Справа № 640/11336/19
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2019-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року м. Київ №640/11336/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Костенка Д.А.,

при секретарі судового засідання Вовк І.Р.,

за участю представників:

позивача - адвоката Лурці-Огли О.М.,

відповідача - Івахненка С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного прова-дження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рембуд Теремки" до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень від 05.06.2019 №2 та №2,

в с т а н о в и в:

Підстави позову: - необґрунтованість висновків податкової перевірки та відсутність зазначених в акті перевірки порушень податкового законодавства; - підтвердження задекла-рованих позивачем показників податкової звітності з податку на прибуток та ПДВ по взаємовідносинам з ТОВ "ЖЗБ" у листопаді, грудні 2018р. необхідними первинними документами; - згідно з висновками Верховного Суду у постановах від 06.02.2018 у справі №816/166/15-а, від 23.06.2019 у справі №804/13206/13-а, від 11.06.2019 №826/930/15 відсутність товарно-транспортних накладних не може бути беззаперечним свідченням безто-варності проведених операцій, оскільки позивач здійснював операції з придбання товару та виступав в якості замовника за договором перевезення.

Відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити в позові з підстав правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, посилаючись на результати податкової перевірки, якою встановлено неправомірне зарахування позивачем сум ПДВ до податкового кредиту, що призвело до заниження податкового зобов`язання з ПДВ, а також заниження сум податку на прибуток по взаємовідносинам з ТОВ "ЖЗБ", у зв`язку із відсутністю товарно-транспортних накладних, підтверджуючих факт поставки товару ТОВ "ЖЗБ" на адресу позивача.

Позивач подав відповідь на відзив, в якій зазначив про надання до позовної заяви копій товарно-транспортних накладних, якими підтверджується факт поставки товару (паль) ТОВ "ЖЗБ" на адресу позивача. Зауважив, що за умовами договору поставки від 02.10.2017 №СТ-0000024 від 02.10.2017 Постачальник зобов`язується на замовлення Покупця передати у власність залізобетонні вироби та при відвантаженні надати представнику Покупця оригінали рахунку на товар, сертифікат якості, інші документи (в разі необхідності); видаткову та податкову накладні. В ході перевірки відповідачем були витребувані тільки ті первинні документи, які передбачені умовами п. 4.1 вказаного договору, жодних інших документів, підтверджуючих факт поставки товару ТОВ "ЖЗБ" на адресу позивача, відповідачем під час перевірки витребувано не було. Зауважує, що вимогами податкового обліку не передбачено обов`язковості складання товарно-транспортних накладних в підтвердження віднесення витрат до складу валових, тим більше при перевірці не встановлено понесення позивачем витрат по транспортуванню придбаного товару.

Інших заяв по суті справи до суду не надійшло.

Під час розгляду справи представники сторін підтримали свої вимоги і заперечення з підстав, наведених у заявах по суті справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

На підставі наказу від 16.04.2019 №629, направлень від 28.03.2019 №№529/26-15-14-02-05, 530/26-15-02-05, від 29.03.2019 №677/26-15-42-08 відповідно до ст.ст. 20, 77, 80 ПК України ГУ ДФС у м. Києві проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ "Рембуд Теремки" з метою дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2017 по 31.12.2018, валютного - за період з 01.10.2017 по 31.12.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.10.2017 по 31.12.2018 та іншого законодавства за відповідний період, про результати якої складно акт від 20.05.2019 №330/26-15-14-02-05/34913768, копія якого міститься у справі (а.с. 71-94).

В акті зазначено про порушення позивачем вимог:

- п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, пп. 134.1. п. 134.1 ст. 134 ПК України, п. 5 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 "Дохід", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290, п. 5 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку №11 "Зобов`язання", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 №20, внаслідок чого занижено податок на прибуток за 4 квартал 2017р. у сумі 126169 грн.;

- п. 185. ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 198.2. ст. 198, п. 198.3 ст. 198, п. 200.1 ст. 200, п. 201.1 та п. 201.10. ст. 201 ПК України, в результаті чого занижено ПДВ за квітень 2018р. на 116823 грн.

Відповідач виніс податкові повідомлення-рішення від 05.06.2019:

- №2, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на 157711 грн. (у т.ч. 126169 грн. - основний платіж, 31542 грн. - штрафні санкції);

- №2, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ на 175235 грн. (у т.ч. 116823 грн. - основний платіж, 58412 грн. - штрафні санкції).

Спірні правовідносини виникли у сфері справляння податків і зборів та стосуються правомірності податкових повідомлень-рішень про збільшення грошових зобов`язань з податку на прибуток та ПДВ.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`я-зані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з п. 44.2 ст. 44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Платники податку, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.

Підпунктом 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Згідно з пп. а) п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у т.ч. в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Законом України від 16.07.1999 №996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено, що бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством та на даних якого ґрунтується податкова звітність (ч. 2 ст. 3).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформ-лення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, визнання витрат, які враховують для визначенні об`єкта оподаткування податком на прибуток, і визначення податкового кредиту з податку на додану вартість обумовлено придбанням платником товарів, робіт (послуг) з метою їх використання в межах господарської діяльності та здійснюється на підставі належно оформлених первинних документів і податкових накладних.

При вирішенні справи судом враховується усталена судова практика:

- вчинення платником податків певних господарських операцій і правомірність подальшого відображення їх у бухгалтерському та податковому обліку встановлюється на підставі вивчення і дослідження судом первинних документів такого платника податків;

- факт наявності у позивача податкових, чи-то видаткових накладних, інших документів з посиланням на поставку товарів (послуг), виписаних від імені постачальника, не є безумовним доказом реальності господарських операцій з ним, якщо інші обставини свідчать про недостовірність інформації в цих документах.

- документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються, тощо;

- сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце;

- презумпція добросовісності платника податків означає, що подані платником контро-люючому органу документи податкової звітності є дійсними, повно і об`єктивно відтворюють господарські операції, що є об`єктом оподаткування та/або фінансові показники яких впливають на податковий обов`язок платника податків, якщо інше не буде доведено контролюючим органом;

- надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі і є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом;

- про необґрунтованість податкової вигоди можуть також свідчити підтверджені дока-зами аргументи податкового органу, зокрема про наявність таких обставин: неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або об`єму матеріальних ресурсів, економічно необхідних для вироб-ництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв`язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних засобів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням податкової вигоди, якщо для цього виду діяльності також потрібні здійснення й облік інших господарських операцій; здійснення операцій із товаром, який не вироблявся або не міг бути вироблений в об`ємі, вказаному платником податків у документах обліку; відсутність первинних документів обліку.

Як встановлено перевіркою та підтверджується наявними у справі матеріалами, 02.10.2017 між позивачем (Покупець) і ТОВ "ЖЗБ" (Постачальник) укладено договір пос-тавки №СТ-0000024 (а.с.119-122), згідно з яким Постачальник зобов`язується на замовлення Покупця передати у власність залізобетонні вироби (товар), а Покупець зобов`язується прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату (п. 1.1). Найменування, одиниця виміру, загальна кількість товару, що підлягає продажу за цим Договором, ціна за одиницю товару, його часткове співвідношення (асортимент, номенклатура), умови та строки поставки визначаються рахунками, що є додатками до цього Договору та є його невід`ємними части-нами (п. 1.2). Постачальник здійснює поставку товару на замовлення Покупця окремими партіями, на кожну з яких Сторонами складається відповідний рахунок згідно з п. 1.2 цього Договору (п. 1.4). Сторони вважають партією товару кожну замовлену окрему партію товару, що передається у власність Покупця, згідно рахунку-фактури та відповідної видаткової накладної (п. 1.5).

До перевірки були надані видаткові та податкові накладні, перелік яких наведено у пп.пп. 3.1.1.1, 3.1.2.1 акта, на загальну суму 700942,80 грн., (у т.ч. ПДВ - 116823,80 грн.) (а.с. 75, 82). Недоліків в оформленні цих податкових та видаткових накладних відповідачем у акті не встановлено і судом не вбачається.

Як зазначено у акті, згідно з наданої до перевірки оборотно-сальдової відомості по рахунку 631 заборгованість по взаємовідносинах з ТОВ "ЖЗБ" відсутня. Позивач надав до суду виписку по рахунку № НОМЕР_1 з 01.10.2017 до 31.12.2018 і копії платіжних доручень, які підтверджують здійснення позивачем оплати (а.с. 123-130).

Додатково позивач надав копії:

- рахунків-фактур (а.с. 131-136):

- від 20.10.2017 №СТ-0000148 на суму 1101441,02 грн. (з них ПДВ - 183573,50 грн.);

- від 07.11.2017 №СТ-0000174 на суму 5995 грн. (з них ПДВ - 999,17 грн.);

- від 07.11.2017 №СТ-0000178 на суму 5995 грн. (з них ПДВ - 999,17 грн.);

- від 11.12.2017 №СТ-0000254 на суму 224016 грн. (з них ПДВ - 37336 грн.);

- від 26.12.2017 №СТ-0000277 на суму 336024 грн. (з них ПДВ - 56004 грн.);

- від 26.12.2017 №СТ-0000279 на суму 93120,19 грн. (з них ПДВ - 15520,03 грн.);

- товарно-транспортних накладних, оформлених між ТОВ "ЖЗБ" (Автомобільний пере-візник) і позивачем (Замовник) (а.с. 144, 148, 152, 156, 160, 163, 166, 168, 170, 174, 186, 190, 194, 197):

- від 18.12.2017 №СТ-0000281;

- від 26.12.2017 №СТ-0000304;

- від 26.12.2017 №СТ-0000303;

- від 23.12.2017 №СТ-0000296;

- від 27.12.2017 №СТ-0000305;

- від 27.12.2017 №СТ-0000306;

- від 26.12.2017 №СТ-0000299;

- від 26.12.2017 №СТ-0000302;

- від 18.12.2017 №СТ-0000280;

- від 16.12.2017 №СТ-0000278;

- від 15.12.2017 №СТ-0000276;

- від 14.12.2017 №СТ-0000272;

- від 12.12.2017 №СТ-0000260;

- від 12.12.2017 №СТ-0000259;

- від 29.11.2017 №СТ-0000218;

- від 28.11.2017 №СТ-0000209;

- паспортів на бетонні та залізобетонні вироби, що придбавались позивачем (а.с. 147, 149-150, 154, 157-158, 161, 164, 171, 175, 179, 183, 187, 191, 195, 198).

Надані позивачем докази підтверджують придбання у ТОВ "ЖЗБ" впродовж листо-пада, грудня 2018р. залізобетонних виробів загальною вартістю 700942,80 грн. (у т.ч. ПДВ - 116823,80 грн.).

Вказаний товар, як зазначив позивач і проти чого не заперечував відповідач, придба-вався позивачем для використання в межах господарської діяльності, а саме для виконання позивачем зобов`язань за договором підряду на виконання робіт по заглибленню паль від 23.10.2017 №17/55, укладеного між позивачем (Підрядник) і ТОВ "Алком" (Замовник) (а.с. 215-216), та за договором підряду на виконання комплексу робіт по заглибленню паль від 27.11.2017 №17/62, укладеного між позивачем (Підрядник) і ТОВ "Христинівське ХПП" (Замовник) (а.с. 226-227). Виконання робіт за цими договорами підтверджується наданими до суду копіями актів списання товарів, довідок про вартість використаних робіт та витрат, актів приймання виконаних будівельних робіт, підсумкових відомостей ресурсів (а.с. 217-225, 228-235).

Надані позивачем до суду засвідчені копії первинних документів відповідають вимо-гам ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", а податкові накладні - ст. 201 ПК України. Перевіркою не встановлено фактів визнання госпо-дарських договорів недійсними. Заперечень проти наданих позивачем доказів під час розгляду справи відповідачем не зазначалося, існування господарської мети придбання і подальшого використання позивачем товарів відповідачем не спростовано.

Отже, надані позивачем і досліджені судом документи є належними і допустимими доказами у справі, які в достатній мірі підтверджують фактичність здійснення господарських операцій з придбання позивачем у ТОВ "ЖЗБ" товару, його поставки і подальшого використання у власній господарській діяльності, та спростовують висновки відповідача про відсутність реальності проведених операцій.

Посилання відповідача у акті та у відзиві на відсутність товарно-транспортних накладних не є підставою для висновку про відсутність реального характеру господарських операцій, зважаючи на висновок Верховного Суду у постанові від 05.09.2019 №805/187/16-а, який зазначив, що відсутність товарно-транспортних накладних не є підставою для беззапе-речного висновку про завищення позивачем суми податкового кредиту з ПДВ, оскільки зазначені документи є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами переве-зення, а не за договором поставки, який укладено між позивачем та його контрагентом.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає обґрунтованими доводи позивача про відсутність зазначених в акті порушень і правомірність декларування ним спірних сум податку на прибуток та ПДВ, оскільки такі доводи позивача відповідають приписам ПК України і в достатній мірі підтверджені відповідними засобами доказування. Недостатність доказів і недоведеність відповідачем, на якого КАС України покладає тягар доказування правомірності прийнятого рішення, тих обставин, які стали підставою для його прийняття, вказують на неправомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, що є підставою для визнання їх протиправними і скасування та задоволення позову.

З огляду на задоволення позову і відповідно до ст. 139 КАС України сплачений позивачем згідно з платіжним дорученням від 21.06.2019 №571 (а.с. 23) судовий збір у сумі 4994,19 грн. підлягає стягненню на його користь з відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 90, 241-246, 250 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Задовольнити адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Рембуд Теремки" повністю.

2. Визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 05.06.2019 №2 та №2.

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рембуд Теремки" з бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві судовий збір у сумі 4994,19 грн. (чотири тисячі дев`ятсот дев`яносто чотири гривні 19 копійок).

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Рембуд Теремки";

03151, м. Київ, вул. Волинська, 48/50, оф. 204, .

Відповідач: Головне управління ДФС у м. Києві;

04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст.ст. 293-297 КАС України. Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.А. Костенко