Справа № 460/832/20
Суддя: Н.С. Гудима
Дата ухвалення: 2021-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

25 березня 2021 року м. Рівне №460/832/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гудими Н.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 в своїх інтересах та інтересах дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
доУправління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації
визнання відмов протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду в своїх інтересах та інтересах її дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (далі по тексту, - позивачі) з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації (далі по тексту, - відповідач, Управління), якою просили:

визнати протиправною відмову відповідача у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 та дитині ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва і особистого підсобного господарства відповідно до ст. 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ за періоди з 22 травня 2008 року по 22 липня 2011 року включно, з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року включно та з 17 липня 2018 року;

визнати протиправною відмову відповідача у нарахуванні та виплаті дитині позивача ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва і особистого підсобного господарства відповідно до ст. 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ, з 10 серпня 2008 року по 22 липня 2011 року включно, з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року включно та починаючи з 17 липня 2018 року;

визнати протиправною відмову відповідача у нарахуванні та виплаті дитині позивача ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва і особистого підсобного господарства відповідно до ст. 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ, з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року включно та починаючи з 17 липня 2018 року;

зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 та дитині ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва і особистого підсобного господарства відповідно до ст. 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ за періоди з 22 травня 2008 року по 22 липня 2011 року включно, з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року включно в розмірі 40 процентів від мінімальної заробітної плати;

зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити дитині позивача ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва і особистого підсобного господарства відповідно до ст. 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ, з 10 серпня 2008 року по 22 липня 2011 року включно, з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року включно в розмірі 40 процентів від мінімальної заробітної плати;

зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити дитині позивача ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва і особистого підсобного господарства відповідно до ст. 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ, з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року включно в розмірі 40 процентів від мінімальної заробітної плати;

зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 і дітям: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва і особистого підсобного господарства в розмірі 40 процентів від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року, починаючи з 17 липня 2018 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачі перебувають на обліку як потерпілі від аварії на ЧАЕС та проживають в населеному пункті, що належить до зони радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи. Позивач повідомила, що в січні 2020 року звернулася до управління з заявою про нарахування та виплату їй та її дітям щомісячної грошової допомоги, у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, встановлену ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Однак відповідач відмовив у виплаті такої допомоги, мотивуючи це тим, що виплата такої допомоги у період з 22.05.2008 по 22.07.2011, з 01.01.2014 по 02.08.2014 та з 17.07.2018 здійснена у розмірах, визначених законодавством. Також вказано, що Законом України №76-VIII від 28.12.2014 "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України" статтю 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виключено. Стверджує, що відповідач зобов`язаний був нараховувати та виплачувати вказану щомісячну грошову допомогу в період з 22.05.2008 по 22.07.2011, з 01.01.2014 по 02.08.2014 та з 17.07.2018 у розмірах, визначених ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а постановою Кабінету Міністрів України. З огляду на наведене та беручи до уваги рішення Конституційного Суду України від 17.07.2018 у справі №6-р/2018, згідно з яким фактично відновлено дію ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", вважає відмову відповідача у нарахуванні та виплаті щомісячної грошової допомоги у відповідних розмірах протиправною та неправомірною. За таких обставин, просили позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 18.02.2020 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с. 18--20).

11.03.2020 на адресу суду надійшов відзив Управління на позовну заяву (а.с.25-26), у якому останній позов не визнав. В обґрунтування заперечень зазначив, що в Управління відсутні підстави для нарахування та виплати позивачу та її донькам з 17.07.2018 щомісячної грошової допомоги, у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, встановлену ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки з 01.01.2015 Законом України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28.12.2014 №79-VIIІ (норми якого неконституційними не визнавалися) право встановлювати розміри виплати відповідно до вказаної статті надано Кабінету Міністрів України. Повідомив, що з 22.05.2008 по 22.07.2011 та з 01.01.2014 по 02.08.2014 спірна щомісячна грошова допомога позивачеві та її донькам нараховувалася та виплачувалася у розмірах, визначених законодавством, а за період з 17.07.2018 грошова допомога не нараховувалася. З огляду на наведене, просив задоволенні позову відмовити повністю.

Ухвалою суду від 12.03.2020 провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі №510/1286/16-а.

Ухвалою суду від 04.02.2021 провадження у справі поновлено.

Як свідчить зміст позовної заяви, позивач вказав відповідачем Управління праці та соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації ().

Поряд з цим, зважаючи на те, що згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань найменування юридичної особи з кодом є Управління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації, суд вважає, що належним найменуванням відповідача у даній справі є Управління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, то відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до вимог ч.3 ст.263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Розглянувши заяви по суті справи, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 має статус потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи, що не заперечується сторонами та підтверджується копією відповідного посвідчення (3 категорія) серії НОМЕР_1 від 03.03.1993 (а.с.7). Позивачі перебувають на обліку в Управлінні, що не заперечувалося жодною із сторін.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 та її діти у спірний період проживали в селі Цепцевичі, Сарненського району Рівненської області, яке відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106, належить до зони гарантованого добровільного відселення (а.с.6).

В січні 2020 року позивач звернулася до Управління із заявою про надання їй довідок про суми нарахованої та виплаченої їй та її дітям щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства у розмірах, встановлених ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за періоди з 22.05.2008 по липень 2011 року, з 01.01.2014 по серпень 2014, за період з 17.07.2018 по січень 2020 та щодо виплати такої допомоги .

20.01.2020 листом №01/5-14-365 у відповідь на зазначену заяву Управління повідомило позивача, що Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" №76 від 28.12.2014 стаття 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виключена, а тому Управління не має підстав для нарахування і виплати позивачу вказаної щомісячної грошової допомоги. Також повідомлено, що за період з 17.07.2008 по 22 липня 2011 року та з 01.01.2014 по серпень 2014 щомісячна грошова допомога нарахована та виплачена позивачу та її дітям ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України (а.с.12).

Не погодившись з відмовою відповідача щодо нарахування та виплати щомісячної грошової допомоги у розмірі встановленому законом, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, соціального захисту потерпілого населення визначено в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до положень статті 37 цього Закону (в редакції, чинній з 09 липня 2007 року) громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в таких розмірах: у зоні посиленого радіоекологічного контролю - 30 процентів від мінімальної заробітної плати; у зоні гарантованого добровільного відселення - 40 процентів від мінімальної заробітної плати; у зоні безумовного (обов`язкового) відселення - 50 процентів від мінімальної заробітної плати.

Перелік населених пунктів, жителям яких виплачується щомісячна грошова допомога, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Ця допомога виплачується щомісячно за місцем роботи, пенсіонерам - органами, які виплачують пенсію, непрацюючим громадянам - місцевими державними адміністраціями або виконавчими органами рад за місцем проживання. Виплата за два і більше місяців забороняється.

Підпунктом 8 п.28 розділу ІІ Закону України від 28.12.2007 №107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" текст статті 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" викладено в новій редакції, згідно з якою громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Перелік населених пунктів, жителям яких виплачується щомісячна грошова допомога, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Ця допомога виплачується щомісячно органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації. Виплата за два і більше місяців забороняється.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 положення п.28 розділу ІІ Закону № 107-VI визнані неконституційними.

При цьому, суд зазначає, що ні Закон України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» №107-VI від 28.12.2007, ні Закон України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» №835-VI від 26.12.2008, ні Закон України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» №2154-VI, 27.04.2010, ні Закон України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» № 2857-VI, 23.12.2010, ні будь-які інші Закони України, не наділяли Кабінет Міністрів України правом встановлювати розмір щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства для громадян, які проживають на територіях радіоактивного забруднення.

Таким чином, відповідач повинен був нараховувати та виплачувати позивачу в період з 22.05.2008 по 22.07.2011 та її дітям ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) в період з 22.05.2008 по 22.07.2011, ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) в період з 10.08.2008 по 22.07.2011, грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства у розмірі, встановленому статтею 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ від 28.02.1991.

Відповідно до п.3 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» №4282-VI від 22.12.2011, у 2012 році норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік.

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» № 5515-VI від 06.12.2012, у 2013 році норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31,37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік.

Отже, з аналізу наведених норм вбачається, що визначення порядку та розмірів виплат громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у 2012 та 2013 бюджетних роках делеговано Кабінету Міністрів України.

Разом з тим, Закон України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014 №719-VII (далі - Закон №719-VII), який набрав чинності з 01.01.2014, не встановлював будь-яких обмежень з приводу застосування статті 37 Закону №796-XII.

Обмеження дії норм статті 37 Закону №796-XII у 2014 році відбулося після прийняття Закону України «Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31.07.2014 №1622-VII (далі - Закон 1622-VII), який набрав чинності 03.08.2014.

Так, Законом №1622-VII розділ «Прикінцеві положення» Закону №719-VII були доповнені, зокрема, пунктом 6-7, згідно з яким норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та54 Закону №796-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Таким чином, суд констатує, що з 01.01.2014 по 02.08.2014 Законом №719-VII не було передбачено жодних змін чи обмежень для застосування розмірів щомісячної грошової допомоги особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, встановленої статтею 37 Закону №796-XII.

Відтак, відповідач повинен був нараховувати та виплачувати позивачу в період з 01.01.2014 по 02.08.2014 та її дітям ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) в період з 01.01.2014 по 02.08.2014, ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) в період з 01.01.2014 по 02.08.2014, ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) в період з 01.01.2014 по 02.08.2014, грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства у розмірі, встановленому статтею 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ від 28.02.1991.

При цьому, суд наголошує, що виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру виплат застосуванню підлягає саме стаття 37 Закону 796-XII, а не постанова Кабінету Міністрів України «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 26.07.1996 №836, яка істотно звужує обсяг, встановлених законом прав.

Підпунктом 7 пункту 4 Розділу І Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-VІІІ, який набрав чинності з 01.01.2015, статті 31, 37, 39 та 45 Закону №796-XII виключено.

Рішенням Конституційного Суду України від 17.07.2018 №6-р/2018 підпункт 7 пункту 4 Розділу І Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-VІІІ визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Отже, рішенням Конституційного Суду України з 17.07.2018 відновлено дію статті 37 Закону №796-XII, тобто остання з 17.07.2018 є чинною.

Відповідно до ст.63 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" фінансування витрат, пов`язаних із його реалізацією, здійснюється за рахунок державного бюджету.

Правові засади функціонування бюджетної системи України, її принципи, основи бюджетного процесу і міжбюджетних відносин та відповідальність за порушення бюджетного законодавства визначаються Бюджетним кодексом України.

Згідно із пп.5 п.63 розділу І Закону України від 28 грудня 2014 року №79-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" розділ VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, відповідно до якого норми і положення, зокрема, статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону №796-XII застосовуються у порядку та розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Вказані доповнення Конституційним Судом України в установленому порядку неконституційними не визнавалися.

Кабінет Міністрів України не визначив порядку та розміру виплати грошової допомоги, передбаченої ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

За таких обставин, за відсутності постанови Кабінету Міністрів України про порядок та розмір виплати грошової допомоги, передбаченої ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", до спірних правовідносин застосуванню підлягають безпосередньо норми ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (у редакції, чинній з 09 липня 2007 року).

Щодо обчислення розміру щомісячної грошової допомоги, суд зазначає наступне.

01 січня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 №1774-VІІІ. За змістом пункту 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №1774-VІІІ мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 01 січня календарного року, починаючи з 01 січня 2017 року.

Таким чином, за загальним правилом дії норм права у часі, у зв`язку з набранням чинності Законом України №1774-VІІІ, яким установлено розрахункову величину для визначення посадових окладів, заробітної плати працівників та інших виплат і заборонено застосовувати мінімальну заробітну плату після набрання чинності цим Законом, положення ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щодо обчислення щомісячної грошової допомоги у процентному співвідношенні до мінімальної заробітної плати застосуванню не підлягають.

Отже, з 17.07.2018 відновлено право осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та проживають в зоні гарантованого добровільного відселення, на щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, передбачену статтею 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі, що дорівнює 40% від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 01 січня календарного року, а не від мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Аналогічна за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 у зразковій справі №240/4946/18.

Зважаючи на встановлене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 мають статус потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи та проживають в населеному пункті, який відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106, належить до зони гарантованого добровільного відселення, а тому мають право на нарахування та виплату щомісячної грошової допомоги, передбаченої ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

З урахуванням обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що відповідач, відмовляючи в нарахування та виплаті позивачам ОСОБА_1 з 22.05.2008 по 22.07.2011, з 01.01.2014 по 02.08.2014 та з 17.07.2018, ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) в період з 22.05.2008 по 22.07.2011, з 01.01.2014 по 02.08.2014 та з 17.07.2018, ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) в період з 10.08.2008 по 22.07.2011 з 01.01.2014 по 02.08.2014 та з 17.07.2018, ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) з 01.01.2014 по 02.08.2014 та з 17.07.2018 щомісячної грошової допомоги у розмірі, встановленому ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", діяв не на підставі, не в межах та не у спосіб, визначені чинним законодавством, чим порушив права позивачів на гарантований соціальний захист.

Таким чином, суд дійшов висновку, що порушені права позивачів підлягають захисту шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті позивачу та її дітям щомісячної грошової допомоги у розмірах, визначених ст.37 Закону №796-ХІІ за періоди з 22.05.2008 по 22.07.2011, з 01.01.2014 по 02.08.2014 та з 17.07.2018- ОСОБА_1 , з 22.05.2008 по 22.07.2011, з 01.01.2014 по 02.08.2014 та з 17.07.2018- ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), з 10.08.2008 по 22.07.2011 з 01.01.2014 по 02.08.2014 та з 17.07.2018 - ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), з 01.01.2014 по 02.08.2014 та з 17.07.2018, ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ).

З огляду на те, що судом встановлено протиправність дій відповідача у спірних правовідносинах, то задоволенню також підлягають похідні позовні вимоги позивачів - про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити щомісячну грошову допомогу, встановлену ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" ОСОБА_1 за періоди з 22.05.2008 по 22.07.2011, з 01.01.2014 по 02.08.2014 в розмірі 40% від мінімальної заробітної плати та з 17.07.2018 - у розмірі 40% від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року; ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за періоди з 22.05.2008 по 22.07.2011, з 01.01.2014 по 02.08.2014 в розмірі 40% від мінімальної заробітної плати та з 17.07.2018 - у розмірі 40% від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року; ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) за періоди з 10.08.2008 по 22.07.2011, з 01.01.2014 по 02.08.2014 в розмірі 40% від мінімальної заробітної плати та з 17.07.2018 - у розмірі 40% від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року; ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) за періоди з 01.01.2014 по 02.08.2014 в розмірі 40% від мінімальної заробітної плати та з 17.07.2018 - у розмірі 40% від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року.

При цьому, доводи відповідача щодо порушення позивачами строків звернення до суду відхиляє як безпідставні, з огляду на таке.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно із статтею 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами частини першої статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини другої статті 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Застосовуючи строки у зазначеній сфері, потрібно розрізняти право особи на соціальний захист та право особи на судовий захист. Право на соціальний захист особи реалізується відповідним суб`єктом владних повноважень, за зверненням такої особи з проханням надати певний статус та здійснити відповідні виплати. У випадку якщо особа вважає, що існує спір у публічно-правовій сфері стосовно реалізації її права на соціальний захист, зумовлений протиправними рішеннями, діями або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, така особа може звернутися до адміністративного суду з позовом, що буде способом реалізації права на судовий захист.

Згідно з Конституцією України право особи на соціальний захист гарантується, насамперед, статтею 46, а право на судовий захист - статтями 55 та 124.

Строки у сфері соціального захисту застосовує відповідний суб`єкт владних повноважень або суд у випадку визнання рішення, дії чи бездіяльності відповідного суб`єкта протиправними та задоволення позову особи

Строк звернення до суду стосується виключно питання прийняття до розгляду або відмови в розгляді позовних вимог по суті, але не застосовується для прийняття рішення про задоволення чи не задоволення таких вимог, а також періоду, протягом якого такі вимоги підлягають задоволенню.

У триваючих правовідносинах суб`єкт владних повноважень протягом певного проміжку часу ухиляється від виконання своїх зобов`язань (триваюча протиправна бездіяльність) або допускає протиправну поведінку (триваюча протиправна діяльність) по відношенню до фізичної або юридичної особи. Прикладом таких правовідносин є правовідносини, що виникають у сфері реалізації права громадян на соціальний захист.

Важливо, що предметом позову в категорії справ стосовно соціального захисту є дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, пов`язані з соціальними виплатами, які можуть бути регулярними, періодичними, одноразовими, обмеженими в часі платежами, а тому строк на соціальний захист та строки звернення до суду залежать також від виду відповідного платежу як форми соціального захисту з боку держави.

Відлік строків для звернення з метою реалізації права на соціальний захист розпочинається з моменту отримання відповідним суб`єктом владних повноважень від особи заяви, до якої додано пакет необхідних документів. Відлік строків для звернення до суду (у випадку незгоди особи з відповідним рішенням, дією чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду зазначеної заяви) розпочинається з моменту, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про таке порушення своїх прав, крім випадків, якщо інше прямо не передбачено законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника (параграфи 52, 56).

Отже, національне законодавство має тлумачитися таким чином, щоб результат тлумачення відповідав принципам справедливості, розумності та узгоджувався з положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція).

Протиправна невиплата соціальних виплат або протиправне невідновлення виплати, що сталися з вини держави в особі її компетентних органів (зокрема, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Міністерства соціальної політики України, ПФУ, тощо), можуть бути віднесені до триваючих правопорушень, оскільки суб`єкт владних повноважень протягом певного проміжку часу ухиляється від виконання своїх зобов`язань (триваюча протиправна бездіяльність) або допускає протиправну поведінку (триваюча протиправна діяльність) стосовно особи, чим порушує його/її право на соціальних захист.

Як свідчать матеріали справи, про протиправне не відновлення (відмову у) виплати(і) спірної грошової допомоги позивачі дізналися з листа-відмови відповідача у січні 2020 року, а з позовом до суду звернулися у лютому 2020 року, тобто в межах встановленого шестимісячного строку, визначеного ст. 122 КАС України. З огляду на вказане, доводи відповідача про порушення строку звернення до суду не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами справи.

Решта доводів та аргументів учасників справи не мають значення для правильного вирішення спору по суті, не впливають на встановлені в ході розгляду справи обставини і не спростовують викладених висновків суду.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не виконав процесуального обов`язку доказування своєї позиції та не довів правомірності своєї поведінки у спірних правовідносинах, будь-яких доказів на підтвердження протилежних, аніж встановлено судом фактів при розгляді цієї справи, не подав. Натомість порушене право позивачів знайшло своє підтвердження в ході розгляду справи, і їхні доводи відповідають обставинам справи та ґрунтуються на нормах матеріального закону.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись положеннями ст.139 КАС України на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ), до Управління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації (вулиця Демократична, 46, місто Сарни, 34500; ) про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинення певних дій - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства у розмірах, встановлених статтею 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за періоди з 22.05.2008 по 22.07.2011, з 01.01.2014 по 02.08.2014 та починаючи з 17.07.2018.

Визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації щодо відмови нарахуванні та виплаті ОСОБА_3 щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства у розмірах, встановлених статтею 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 10.08.2008 по 22.07.2011, з 01.01.2014 по 02.08.2014 та починаючи з 17.07.2018.

Визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_4 щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства у розмірах, встановлених статтею 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.01.2014 по 02.08.2014 та починаючи з 17.07.2018.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, встановленої статтею 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за періоди з 22.05.2008 по 22.07.2011, з 01.01.2014 по 02.08.2014 - в розмірі 40% від мінімальної заробітної плати, з 17.07.2018 - в розмірі 40% від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року, з урахуванням проведених виплат.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2 щомісячної грошової допомоги, у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, встановленої статтею 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за періоди з 22.05.2008 по 22.07.2011, з 01.01.2014 по 02.08.2014 - в розмірі 40% від мінімальної заробітної плати, з 17.07.2018 - в розмірі 40% від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року, з урахуванням проведених виплат.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації здійснити нарахування та виплату ОСОБА_3 щомісячної грошової допомоги, у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, встановленої статтею 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за періоди з 10.08.2008 по 22.07.2011, з 01.01.2014 по 02.08.2014 - в розмірі 40% від мінімальної заробітної плати, з 17.07.2018 - в розмірі 40% від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року, з урахуванням проведених виплат.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації здійснити нарахування та виплату ОСОБА_4 щомісячної грошової допомоги, у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, встановленої статтею 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за періоди з 01.01.2014 по 02.08.2014 - в розмірі 40% від мінімальної заробітної плати, з 17.07.2018 - в розмірі 40% від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року, з урахуванням проведених виплат.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління праці та соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складений 25 березня 2021 року.

Суддя Н.С. Гудима