Справа № 360/675/21
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2021-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

01 квітня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/675/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Пляшкова К.О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Хозленд» до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 10 лютого 2021 року надійшов адміністративний позов Товариства з відповідальністю «Хозленд» (далі позивач, ТОВ «Хозленд») до Одеської митниці Держмитслужби (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 03 листопада 2020 року № UA500020/2020/000152/1.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачем в листопаді 2020 року на підставі контракту від 20 листопада 2017 року № 14/НС ввезено з Китаю на територію України товар: клейонку з ПВХ плівки (товар 1), клейонку з ПВХ плівки з дизайном (товар 2) та речі домашнього вжитку (товар 3) на загальну суму 16309,28 доларів США.

Під час митного оформлення товару, на підтвердження митної вартості товару позивачем 02 листопада 2020 року надано відповідачу митну декларацію від 02 листопада 2020 року № UA500020/2020/233298 та пакет документів, вказаний в графі 44 митної декларації. Для митного оформлення товару позивачем визначено митну вартість товару за ціною товару згідно із статтями 57, 58 Митного кодексу України в сумі 496292,67 грн, яка вираховується при додаванні вартості товару за інвойсом та витрат на транспортування товару до кордону України. Сума витрат на транспортування 36211,15 грн підтверджена декларантом довідкою від експедитора ТОВ «Інтер Транс Ложистікс» від 06 жовтня 2020 року № 431.

Після подання митної декларації декларантом 02 листопада 2020 року отримано повідомлення про надання додаткових документів. При цьому, у вказаному повідомленні не зазначено, в чому саме полягають недоліки/неточності вже отриманих документів, що вплинули на формування митної вартості товару, ввезеного позивачем.

На вимогу митниці декларантом разом з листом-поясненням від 03 листопада 2020 року № 0311-01 надано додаткові документи.

Однак після отримання додаткових документів митницею направлено декларанту ще одне повідомлення з вимогою надання додаткових документів, так як надані документи не спростували сумнівів митниці щодо правильності визначення митної вартості. При цьому, у вказаному повідомленні не зазначено, в чому саме полягають недоліки/неточності вже отриманих документів, які саме сумніви та якими саме документами декларант міг би спростувати сумніви відповідача.

Електронним повідомленням 03 листопада 2020 року о 20 год. 13 хв. декларанту від митниці надійшло рішення про коригування митної вартості товару № UA 500020/2020/000152/1, відповідно до якого митницею скориговано митну вартість товару позивача за 6 (резервним) методом визначення митної вартості товару, а саме: 1) митну вартість товару 1 (клейонка з ПВХ плівки) збільшено з 7112,20 дол. США до 26728,83 дол. США (більше, ніж в три рази); 2) митну вартість товару 2 (клейонка з ПВХ плівки з дизайном) збільшено з 7406,09 дол. США до 11596,53 дол. США; 3) Митну вартість товару 3 (речі домашнього вжитку) збільшено з 3074,67 дол. США до 3659,73 дол. США.

Також 03 листопада 2020 року на підставі рішення про коригування митної вартості товару відповідачем видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500020/2020/00548.

Декларант був вимушений 07 грудня 2020 року надати до митниці нову митну декларацію UA500020/2020/237461 з урахуванням рішення про корегування митної вартості товару з повторним наданням документів, які підтверджують митну вартість товарів, та здійснити оплату митних платежів з переплатою на 165449,41 грн (переплата ввізного мита 41973,73 грн та ПДВ 20 % - 123475,68 грн).

Позивач не згоден з оскаржуваним рішенням, оскільки вважає, що на підставі положень статті 53 Митного кодексу України відповідач має право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Наявність у відповідача обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим, митниця має право витребувати тільки ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Отже, ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за основним (першим) методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відповідно до гр. 33 оскаржуваного рішення, джерелом інформації для рішення стала інформація бази даних ЄАІС ДФС України щодо митного оформлення товарів в максимально наближений термін на підставі сторонніх митних декларацій. На думку позивача, відповідачем неправомірно використана інформація бази даних ЄАІС ДФС України, так як Митний кодекс України не надає митниці право коригувати митну вартість товару у сторону збільшення на підставі бази даних ЄАІС ДФС України. Також, на думку позивача, сама по собі наявність в базі ЄАІС ДФС України інформації про те, що товар, який задекларовано та ввезено в Україну за іншою вартістю, ніж встановлено позивачем, без врахування таких важливих для визначення митної вартості товару обставин, як умови договору поставки, сторін договору, обставин, що впливають на ціну товару (характеристика, виробник, умови і обсяги поставки, знижки тощо), не може бути підставою для коригування митної вартості товару в сторону збільшення.

Враховуючи викладені вище обставини, позивач вважає, що рішення про коригування митної вартості винесено відповідачем з порушенням закону та підлягає скасуванню.

Ухвалою від 15 лютого 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження; задоволено клопотання позивача про витребування доказів (арк. спр. 93-95).

Від Одеської митниці Держмитслужби 15 березня 2021 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з таких підстав (арк. спр. 99-105).

Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача, та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією (МД) від 02 листопада 2020 року № UA500020/2020/233298, встановлено, що в документах містяться розбіжності, наявні ознаки підробки, документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Так, для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, якими є рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність, тощо. Позивачем надано лише довідку ТОВ «Інтер Транс Лоджістікс», договір на перевезення з яким не наданий, при цьому в транспортному документі (к/с від 23.08.2020 № MRFB20082934) відсутнє будь яке посилання на нібито експедитора, відповідального за перевезення, який зазвичай зазначається у графі морського коносаменту «For delivery Please apply to:». В пункті 5.1 зовнішньоекономічного контракту від 20 листопада 2017 року № 14/НС передбачена 100 % передплата, яка також зазначена в комерційному інвойсі від 19 серпня 2020 року № 320MSB01. Проте вказанні документи до митного контролю та оформлення не надані. Суттєва різниця у підписах на комерційних документах, у зовнішньоекономічному контракті та додатках до нього, наданих до митного контролю та оформлення, що може свідчить про ознаки підробки.

Електронним повідомленням 03 листопада 2020 року декларантом надіслано коносамент, банківські платіжні документи, виписка з бухгалтерської документації, каталог виробника товару, прайс-лист виробника товару, договір про перевезення, копія митної декларації країни відправлення. Листом № 0311-1 повідомлено про те, що більше додаткові документи надаватися не будуть.

Оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці Держмитслужби разом з митною декларацією (МД) від 02 листопада 2020 року № UA500020/2020/233298, містились розбіжності та були відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також, що декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до пункту 2 частини шостої статті 54 Митного кодексу України були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Також декларантом за власним бажанням не надано додаткові, наявні у нього, інші документи, які б переконливо спростували (пояснили) розбіжності у наданих документах, а також не надано всіх витребуваних митним органом документів, зокрема: каталоги, специфікації фірми - виробника товару; виписку з бухгалтерської документації та висновок про вартісні характеристики товарів.

З метою забезпечення повноти оподаткування проведено аналіз баз даних ПІК «Інспектор-2006» та ЄАІС Держмитслужби та встановлено, що: по товару № 1 - 4,66 дол. США/кг (митна декларація від 02.08.2020 № UA500080/2020/14303 від 02.08.2020), заявлена декларантом - 1,24 дол. США/кг; товар № 2 - 1,79 дол. США/кг (митна декларація від 17.08.2020 № UA500490/2020/500875), заявлено декларантом - 1,14 дол. США/кг; товар № 3 - 1,81 дол. США/кг, (митна декларація від 17.08.2020 № UA500490/2020/500833), заявлено декларантом - 1,52 дол. США/кг.

У зв`язку з вищевикладеним та у відповідності до частини другої статті 55 Митного кодексу України відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості від 03 листопада 2020 року № UA500020/2020/000152/1 та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА500020/2020/00502 та роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Таким чином, Одеська митниця Держмитслужби під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості від 03 листопада 2020 року № UА500020/2020/000152/1, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА500020/2020/00502 діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому відсутні підставі для задоволення адміністративного позову ТОВ «Хозленд».

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд встановив таке.

Між FOSHAH WELL PLASTICS CO., LTD, м. Фошан, Китай, та ТОВ «Хозленд», м. Сєвєродонецьк, Україна, укладено контракт від 20 листопада 2017 року № 14/НС, за умовами якого постачальник зобов`язався поставити окремими партіями у визначені договором строки товар, а покупець прийняти товар в асортименті, кількості та за ціною згідно зі Специфікаціями (Додатками) до цього договору, та своєчасно здійснити оплату на умовах цього договору (пункт 1.1). Ціни на товар встановлюються в доларах США без ПДВ. Ціна товару формується на умовах FOB Шеньчжень, Китай (пункт 2.1). Ціна за одиницю товару та сума кожної партії постачання визначаються Специфікацією, що є невід`ємною частиною цього договору (пункт 2.3). Ціна на товар визначається постачальником з урахуванням витрат на виготовлення, пакування та роботи, пов`язані з пакуванням товару, виробництво та нанесення етикеток, виготовлення та нанесення транспортувального маркування, а також на підготування відвантажувальної документації. Ціна на товар встановлюється постачальником з урахуванням витрат на постачання товару від місця виробництва до порту відвантаження, навантаження на борт судна, а також всіх витрат, пов`язаних з товаром до моменту переходу товару на борт судна у порту відвантаження (пункт 2.5). Сума кожної партії постачання, ціна за одиницю товару остаточно визначаються в рахунку-фактурі (інвойсі) на кожну партію постачання товару (пункт 2.6). Покупцем, на умовах 100 % передплати від суми передбачуваної партії поставки, вказаної у відповідній Специфікації, здійснюється платіж на розрахунковий рахунок постачальника (пункт 5.1) (арк. спр. 18-23).

Згідно з додатком № 2 до контракту від 20 листопада 2017 року № 14/НС, серед іншого викладено в новій редакції пункт 2.1, згідно з яким ціни на товар встановлюються в доларах США без ПДВ. Ціна товару формується на умовах FOB Гуанчжоу, Китай, та пункт 5.1 щодо реквізитів розрахункового рахунку постачальника, на який здійснюється 100 % передплата за товар (арк. спр. 24-26).

У специфікації від 15 серпня 2020 року № 5 до контракту від 20 листопада 2017 року № 14/НС сторони визначили товар, постачання якого буде здійснено, його кількість та ціну. Загальна вартість поставки склала 16309,28 дол. США (арк. спр. 30).

Відповідно до умов Контракту від 20 листопада 2017 року № 14/НС, Специфікації від 15 серпня 2020 року № 5 та Інвойсу від 19 серпня 2020 року № 20MSB01 позивачем здійснено передплату за товар в сумі 16309,28 дол. США, що підтверджено платіжним дорученням в іноземній валюті від 23 вересня 2020 року № 1, випискою з бухгалтерської документації ТОВ «Хозленд» (арк. спр. 52-53, 54).

За вказаними документами позивачем поставлено в Україну клейонку з ПВХ плівки (товар 1) за ціною 6579,90 дол. США, клейонку з ПВХ плівки з дизайном (товар 2) за ціною 6823,58 дол. США, речі домашнього вжитку (штора в ванну, товар 3) за ціною 2905,80 дол. США, всього на 16309,28 дол. США.

Витрати ТОВ «Хозленд» на поставку товару склали 36211,15 грн, що підтверджено договором транспортного експедирування від 07 вересня 2017 року № , укладеним між ТОВ «Хозленд» та ТОВ «Інтер Транс Лоджистикс», рахунком на оплату від 06 жовтня 2020 року № 2431, платіжним дорученням від 07 жовтня 2020 року № 4624, актом надання послуг від 06 жовтня 2020 року № 2191 (арк. спр. 38-45, 46, 47, 48).

Також ТОВ «Хозленд» з ТОВ «Інтер Транс Лоджистикс» укладено договір від 23 вересня 2019 року № БР-175 про надання послуг митного брокера, за умовами якого клієнт доручає, а представник зобов`язується за винагороду та за рахунок клієнта здійснювати декларування та митне оформлення в Одеській митниці ДФС товарів, майна, транспортних засобів та інших вантажів клієнта, які переміщуються через митний кордон України, а також надавати інші послуги, пов`язані з зовнішньоекономічною діяльністю клієнта, у відповідності з чинним митним законодавством України (пункт 1.1) (арк. спр. 126-130).

ТОВ «Інтер Транс Лоджистикс» до митного оформлення подано митну декларацію від 02 листопада 2020 року № UA500020/2020/233298, в якій визначено вартість поставленого ТОВ «Хозленд» товару за ціною договору. Так, в графі 12 митної декларації вказано відомості про вартість - 496292,67 грн, яка вираховується при додаванні вартості товару за інвойсом та витрат на транспортування товару до кордону України таким чином: фактурна вартість товару 460081,53 грн (16309,28 дол. США х 28,2098 грн за курсом НБУ на момент подачі декларації) + витрати на транспортування до кордону України 36211,15 грн. В графах 42 митної декларації вказано, що вартість товару 1 складає 6579,90 дол. США, товару 2 6823,58 дол. США, товару 3 2905,80 дол. США (арк. спр. 13-17).

Як вказано в графі 44 митної декларації від 02 листопада 2020 року № UA500020/2020/233298, до митного оформлення надано такі документи:

код 0003 - Сертифікат якості від 19 серпня 2020 року;

код 0271 - Пакувальний лист від 19 серпня 2020 року б/н;

код 0380 - Рахунок-фактура (інвойс) від 19 серпня 2020 року № 20MSB01;

код 0714 - Домашній коносамент від 23 серпня 2020 року № MRFB20082934;

код 0787 Навантажувальний документ від 04 жовтня 2020 року № 00014772;

код 0865 Сертифікат про походження товару форми A від 04 вересня 2020 року № G01016;

код 1300 - Митна декларація, за якою відмовлено у випуску товарів, від 07 жовтня 2020 року № UA500020/2020/229873/001;

код 1300 - Митна декларація, за якою відмовлено у випуску товарів, від 09 жовтня 2020 року № UA500020/2020/230414/001;

код 1300 - Митна декларація, за якою відмовлено у випуску товарів, від 07 жовтня 2020 року № UA500020/2020/229873/002;

код 1300 - Митна декларація, за якою відмовлено у випуску товарів, від 09 жовтня 2020 року № UA500020/2020/230414/002;

код 1300 - Митна декларація, за якою відмовлено у випуску товарів, від 07 жовтня 2020 року № UA500020/2020/229873/003;

код 1300 - Митна декларація, за якою відмовлено у випуску товарів, від 09 жовтня 2020 року № UA500020/2020/230414/003;

код 1503 Рішення про визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД від 23 жовтня 2020 року № КТ- UA-2020;

код 1505 Висновок за результатами дослідження експертного підрозділу Центрального митного управління лабораторних досліджень та експертної роботи від 22 жовтня 2020 року № -0853;

код 1701 - Акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (у випадках митного огляду, що здійснюється при виконанні митних формальностей під час митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації) від 09 жовтня 2020 року № UA500020/2020/229873;

код 1703 - Картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 09 жовтня 2020 року № UA500020/2020/00502;

код 1703 - Картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 23 жовтня 2020 року № UA500020/2020/00526;

код 3007 - Документ, що підтверджує вартість перевезення товару, від 16 жовтня 2020 року № 431;

код 4103 Додаток № 2 до Контракту від 20 листопада 2017 року № 14/НС Додаткова угода від 20 серпня 2018 року № 1;

код 4103 Додаток № 6 до Контракту від 20 листопада 2017 року № 14/НС Специфікація від 15 серпня 2020 року № 5;

код 4103 Додаток № 7 до Контракту від 20 листопада 2017 року № 14/НС Додаткова угода від 15 серпня 2020 року № 2;

код 4104 - Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів, від 20 листопада 2014 року № 14/НС;

код 4207 - Договір про надання послуг митного брокера від 23 вересня 2019 року № БР-175;

код 4301 - Договір (контракт) про перевезення від 07 вересня 2017 року № 07092017-1;

код 9107 Акт про взяття проб (зразків) товарів від 09 жовтня 2020 року № 055.

Факт подання вказаних документів підтверджений електронним повідомленням з ідентифікатором № 4EB92A0C-ADF1-4CAA-ACE4-92FAF59824B0 (арк. спр. 58-59).

Одеською митницею Держмитслужби 02 листопада 2020 року електронним повідомленням з ідентифікатором № b721feed-f4f6-4bea-8282-74d0050418d5 направлено ТОВ «Інтер Транс Лоджистикс» інформацію, що подані до митного офрмлення документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та виставлено вимогу відповідно до частини третьої статті 53 Митного кодексу України протягом 10 днів надати (за наявності)додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) виписку з бухгалтерської документації; 3) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 4) копію митної декларації країни відправлення (з перекладом на українську мову); 5) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями (арк. спр. 60-61).

На вимогу митниці декларантом надано додаткові документи:

код 0705 Коносамент від 23 серпня 2020 року № COSU;

код 3001 - Банківський платіжний документ, що стосується товару від 23 вересня 2020 року № 1;

код 3001 - Банківський платіжний документ, що стосується товару від 23 вересня 2020 року № CD9732;

код 3004 - Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги від 06 жовтня 2020 року № 2431;

код 3005 - Банківський платіжний документ, що підтверджує факт оплати транспортно-експедиційних послуг від 07 жовтня 2020 року № 4624;

код 3011 - Виписка з бухгалтерської документації від 01 жовтня 2020 року № 02/01/10;

код 3012 - Каталог виробника товару на 2020 рік;

код 3014 - Прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 15 серпня 2020 року б/н

Факт подання вказаних документів підтверджений електронним повідомленням з ідентифікатором № 6734CA3D-C694-4E28-B16A-79AD867EE86A (арк. спр. 62).

Копії наданих до митного оформлення документів позивачем надано в матеріали справи (арк. спр. 18-57).

Одеською митницею Держмитслужби 03 листопада 2020 року електронним повідомленням з ідентифікатором № 4116b016-a7ee-46ec-980d-fee9c97a0fbe повідомлено ТОВ «Інтер Транс Лоджистикс», що за результатами розгляду листа митниця приходить до висновку про неможливість визнання заявленої митної вартості товарів. Митну вартість буде визначено за другорядним методом. Запропоновано надіслати до митниці додаткові відомості про ціну аналогічних товарів, митну вартість яких визнано митницею у найближчий час до митного оформлення, заперечення, пропозиції з приводу методу визначення митної вартості (арк. спр. 63).

Одеською митницею Держмитслужби прийнято рішення від 03 листопада 2020 року № UA500020/2020/000152/1 про коригування митної вартості товарів, згідно з яким здійснено коригування митної вартості транспортного засобу за 6 методом відповідно до статті 64 Митного кодексу України із розрахунку товар 1 - 26728,83 дол. США, товар 2 11596,53 дол. США, товар 3 3659,73 дол. США (арк. спр. 64-65).

Також в рішенні про коригування митної вартості вказано, що з метою забезпечення повноти оподаткування проведено аналіз баз даних ЄАІС та встановлено, що по товару з урахуванням вагових та кількісних характеристик рівень митної вартості за товарами, митне оформлення яких вже здійснено є більшим товар 1 4,66 дол. США (митна декларація від 02 серпня 2020 року № UA500080/2020/14303), ніж заявлено декларантом 1,24 дол. США; товар 2 1,79 дол. США (митна декларація від 18 серпня 2020 року № UA500490/2020/500875), ніж заявлено декларантом 1,14 дол. США; товар № 3 1,81 дол. США (митна декларація від 17 серпня 2020 року № UA 500490/2020/500833), ніж заявлено декларантом 1,52 дол. США.

Суд зауважує, що митні декларації, на які посилається Одеська митниця Держмитслужби в рішенні від 03 листопада 2020 року № UA500020/2020/000152/1 відповідачем на виконання вимог ухвали від 15 лютого 2021 року до матеріалів справи не надано.

Згідно з карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 03 листопада 2020 року № UA500020/2020/00548 відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів (арк. спр. 66-67).

З урахуванням рішення про коригування митної вартості від 03 листопада 2020 року № UA500020/2020/000152/1 та картки відмови від 03 листопада 2020 року № UA500020/2020/00548 ТОВ «Інтер Транс Лоджистикс» подано до Одеської митниці Держмитслужби митну декларацію від 07 грудня 2020 року № UA500020/2020/237461 (арк. спр. 76-79).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Така оцінка надається судом виходячи зі змісту оскаржуваного рішення.

Верховна Рада України 10 квітня 2008 року шляхом прийняття Закону України № 250-VI ратифікувала Протокол про вступ України до Світової організації торгівлі (надалі - СОТ) та приєдналася до Угоди про СОТ, чим взяла на себе зобов`язання, серед іншого, дотримуватися положень Генеральної угоди про тарифи та торгівлю 1994 року (ГАТТ 1994).

Відповідно до статті VII пункту 2 (a) Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1947 року (ГАТТ 1947) оцінка імпортованого товару для митної мети повинна ґрунтуватись на дійсній вартості імпортованого товару, який обкладається митом, або аналогічного товару, та не повинна ґрунтуватись на вартості товару національного походження або на вільних чи фіктивних оцінках.

В статті VII пункт 2 «b» цієї угоди вказано, що під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. У тому ступені, в якому на ціну такого чи подібного товару впливає кількість окремої трансакції, ціна, що розглядається, повинна єдиним способом пов`язуватися або і) з порівнюваними кількостями, або іі) з кількостями, не менш сприятливими для імпортерів, ніж ті, в яких більший обсяг товарів продається у торгівлі між країнами експорту та імпорту.

Згідно з частиною першою статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини першої статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Частиною другою статті 52 Митного кодексу України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;

2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

У випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, митному органу, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості (частина четверта статті 52 Митного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно з частиною другою статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (частини п`ята та шоста статті 53 Митного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частина друга статті 54 Митного кодексу України).

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (частина третя статті 54 Митного кодексу України).

Згідно з частиною четвертою статті 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний:

1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;

3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;

4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються.

Пунктом 2 частини шостої статті 54 Митного кодексу України встановлено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі: невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів (частина перша статті 55 Митного кодексу України).

Згідно з частиною другою статті 55 Митного кодексу України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Декларант може провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі (частина п`ята статті 55 Митного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (частина друга статті 57 Митного кодексу України).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина третя статті 57 Митного кодексу України).

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина четверта статті 57 Митного кодексу України).

Частиною другою статті 58 Митного кодексу України визначено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Згідно з частиною четвертою статті 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 Митного кодексу України).

Відповідно до частини дев`ятої статті 58 Митного кодексу України розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України (пункт 5 частини десятої статті 58 Митного кодексу України).

Частиною двадцять першою статті 58 Митного кодексу України визначено, що використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості повинні бути об`єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально.

Аналіз наведених вище норм законодавства свідчить, що до виключної компетенції митних органів належить перевірка та контроль за правильністю визначення декларантом митної вартості товару. Саме митний орган встановлює достатність наданих декларантом документів для підтвердження митної вартості товару. У свою чергу, обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті.

Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 Митного кодексу України. Митний орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення митної вартості товару. Такі сумніви можуть бути зумовлені, зокрема, неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, результату митного огляду цього товару, порівнянням заявленої митної вартості з митною вартістю ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Разом з тим, повноваження митного органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх передбачених статтею 53 Митного кодексу України документів. Ненадання декларантом витребуваних митним органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації.

Такий висновок щодо застосування норм статей 53, 54 Митного кодексу України Верховний Суд зробив в ряді постанов, зокрема, в постановах від 27 березня 2020 року у справі № 540/2605/18, від 06 травня 2020 року у справі № 140/1713/19 та від 08 жовтня 2020 року у справі № 160/4051/19.

У рішенні про коригування митної вартості товарів від 03 листопада 2020 року № UA500020/2020/000152/1 зазначено, що підставою для направлення ТОВ «Інтер Транс Лоджистикс» письмового запиту про надання додаткових документів, що стосуються оцінюваного товару, стало те, що в поданих документах містяться розбіжності, наявні ознаки підробки, документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме:

1. Для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, якими є рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність, тощо. Проте, до митного оформлення жоден з наведених документів не надано. Надано лише довідку ТОВ «Інтер Транс Лоджістікс», договір на перевезення з яким не наданий, при цьому в транспортному документі (к/с від 23.08.2020 № MRFB20082934) відсутнє будь яке посилання на нібито експедитора, відповідального за перевезення, який зазвичай зазначається у графі морського коносаменту «For delivery Please apply to:».

2. В пункті 5.1 зовнішньоекономічного контракту від 20 листопада 2017 року № 14/НС передбачена 100 % передплата, яка також зазначена в комерційному інвойсі від 19 серпня 2020 року № 320MSB01. Проте вказанні документи до митного контролю та оформлення не надані.

3. Суттєва різниця у підписах на комерційних документах, у зовнішньоекономічному контракті та додатках до нього, наданих до митного контролю та оформлення, що може свідчить про ознаки підробки.

Дослідженням пункту 44 митної декларації від 02 листопада 2020 року № UA500020/2020/233298 підтверджено обставини, вказані Одеською митницею Держмитслужби, що декларантом разом з митною декларацією до митного оформлення не надано банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару (обов`язок надання якого визначений пунктом 4 частини другої статті 53 Митного кодексу України) та транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (обов`язок надання яких визначений пунктом 6 частини другої статті 53 Митного кодексу України).

Встановлені судом обставини свідчать, що декларантом разом з митною декларацією до митного оформлення надано не повний обов`язковий для надання у даному випадку пакет документів, визначений частиною другою статті 53 Митного кодексу України.

Допущена декларантом неповнота поданих документів свідчить про відсутність у митного органу на час митного оформлення всіх відомостей щодо ціни товару, що фактично сплачена, та надала митному органу право направити обов`язкову до виконання письмову вимогу про надання додаткових документів на підтвердження ціни товару та спростування обґрунтованих сумнівів митного органу за визначеним частиною третьою статті 53 Митного кодексу України переліком документів.

Також в оскаржуваному рішенні вказано, що відповідачем додатково здійснено порівняння заявленої вартості ввезених ТОВ «Хозленд» товарів з урахуванням вагових та кількісних характеристик з товаром, митне оформлення якого вже здійснено, та встановлено, що дані товари оформлені за більш високим рівнем фактурної вартості. На думку суду, такий факт сам по собі не може бути підставою для витребування додаткових документів, проте є підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності поданих декларантом документів. Однак, Одеською митницею Держмитслужби всупереч вимог ухвали від 15 лютого 2021 року не надано суду митні декларації, на які посилається відповідач в оскаржуваному рішенні, які підтверджують факт оформлення подібних товарів за ціною значно більшою, ніж вказана декларантом в митній декларації від 02 листопада 2020 року № UA500020/2020/233298. Відповідно, судом такі твердження відповідача відхиляються, як такі, що не підтверджені належними та допустимими доказами.

Що стосується тверджень відповідача про існування такої підстави для направлення письмового запиту про надання додаткових документів, як суттєва різниця у підписах на комерційних документах у зовнішньоекономічному контракті та додатків до нього, що може свідчити про ознаки підробки, судом вони також відхиляються, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що наданими декларантом разом з митною декларацією від 02 листопада 2020 року № UA500020/2020/233298 документами задекларовану вартість товару не підтверджено, тому Одеська митниця Держмитслужби мала право направити обов`язкову до виконання письмову вимогу про надання додаткових документів на підтвердження ціни товару та усунення неповноти наданих декларантом до митного оформлення документів.

Судом встановлено, що на вимогу митниці декларантом таку неповноту поданих разом з митною декларацією документів 3 листопада 2020 року у повній мірі усунуто.

Так, електронним повідомленням з ідентифікатором № 6734CA3D-C694-4E28-B16A-79AD867EE86A підтверджено направлення до відповідача коносамента від 23 серпня 2020 року № COSU, банківських платіжних документів та виписки з бухгалтерської документації ТОВ «Хозленд», якими підтверджено, що позивачем 23 вересня 2020 року здійснено 100 % передплату за отриманий товар, сплачено на користь постачальника 16309,28 дол. США. Також на підтвердження ціни товару, митним брокером додатково надано каталог виробника товару на 2020 рік та прайс-лист виробника товару від 15 серпня 2020 року.

Також вказаним повідомленням підтверджено направлення відповідачу пакету документів, що підтверджує витрати ТОВ «Хозленд» на транспортування товару в сумі 36211,15 грн, яке здійснено ТОВ «Інтер Транс Ложистікс», у тому числі: договір транспортного експедирування, рахунок-фактуру про надані транспортно-експедиційні послуги, платіжний документ про сплату за отримані послуги.

Після отримання додатково наданих декларантом документів, Одеська митниця Держмитслужби повідомила, що наданих документів недостатньо для усунення всіх сумнівів митного органу та підтвердження заявленої вартості товару, проте, у повідомленні відповідач не зазначив, в чому саме полягають недоліки/неточності вже отриманих документів, які сумніви залишилися в митного органу та якими документами такі сумніви можуть бути усунуті.

Оскільки вищеописаними доказами у повній мірі підтверджено, що декларант надав всі необхідні документи, які давали змогу митному органу перевірити задекларовану ТОВ «Хозленд» митну вартість товару, підтверджували числове значення митної вартості товару та не містили будь-яких розбіжностей, суд встановив, що висновки відповідача про наявність таких розбіжностей не відповідають фактичним обставинам справи, тому є неправомірними. Також суд дійшов висновку, що в Одеської митниці Держмитслужби були відсутні визначені Митним кодексом України підстави для винесення рішення про коригування митної вартості товару від 03 листопада 2020 року № UA500020/2020/000152/1 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 03 листопада 2020 року № UA500020/2020/00548.

У пункті 25 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» зазначено, що суд зобов`язаний надавати відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника. Виходячи з позиції цього суду, що висловлена в пункті 42 рішення «Бендерський проти України», судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.

Вказані вимоги зобов`язують суди при вирішенні справи у кожному конкретному випадку вживати передбачені законом заходи з метою з`ясування всіх обставин у справі, що мають значення для вирішення спору, встановити та надати вичерпну оцінку фактичним обставинам у межах спірних правовідносин з метою з`ясування об`єктивних причин та факторів, що зумовили настання для платника негативних наслідків у вигляді порушеного права, що підлягає захисту, та в достатній мірі висвітлити мотиви прийняття конкретних рішень.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За встановлених в цій справі обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, оскільки в межах даної адміністративної справи основні (суттєві) аргументи позовної заяви є обґрунтованими, а відповідач як суб`єкт владних повноважень, на якого частиною другою статті 77 КАС України покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, не довів суду правомірність прийнятого ним рішення, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зважаючи на обставини справи, керуючись положеннями статті 9 КАС України, з метою повного та ефективного захисту порушених прав позивача, про захист яких він звернувся до суду, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та додатково до заявленої позивачем вимоги визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 03 листопада 2020 року № UA500020/2020/00548.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на те, що позов підлягає задоволенню повністю, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути понесені і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору за подання адміністративного позову в сумі 2270,00 грн.

Питання про розподіл витрат позивача на професійну правничу допомогу судом не вирішується, оскільки позивачем в позовній заяві вказано, що докази понесення таких витрат, окрім доданих до позову, будуть надані додатково згідно з частиною сьомою статті 139 КАС України протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Роз`яснити позивачу, що згідно з абзацом третім частини сьомої статті 139 КАС України за відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Керуючись статтями 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Хозленд» (місцезнаходження: 93400, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Єгорова, будинок 11, код за ) до Одеської митниці Держмитслужби (місцезнаходження: 65078, Одеська область, місто Одеса, Малиновський район, вулиця Лип Івана та Юрія, будинок 21-А, код за ) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 03 листопада 2020 року № UA500020/2020/000152/1.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 03 листопада 2020 року № UA500020/2020/00548.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці Держмитслужби на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Хозленд» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270,00 грн (дві тисячі двісті сімдесят грн 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Пляшкова