.06.2010 № 17-рп/2010, від 22.12.2010 № 23-рп/2010, від 11.10.2011 № 10-рп/2011).

ППР або податкова вимога вважаються відкликаними (стаття 60 Кодексу №2755), якщо: п.60.1.3 контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов`язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі; п.60.1.5 рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов`язання, визначена у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу, або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі; п. 60.4 у випадках, визначених підпунктами 60.1.3 і 60.1.5 пункту 60.1 цієї статті, ППР або податкова вимога вважаються відкликаними з дня надходження до платника податків ППР або податкової вимоги, що містять зменшену суму грошового зобов`язання або податкового боргу.

Верховний Суд у справі №2040/7658/18 (ЄДРСР 90714019) зазначив: законодавець мав на меті убезпечити платників податків від надмірного тягаря відповідальності, встановленого раніше чинними положеннями пункту 120-1.2 статті 120 Кодексу №2755, у випадках та за умов, наведених у пункті 73 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Кодексу №2755. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним), без вчинення будь-яких додаткових дій з боку контролюючого органу, тобто в силу закону.

Судом не встановлено підстав, що ППР від 29.03.2019 № є та/або має бути відкликаним, з огляду на таке.

25.06.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою № 06-21, де просив здійснити перерахунок суми штрафу, застосованого до ТОВ «Енергетично-Дорожнє Будівництво» відповідно до ППР від 29.03.2019 № (а.с.19) у порядку, визначеному пунктом 73 підрозділу 2 розділу ХХ Кодексу № 2755 та надіслати ТОВ «Енергетично-Дорожнє Будівництво» нове ППР у порядку та строки визначені Кодексом № 2755, проте у додатку до заяви зазначив ППР від 29.03.2019 № . (а.с.17-19).

Суд оцінює інформацію у цілому, що є конкретною, релевантною та важливою у спірних правовідносинах.

Головне управління ДПС у Черкаській області листом від 23.07.2020 № 7891/23-00-50-04-013 на заяви позивача від 25.06.2020 № 06-23 (ППР №), 06-21 (ППР №), 06-22 (ППР №) повідомило, що станом на 23.05.2020 грошове зобов`язання згідно ППР від 29.03.2019 № є узгодженим, однак після приведення баз даних до вимог Закону № 466 буде перераховано штрафні санкції за ППР від 08.11.2019 № , від 05.12.2018 № (а.с.20-22). Щодо ППР від 29.03.2019 № позиція відповідача незмінна.

Відповідно до частини 2 статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не належить оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин; подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

Надаючи оцінку аргументам представників позивача і відповідача, суд зазначає, що пунктом 73 підрозділу 2 розділу 20 «Перехідних положень» Кодексу № 2755 встановлено критерії, за умови наявності яких відкликається попереднє ППР та приймається нове у сумі до 510 грн: якщо відповідні ППР перебувають у процедурі адміністративного або судового оскарження та грошові зобов`язання за ними не сплачено станом на дату набрання чинності Законом №466. Верховний Суд у справі №340/1857/19 (91252498) зазначив: для цілей пункту 73 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Кодексу №2755 під неузгодженими грошовими зобов`язаннями розуміються ті, за якими відповідні податкові повідомлення-рішення знаходяться в процедурі адміністративного або судового оскарження та грошові зобов`язання за ними не сплачено станом на дату набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві». Зміст і обсяг поняття неузгодженості має спеціальне призначення і розкривається в дужках, не відсилає до пункту 56.18 статті 56 Кодексу №2755, а конкретизується і становить окремий, відмінний від загального визначення, зміст узгодженості грошових зобов`язань. Застосування загальної дефініції, визначеної пунктом 56.18 статті 56 Кодексу №2755 для реалізації права, визначеного пунктом 73 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Кодексу №2755, законодавцем не передбачена. Законодавцем для цілей пункту 73 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Кодексу №2755 закріплено відмінне від загального (пункт 56.18 статті 56 Кодексу №2755) розуміння неузгодженого грошового зобов`язання, а саме для цілей цієї норми грошове зобов`язання є неузгодженим протягом всієї процедури судового оскарження (без обмеження в суді якої інстанції знаходиться спір) за умови, що грошове зобов`язання за ними не сплачено.

Судом встановлено факти, що грошове зобов`язання за ППР 29.03.2019 № сплачено, у тому числі незалежно від призначення платежу за наявного обов`язку сплати податкового боргу, позаяк відповідно до пункту 87.9 статті 87 Кодексу №2755 у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Судом встановлено, що згідно відомостей інтегрованої картки позивача станом на 26.03.2020 суму грошового зобов`язання за ППР від 29.03.2019 № відображено у даних облікової картки, позаяк грошове зобов`язання було узгодженим згідно постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.02.2020 у справі № 580/1465/19, виникла недоїмка (а.с.105).

31.03.2020 позивачем сплачено 290000 грн (платіжне доручення від 31.03.2020 № 40470613) (а.с. 106), зараховано у рахунок погашення за ППР від 29.03.2019 № .

13.04.2020 позивачем сплачено 266000 грн (платіжне доручення від 10.04.2020 № 335) (а.с.107), зараховано у рахунок погашення за ППР від 29.03.2019 № .

13.04.2020 позивачем сплачено 249786,4 грн (платіжне доручення від 13.04.2020 № 43934930) (а.с.108), зараховано у рахунок погашення за ППР від 29.03.2019 № .

Відповідачем правомірно зараховано сплачені кошти у рахунок погашення податкового боргу за ППР від 29.03.2019 № .

Пунктом 120-1.1 статті 120-1 Кодексу №2755 (в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення) було встановлено, що порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації ПН та/або РК до такої ПН в ЄРПН (крім ПН, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких ПН/РК, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких ПН/РК, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів.

Судом здійснено аналіз щодо подібних правовідносин застосування пункту 73 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Кодексу №2755 відповідно до практики Верховного суду: позивач не вчасно зареєстрував податкові накладні, які не надавалися покупцю (справа № 580/1424/19), щодо операцій звільнених від оподаткування або оподатковуються за нульовою ставкою (справа №816/1488/17, №807/68/18, №2040/7988/18, №808/3250/17, №640/11274/19), а справа № 640/5138/19 (90546624) направлена на новий розгляд (судами попередніх інстанцій не витребувана та не досліджена жодна податкова накладна).

Надаючи оцінку твердженню відповідача, що суд не наділений компетенцією перераховувати штрафи замість контролюючого органу до 510 грн, варто зазначити про таке.

Зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням варто розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства не є забезпечення ефективності державного управління, а є гарантування дотримання прав особи та вимог законодавства, інакше було би порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень ключовим завданням якого є здійснення правосуддя.

Верховний суд у справі №160/1553/19 (ЄДРСР 92930714) наголосив, що суд у межах своєї компетенції може лише встановити правомірність/неправомірність донарахування відповідних штрафних санкцій та наявність/відсутність підстав для поширення наведеної ретроспективної правої норми на спірні правовідносини, однак не може підміняти собою уповноважений орган та самостійно зменшувати суму донарахувань.

Для звільнення від відповідальності, передбаченої пунктом 120-1.1 статті 120-1 Кодексу №2755, необхідна наявність двох обов`язкових складових: податкова накладна не повинна надаватись отримувачу (покупцю) та, водночас, повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій: що звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою). Визначені пунктом 120-1.1 статті 120 Кодексу № 2755 виключення не підпадають під правовідносини, в межах яких до позивача було застосовано штрафні санкції, позаяк такі податкові накладні виписані на постачання товарів/послуг неплатникам податку.

Відповідно до пункту 8 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 №1307 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.01.2016 за №137/28267) під час складання податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пунктах 10-15 цього Порядку, у верхній лівій частині таких накладних у графі «не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причини» робиться помітка «X» та зазначається тип причини: 02 - складена на постачання неплатнику податку. Судом встановлено, що у РК (за несвоєчасну реєстрацію яких прийнято ППР від 29.03.2019 № ) від 31.12.2018 № 19 до ПН від 21.12.2018 №11 (а.с.14) та ПН від 08.10.2018 № 7 (а.с.15) у верхній лівій частині у графі «не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причини» «X» та зазначено тип причини « 02» - складена на постачання неплатнику податку.

Згідно Кодексу адміністративного судочинства України (частина 1 статті 77) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом надано оцінку твердженню позивача щодо неузгодженості грошового зобов`язання у зв`язку із повторним судовим оскарженням ППР з інших підстав та встановлено, що на час набрання чинності 23.05.2020 Законом №466 ППР від 29.03.2019 № було узгодженим за результатами судового оскарження відповідно до рішення у справі №580/1465/19, що набрало законної сили, а грошові зобов`язання за ППР від 29.03.2019 № сплачено станом на дату набрання чинності Законом №466, тому відповідач, відмовляючи позивачу у задоволенні заяви від 25.06.2020 № 06-21 про зобов`язання здійснити перерахунок суми штрафу, скасування (відкликання та/або вважати відкликаним у силу закону) ППР від 29.03.2019 № у зв`язку із внесенням змін до пункту 73 підрозділу 2 розділу ХХ Кодексу № 2755, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України, не допустив протиправної бездіяльності.

Перевіряючи дії відповідача на відповідність вимогам частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає, що відповідач за результатами розгляду заяви позивача від 25.06.2020 № 06-21, не здійснивши перерахунку штрафу, застосованого до ТОВ «Енергетично-Дорожнє Будівництво» відповідно до узгодженого грошового зобов`язання за ППР від 29.03.2019 № та не прийнявши нове ППР у сумі штрафу 510 грн відповідно до пункту 73 підрозділу 2 розділу XX «Перехідних положень» Кодексу № 2755 діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, що дає підстави дійти висновку за встановлених обставин і оцінених судом доказів у справі про правомірність дій Головного управління ДПС у Черкаській області, у зв`язку з чим у задоволенні позову належить відмовити повністю.

Враховуючи, що позивачу відмовлено у задоволенні позову, відсутні підстави для вирішення питання розподілу судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 2, 6-16, 19, 73-78, 90, 118, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень та з урахуванням пункту 3 розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Енергетично-Дорожнє Будівництво» [вул. Енергетиків, 65, м. Канів, Черкаська область, 19000, ідентифікаційний код юридичної особи в ];

відповідач: Головне управління ДПС у Черкаській області [вул. Хрещатик, 235, м. Черкаси, 18000, ідентифікаційний код юридичної особи в ].

Повне судове рішення складено 30.03.2021.

Суддя Л.В. Трофімова