Справа № 640/8509/21
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2021-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

31 березня 2021 року м. Київ № 640/8509/21

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Добрянська Я.І., ознайомившись з заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ТФ-К» про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви,-

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося ТОВ «ТФ-К» зі заявою, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- зупинення дії реєстру об`єктів прав інтелектуальної власності Державної митної служби України в частині об`єкту ПІВ внесеного під №94 - Патент України на винахід від 10.12.2008 № 60285 «КАБЕЛЬ СИЛОВИЙ».

- заборони Київській митниці Держмитслужби продовжувати строк призупинення митного оформлення товарів за митними деклараціями №№ UA100630/2021/084495, UA100630/2021/084694, UA100630/2021/084693 в порядку передбаченому ч.8, 9 ст.399 МКУ.

В обґрунтування необхідності задоволення заяви про забезпечення адміністративного позову заявник зазначає, що планує подати позовну заяву до Київської митниці Держмитслужби (далі - Відповідач-1) та до Державної митної служби України (далі - Відповідач-2) про визнання протиправними дій та про визнання протиправними і скасування рішення, проте перед цим необхідно вжити заходів забезпечення позову з огляду на наступне.

Заявник ввіз на митну територію України товар: силовий кабель. Проте, Відповідач-1 після отримання митних декларацій за підозрою у порушенні прав інтелектуальної власності виніс три повідомлення про призупинення митного оформлення товарів, а саме: повідомлення N7.8-18-02/185-Д, повідомлення N7.8-18-02/182-Д, повідомлення N7.8-18-02/180-Д, якими призупинив митне оформлення товарів за митними деклараціями № UA100630/2021/084495, №UA100630/2021/084694, №UA100630/2021/084693

Після того, як мине 10 робочих днів з моменту призупинення митного оформлення товарів Відповідач-1, за відсутності доказів порушення прав інтелектуальної власності, повинен буде здійснити оформлення товарів, однак заявник вважає, що призупинення товару буде продовжено ще на 10 робочих днів. Підставою таких побоювань є те, що у липні-серпні 2020 р. митне оформлення товару заявника вже призупиняли на 10 робочих днів, а потім на наступні 10 робочих днів, що підтверджується доданими до заяви про забезпечення позову копіями рішення про призупинення товарів №7.8-1/18/11/14617 від 23.07.2020 р., а також про продовження призупинення товарів №7.8- 1/18/11/15363 від 05.08.2020 р.

Як вказує заявник, в результаті призупинення митного оформлення товарів в липні-серпні 2020 р. товар був оформлений та випущений у вільний оббіг лише через 20 робочих днів після призупинення. При цьому, жодних інших рішень про порушення митних правил або про інші порушення винесено не було і як наслідок заявник втратив майже місяць часу, що потягло за собою застосування штрафних санкцій по відношенню до заявника від кінцевих споживачів.

Таким чином, ТОВ «ТФ-К» вважає, що є очевидними ознаки протиправності рішення та дії суб`єкта владних повноважень (п.2 ч.2 ст.150 КАСУ), а також невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист порушених прав

Обґрунтовуванням очевидності ознак протиправності рішення Відповідача є:

- наявність Висновку експерта №61-01 від 29.05.2020р., який був поданий Відповідачу разом з митними деклараціями;

- не співпадаючого опису товарів Позивача з описом товару правовласника, який міститься в митному реєстрі ОПІВ;

- позначення товару Позивача суттєво відрізняється від позначення товару, який є в митному реєстрі ОПІВ.

Обґрунтуванням того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист порушених прав заявника слугує той факт, що Відповідач вже застосовував до подібну процедуру, не приймаючи жодних рішень, за час якої заявник втрачає кошти і час

Окрім наведеного, заявник вважає, що внесення до митного реєстру об`єктів ПІВ об`єкту під №94 є зловживанням правовласника (ПАТ «Завод Південкабель»), який використовує суб`єктів владних повноважень за ради призупинення товарів конкурентів, а тому, з метою зупинення зловживань третіх осіб, слід зупинити дію індивідуального акту, а саме: зупинити дію реєстру об`єктів прав інтелектуальної власності Державної митної служби України в частині об`єкту ПІВ внесеного під №94 - Патент України на винахід від 10.12.2008 № 60285 «КАБЕЛЬ СИЛОВИЙ».

Згідно з частиною першою статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частин першої, другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Частинами першою, другою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

З системного аналізу наведених правових норм вбачається, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Таким чином, у кожному конкретному випадку суд, виходячи з наданих доказів, зобов`язаний встановити, чи є хоча б одна з обставин для вжиття заходів забезпечення позову, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

У даному випадку судом не встановлено обставин, з якими наведені вище норми Кодексу адміністративного судочинства України пов`язують можливість забезпечення позову.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, до заяви не додано будь-яких фактичних даних, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову в даному випадку може ускладнити виконання рішення суду чи призвести до необхідності докладати значні зусилля для відновлення прав позивача.

Заходи забезпечення позову можуть бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Таким чином, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

За правовою позицією, викладеною у Рішенні Конституційного Суду України від 31 травня 2011 року № 4-рп/2011 у справі за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_1 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 376 у взаємозв`язку зі статтями 151, 152, 153 Цивільного процесуального кодексу України, «з метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову» (абзац п`ятий пункту 4 мотивувальної частини).

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Він віднесений до механізму захисту прав і свобод людини, зокрема в судовому порядку, і є гарантією їх захисту та відновлення, а отже, елементом правосуддя. Забезпечення позову стосується всіх стадій судового провадження (підготовка, призначення, розгляд справи, виконання рішення) і є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в адміністративному судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для людини рішення, оскільки надає можливість суду до ухвалення рішення в адміністративній справі вжити заходів до забезпечення реалізації позовних вимог.

Тобто, застосування інституту забезпечення позову є дискреційним правом суду, а не його обов`язком, яке він реалізує залежно від обставин справи.

Крім того, суд зазначає, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки заявника, а й інших заінтересованих осіб, права яких можуть бути порушені, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, та не допустити негативних наслідків.

Суд звертає увагу, що заява про забезпечення позову фактично спрямована на вирішення спору, що виник між сторонами, до прийняття судом відповідного рішення по суті.

Стосовно покликання позивача на наявність очевидних ознак протиправності рішення про призупинення митного оформлення товарів заявника, що буде оскаржуватись, суд зазначає, що ознаки протиправності рішення можуть бути виявлені судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Більше того, суд не може на основі припущень заявника вважати, що призупинення митного оформлення товару буде продовжено в подальшому, а також, що призупинення митного оформлення є протиправним і суб`єктом владних повноважень не буде прийнято жодного рішення стосовно митного оформлення товару.

Відповідно до ст. 2 КАСУ, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У даному випадку, суд приходить до висновку, що заявником не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до порушень його прав, свобод та інтересів до ухвалення рішення у справі, або ж унеможливить чи утруднить виконання рішення у майбутньому, а тому підстави для задоволення заяви про забезпечення позову - відсутні.

Керуючись ст. ст. 150 - 154, 156, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ТФ-К» про забезпечення позову у справі №640/8509/21- відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки встановлені ст. 256 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст. 293-297 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська