Справа № 240/19406/20
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2021-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/19406/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Семенюк Микола Миколайович

Суддя-доповідач - Боровицький О. А.

30 березня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Шидловського В.Б. Матохнюка Д.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року (повний текст якої складено в м. Житомирі) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до 10 Територіального вузла урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до 10 Територіального вузла урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність 10 Територіального вузолу урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з червня 2016 року по 02 жовтня 2018 року та компенсації за невикористані дні додаткової відпустки за 2017, 2018 роки;

- зобов`язати 10 Територіальний вузол урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з червня 2016 року по 02 жовтня 2018 року;

- зобов`язати 10 Територіальний вузол урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки у кількості 28 днів за 2017, 2018 роки.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач з 25.06.2016 проходив військову службу у 10 Територіальному вузлі урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (далі - 10 ТВУЗ Держспецзв`язку), наказом начальника 10 ТВУЗ Держспецзв`язку № 96-ОС від 02.10.2018 виключений зі списків особового складу 10 ТВУЗ Держспецзв`язку, є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 від 20.07.2017.

Позивач звернувся до відповідача із заявою щодо виплати грошової компенсації за відпустку, як учаснику бойових дій та індексації, за результатами розгляду якої листом відповідача від 23.10.2020 № 59/10-1429 позивача повідомлено, що в період проходження служби в 10 ТВУЗ Держспецзв`язку йому проводилось нарахування та виплата індексації грошового забезпечення згідно чинного законодавства України, а підстав для виплати грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій немає.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України "Про Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України", до особового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України належать військовослужбовці, державні службовці та інші працівники.

Соціальний та правовий захист військовослужбовців Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та членів їхніх сімей здійснюється відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та інших законів (ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України").

Щодо компенсації за невикористані дні додаткової відпустки.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно із пунктом 12 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (далі - Закон № 3551-ХІІ) учасникам бойових дій надаються такі пільги, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Статтею 4 Закону України від 05 листопада 1996 року № 504/96-ВР "Про відпустки" (далі - Закон № 504/96-ВР) передбачено такі види щорічних відпусток: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу зі шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

Відповідно до статті 16-2 Закону № 504/96-ВР учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка зі збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Згідно з пунктом 8 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-ХІІ), військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України "Про відпустки"; інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.

У разі, якщо Законом України "Про відпустки" або іншими законами України передбачено надання додаткових відпусток без збереження заробітної плати, такі відпустки військовослужбовцям надаються без збереження грошового забезпечення.

Абзацом третім пункту 14 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Отже, у випадку звільнення військовослужбовців з військової служби їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки, в тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону № 504/96-ВР та пунктом 12 частини першої статті 12 Закону № 3551-ХІІ.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 у справі № 620/4218/18, а відповідно до ч. 3 ст. 291 КАС України, при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Судом встановлено, що наказом начальника 10 ТВУЗ Держспецзв`язку № 96-ОС від 02.10.2018 позивач не був звільнений з військової служби, а був виключений зі списків особового складу у зв`язку із призначенням у розпорядження Голови Служби Безпеки України (а.с.13-15), а тому відповідач правомірно не нарахував та не виплатив позивачу грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2017-2018 роки, у зв`язку з чим позовні вимоги щодо не нарахування та невиплати грошової компенсації за невикористані додаткові відпустки, як учаснику бойових дій, задоволенню не підлягають.

Відносно бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з червня 2016 року по 02 жовтня 2018 року, та в задоволенні позову в цій частині слід відмовити виходячи з наступного.

Позивач стверджує, що йому під час служби відповідачем не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення.

Як вбачається з листа відповідача від 23.10.2020 № 59/10-1429, відзиву на позовну заяву, в період проходження позивачем служби в 10 ТВУЗ Держспецзв`язку йому проводилось нарахування та виплата індексації грошового забезпечення згідно чинного законодавства України.

Як вбачається з доданих до позовної заяви довідок про доходи ОСОБА_1 (а.с.10-12), правдивість інформації в яких позивач не заперечує, йому під час служби в 10 ТВУЗ Держспецзв`язку нараховувалась та виплачувалась індексація грошового забезпечення в грудні 2016 року-липні 2017 року, грудні 2017 року-лютому 2018 року, що спростовує твердження позивача про не нарахування та не виплату йому індексації під час служби і свідчить про вчинення відповідачем дій по нарахуванню та виплаті позивачу індексації грошового забезпечення під час служби в 10 ТВУЗ Держспецзв`язку і, відповідно, відсутність бездіяльності відповідача щодо такого нарахування та виплати.

При цьому суд звертає увагу, що позивач не вказує про протиправність дій відповідача щодо нарахування та виплати йому під час служби індексації в певному розмірі та не обґрунтовує свій позов такими діями.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Шидловський В.Б. Матохнюк Д.Б.