Справа № 420/15391/20
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2021-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.

Розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, вул. Середньофонтанська, 30-Б, м. Одеса, 65039) про зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

31 грудня 2020 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), у якому позивачка просить суд:

зобов`язати Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни до актового запису № 12351 від 04 грудня 2015 року, зробленого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції про народження дочки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінивши в актовому записі запис про мати з « ОСОБА_3 » Громадянка Ісламської республіки Афганістан на « ОСОБА_1 » Громадянка Ісламської республіки Афганістан;

зобов`язати Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни до актового запису № 6903 від 17 жовтня 2017 року, зробленого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області про народження дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , змінивши в актовому записі запис про мати з « ОСОБА_5 » Громадянка Ісламської республіки Афганістан на « ОСОБА_1 » Громадянка Ісламської республіки Афганістан.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 31.12.2020 року о 12:58:50 справа №420/15391/20 розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалою суду від 05.01.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з підстав необхідності надання до суду уточненої позовної заяви із приведеними у відповідність позовними вимогами згідно п.4 ч.1 ст.5 КАС України.

21.01.2021 року за вх.№ЕП/1513/21 та 22.01.2021 року за вх.№3199/21 від позивачки надійшла уточнена позовна заява, чим усунуто недоліки позовної заяви. Згідно уточненої позовної заяви позивачка просить суд:

визнати неправомірними дії Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо відмови в прийнятті поданих ОСОБА_1 документів для внесення змін до актового запису №12351 від 04 грудня 2015 року та до актового запису №6903 від 17 жовтня 2017 року;

зобов`язати Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни до актового запису № 12351 від 04 грудня 2015 року, зробленого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції про народження моєї дочки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінивши в актовому записі запис про мати з « ОСОБА_3 » Громадянка Ісламської республіки Афганістан на « ОСОБА_1 » Громадянка Ісламської республіки Афганістан;

зобов`язати Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни до актового запису № 6903 від 17 жовтня 2017 року, зробленого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області про народження моєї дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , змінивши в актовому записі запис про мати з « ОСОБА_5 » Громадянка Ісламської республіки Афганістан на « ОСОБА_1 » Громадянка Ісламської республіки Афганістан.

Ухвалою суду від 26.01.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін згідно ст.262 КАС України.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що у свідоцтві про народження її дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_4 невірно зазначено ім`я матері. Протягом 2020 року позивачка зверталася до органів реєстрації актів цивільного стану з питань внесення змін у свідоцтво про народження її дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , але їй було відмовлено усно та рекомендовано до суду для вирішення вказаного питання. З огляду на вказане, позивачка звернулась до суду із вказаним позовом.

12.02.2021 року за вх.№ЕП/3855/21 засобами електронного поштового зв`язку та 15.02.2021 року за вх.№7321/21 через відділення пошти надійшли заперечення відповідача.

Згідно ч.4 ст.162 КАС України до відзиву додаються:

1) докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем;

2) документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

До заперечення не надано доказів його направлення на адресу позивачки, у зв`язку із цим суд не приймає їх до розгляду як заяву по суті справи.

Розглянувши у письмовому провадженні матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, що мають значення для розгляду справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 , громадянка Афганістану, проживає на території України на підставі посвідки на постійне проживання № НОМЕР_2 (а.с.7), документована паспортом Ісламської республіки Афганістан (а.с.14).

04.12.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 про народження ОСОБА_2 (а.с.10). У графі «Мати» прізвище відсутнє, наявне ім`я ОСОБА_3 .

17.10.2017 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 про народження ОСОБА_4 (а.с.11). У графі «Мати» наявне прізвище ОСОБА_5 , наявне ім`я ОСОБА_3 .

При цьому по факту народження ІНФОРМАЦІЯ_3 третьої дочки ОСОБА_7 видане Свідоцтво про народження із вірним ім`ям матері - ОСОБА_1 .

Як зазначає позивачка, протягом 2020 року вона зверталася до органів реєстрації актів цивільного стану з питань внесення змін у свідоцтво про народження її дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , але їй було відмовлено усно та рекомендовано до суду для вирішення вказаного питання. З огляду на вказане, позивачка звернулась до суду із вказаним позовом.

Відповідно до ст.8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно ст.22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пленум Верховного Суду України в п. 3 постанови від 07.07.1995р. № 12 "Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах, громадянського стану" зазначив, що згідно з Законом України "Про державну реєстрацію актів громадянського стану" і Правилами про встановлення порядку реєстрації актів громадянського стану, суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану як у випадках не виправлення органами реєстрації актів громадянського стану помилок, допущених при складанні актового запису, так і при відмові зазначених органів внести в ці записи передбачені законодавством зміни (прізвища, імені, по батькові тощо) і доповнення (наприклад, про національність і громадянство батьків).

При цьому, згідно п.4 ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Заявлені позовні вимоги суд розглядає з точки зору публічно-правових відносин та оцінює дії суб`єкта владних повноважень, вчинені чи не вчинені у розрізі правовідносин щодо визначення імені позивачки у свідоцтвах про народження її дітей. В іншому випадку виключається характер спірних правовідносин як публічно-правових, а розгляд справи зведеться до вирішення приватного питання, пов`язаного із зазначенням її імені в актових записах її дітей.

Відносини, що пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесення до актових записів цивільного стану змін, їх поновлення і анулювання регулює Закон України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", який також визначає засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі № 20390/07 від 16 травня 2013 року постановив, що Україна порушила стосовно заявниці статтю 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року №№ 005 (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, якою кожному гарантується право на повагу до приватного і сімейного життя.

Відповідно до положень статті 8 Конвенції, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Європейський суд у своєму рішенні зазначив, що в особи можуть існувати справжні причини, щоб бажати змінити своє ім`я, а законодавчі обмеження такої можливості можуть бути виправдані інтересами суспільства, наприклад, для забезпечення точного обліку населення або схоронності засобів ідентифікації та зв`язку носіїв певного імені з сім`єю. Державному органу належить навести відповідні та достатні підстави на підтримку своєї відмови у наданні дозволу на зміну імені особи для того, щоб це обмеження вважалося необхідним у демократичному суспільстві.

Якщо існує суперечність стосовно правильного тлумачення закону, безперечним є те, що право особи на збереження свого імені, як і право на його зміну, визнається законодавством України. Слід зауважити, що українська система зміни імен видається доволі гнучкою та особа може змінити своє ім`я, дотримуючись спеціальної процедури, яка передбачає тільки мінімальні обмеження, які застосовуються у дуже конкретних випадках, здебільшого пов`язаних з кримінальним судочинством. У той самий час, як видається, будь-яких ширших міркувань для накладення обмежень на зміну імені особи - таких як точний облік населення або зв`язок носіїв певного імені з сім`єю - державними органами не висувається. За такої ситуації майже повної свободи зміни імені або прізвища особи обмеження, накладені на зміну по батькові, не видаються належним чином та достатньою мірою мотивованими національним законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" № 2398-VІ від 01.07.2010 року, встановлено, що Державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Частиною 1 ст. 6 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" передбачено, що відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Згідно зі ст. 9 Закону України № 2398-VІ від 01.07.2010 року, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України № 2398-VІ від 01.07.2010 року, внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Частинами 3 та 4 ст. 22 Закону України № 2398-VІ від 01.07.2010 року передбачено, що заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених законодавством, - за місцем зберігання актового запису цивільного стану. Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису.

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану регулюється Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року №96/5 (далі - Правила).

Відповідно до п. 2.1. Правил, заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника.

Пунктом 2.5. Правил передбачено, що заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається, зокрема особою, щодо якої складено актовий запис.

Відповідно до 2.6. Правил, разом із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану заявником подаються: свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні; інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті.

Згідно з п. 2.12. Правил, на підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову.

Відповідно до п.п. 2.13.2 п. 2.13 Правил, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема постанова адміністративного суду.

Підпунктом 2.16.7 п. 2.16 Правил зазначено, що на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду.

Відповідно до п. 2.18 Правил зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації за місцем зберігання відповідного актового запису цивільного стану.

Таким чином, необхідною обставиною для внесення змін до акту цивільного стану чи, принаймні, розгляду питання щодо внесення змін, є звернення до відділу державної реєстрації актів цивільного стану із заявою у встановленому законом порядку.

Позивачка вказує, що протягом 2020 року вона зверталася до органів реєстрації актів цивільного стану з питань внесення змін у свідоцтво про народження її дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , але їй було відмовлено усно та рекомендовано звернутися до суду для вирішення вказаного питання.

Встановити дійсність таких обставин неможливо, доказів звернення позивачкою до суду не надано.

За змістом ст.2 КАС України однією із загальних засад (принципом) адміністративного судочинства є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Згідно ч.1-2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Оскільки доказів звернення позивачки у встановленому законом порядку до відділу державної реєстрації актів цивільного стану не надано та відмови їй у внесенні змін до записів, суд констатує, що необґрунтованими є твердження про порушення прав позивача, станом на дату звернення до суду з позовом.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав визнання неправомірними дій Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо відмови в прийнятті поданих ОСОБА_1 документів для внесення змін до актового запису №12351 від 04 грудня 2015 року та до актового запису №6903 від 17 жовтня 2017 року, оскільки доказів звернення до відповідача з такою вимогою та відмови у прийнятті документів суду не надано.

За відсутності факту звернення позивачки із заявою відповідач не складав відповідний висновок, а тому вирішення питання щодо зобов`язання відповідача внести зміни до актових записів є передчасним, а в контексті розгляду його відповідачем взагалі не може бути досліджений судом.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи відсутність факту звернення позивачки у встановленому порядку до Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та відмови їй у внесенні змін до записів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 та ч. 2 ст. 73 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Доводи позовної заяви щодо протиправності відмови в прийнятті поданих ОСОБА_1 документів для внесення змін до актового запису №12351 від 04 грудня 2015 року та до актового запису №6903 від 17 жовтня 2017 року не знайшли документального підтвердження, а тому позов задоволенню не підлягає.

Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень не стягуються.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 255, 260-262, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, вул. Середньофонтанська, 30-Б, м. Одеса, 65039) про зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. 293,295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя М.М. Аракелян

.