Справа № 0440/5436/18
Суддя: Кадникова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 березня 2019 року Справа № 0440/5436/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кадникової Г.В.
при секретарі судового засідання Шимановській О.Є.
за участю:представника позивача Тертишної К.О.
представника відповідача Поярка О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконними та скасування наказів,
18 липня 2018 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, з урахуванням уточненого позову від 15.08.2018 року про:
- визнання незаконним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 № 352 від 30.04.2018 року в частині накладення дисциплінарного стягнення «догана» на помічника начальника відділення персоналу військової частини НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_1 за неналежне ведення документації необхідної для своєчасного підрахунку пільгової вислуги років, а саме відсутність витягів з наказів Першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України по стройовій частині;
- визнання незаконним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_2 № 217 від 08.05.2018 року в частині накладення дисциплінарного стягнення «догана» на помічника начальника відділення персоналу військової частини НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_1 за порушення ст.11, 16 Статуту внутрішньої Служби за самовільне відправлення телеграми без підпису начальника штабу.
В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач зазначила, що вона не погоджується з прийнятими відносно неї наказами командиром Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 . Позивач перебуває на посаді помічника начальника відділення персоналу військової частини НОМЕР_1 та виконує обов`язки покладені на неї відповідно до Функціональних обов`язків помічника начальника відділення персоналу військової частини, з вищезазначеними наказами не була ознайомлена та дізналась про них з матеріалів судової справи Іллічівського районного суду м. Маріуполя про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.172-15 КУпАП. Позивач вважає застосування дисциплінарних стягнень за оскаржуваними наказами незаконними та необґрунтованими через відсутність складу дисциплінарного проступку.
Відповідачем подано відзив на позов, в якому зазначено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №265 від 06.04.2018 року позивач включена до комісії по перерахунку вислуги років військовослужбовцям Військової частини НОМЕР_1 станом на 01.03.2018 року, за неналежне виконання обов`язків накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани наказом №352 від 30.04.2018 року. Також, наказом №127 від 08.05.2018 року за самовільне відправлення телеграми без підпису на сержанта ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани.
Крім того, позивач звернулась до суду з пропущенням місячного строку звернення передбаченого законодавством, оскільки прокурором прокуратури Маріупольського району складено протокол про притягнення позивача до адміністративного правопорушення за ознаками ч.2 ст.172-15 КУпАП, на підставі винесених позивачу доган викладених в оскаржуваних наказах, який був розглянутий 14.05.2018 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя. Позивач приймала участь у судовому засіданні та надавала пояснення щодо здійснених правопорушень, про що зазначено в постанові Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 14.05.2018 року у справі №264/2568/18, яка була оскаржена ОСОБА_1 в апеляційному порядку і отримала відповідне покарання.
Отже наведені факти позивачем в адміністративному позові не відповідають дійсності, оскаржувані накази винесені відповідно до чинного законодавства, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.
25.10.2018 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що позивачніколи не брала участі в засіданні комісії по перерахунку вислуги років військовослужбовців та з таким наказом не була ознайомлена.
Також, позивач не погоджується з твердженнями відповідача про ознайомлення з оскаржуваними наказами, оскільки доказів з їх ознайомленням або акту про відмову у підписі оскаржуваних наказів не надано.
Крім того, у відповіді на відзив зазначено, що у зв`язку з винесенням оскаржуваного наказу №352 позивача позбавленопреміальних виплат, що також, на думку позивача є незаконним, оскільки Військова частина НОМЕР_1 перед прийняттям такого наказу не призначено та не проведено службове розслідування передбаченого Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України №608 від 21.11.2017 року.
Службова перевірка проведена за фактом винесення наказу №217 від 08.05.2018 року проведена формально, на думку позивача, з грубим порушенням законодавства, за фактом якої не було призначено службового розслідування, за результатами якого можна було б притягнути до дисциплінарної відповідальності винну особу.
За результатами автоматичного розподілу адміністративна справа №0440/5436/18 передана для розгляду судді Юхно І.В.
17.08.2018 року ухвалою суду (суддя Юхно І.В.) поновлено строк звернення позивача до адміністративного суду та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи на 12.09.2018 року.
05.10.2018 року ухвалою суду (суддя Юхно І.В.) ухвалено подальший розгляд адміністративної справи №0440/5436/18 здійснювати за правилами загального позовного провадження.
Згідно розпорядження від 03.12.2018 року №2993д «Щодо призначення повторного автоматичного розподілу справ» справу №0440/5436/18 передано для розгляду судді Кадниковій Г.В.
04.12.2018 року ухвалою суду (суддя Кадникова Г.В.) прийнято адміністративну справу № 0440/5436/18 до свого провадження.
29.01.2019 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в режимі відеоконференції.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача та заперечення відповідача, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, судом встановлені наступні обставини справи.
27.04.2016 року між Міністерством оборони України в особі командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 полковником ОСОБА_3 та громадянином України (військовослужбовець) ОСОБА_1 укладено контракт по проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу (далі - Контракт) (а.с. 17-19).
За вказаним Контрактом ОСОБА_1 добровільно взяла на себе обов`язок, зокрема, знати та сумлінно виконувати службові обов`язки за посадами, які займатиме протягом строку Контракту, а також особливі обов`язки, визначені статутами Збройних Сил України.
В матеріалах справи відсутні докази розірвання вищезазначеного Контракту та ані представником позивача, ані представником відповідача в судовому засіданні про це не зазначалось, а тому позивач на момент розгляду справи продовжує виконувати обов`язки зазначені в Контракті.
Згідно довідки від 05.06.2018 року військовослужбовець призваний на військову службу за контрактом сержант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі з 21.05.2016 року (а.с.24).
ОСОБА_1 перебуває на посаді помічника начальника відділення персоналу та відповідно до функціональних обов`язків, затверджених ТВО начальника відділення персоналу військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_4 , зобов`язана, зокрема, відпрацьовувати накази командира військової частини (про виплату винагороди про безпосередню участь в АТО та про преміювання військовослужбовців).
Наказом Міністерства оборони України від 30.04.2018 року №352 «Про підсумки роботи тимчасової комісії з перерахунку вислуги років» зазначено, що у зв`язку з відсутністю у військової частини НОМЕР_1 документів підтверджуючих пільгову вислугу років порахувати неможливо, та наказано, зокрема, за неналежне ведення документації необхідної для своєчасного підрахунку пільгової вислуги років, а саме відсутність витягів із наказів Першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України по стройовій частині - накласти дисциплінарне стягнення «Догана» на відповідальну особу, помічника начальника відділення персоналу військової частини НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_1 (а.с. 128-129).
Наказом Міністерства оборони України від 08.05.2018 року №127 «Про результати проведення службової перевірки» встановлено, що помічник начальника відділення персоналу військової частини НОМЕР_1 сержант ОСОБА_1 принесла телеграму для відправлення без підпису начальника штабу військової частини НОМЕР_1 , оскільки телеграму з її слів наказали відправити терміново, та наказано, зокрема, за порушення статей 11,16 Статуту Внутрішньої служби, за самовільне відправлення телеграми без підпису начальника штабу накласти на помічника начальника відділення персоналу військової частини НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_5 дисциплінарне стягнення «Догана» (а.с.130).
Не погодившись з такими рішеннями відповідача, позивач звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із зазначеним адміністративним позовом.
Судом встановлено, що підставою винесення наказу №127 від 08.05.2018 року стало проведення службової перевірки, яка проводилась начальником оркестру старшим лейтенантом ОСОБА_6 відповідно до розпорядження №44 командира військової частини НОМЕР_1 від 25.04.2018 року, та якого допитано в якості свідка в судовому засіданні 20.03.2019 року.
Свідок ОСОБА_6 надав пояснення, що під час проведення перевірки відібрані пояснення від майора ОСОБА_7 , ОСОБА_1 та оператора ОСОБА_8 ..
Результати проведення службової перевірки оформлені доповідною запискою від 07.05.2018 року (а.с.133).
Згідно наданих пояснень, зокрема, оператором ОСОБА_8 заначено, що остання відправила телеграму №0989-121-55, яку надала їй для відправлення сержант ОСОБА_1 , на якій був відсутній підпис ТВО НШ в/ч НОМЕР_1 майора ОСОБА_7 проте, сержант ОСОБА_1 запевнила, що ОСОБА_9 відсутній на робочому місці та терміново наказав відправити телеграму (а.с. 135).
Отже, з наданих пояснень оператора ОСОБА_8 вбачається, що сержант ОСОБА_1 знала про відправлення телеграми без підпису відповідальної особи.
Також, в судовому засідання 04.03.2019 року допитано свідка ОСОБА_10 , який надав пояснення, що позивач не була включено до комісії по перерахунку вислуги років військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 станом на 01.03.2018 року. За результатами завершення роботи тимчасової комісії позивачу оголошено догану встановлену наказом від 30.04.2018 року №352. Із зазначеним наказом №352 позивача ознайомлено особисто ОСОБА_10 , проте, позивач відмовилась ставити підпис про ознайомлення, про що був складений акт в присутності військовослужбовців.
Представником відповідача не надано до суду доказів відмови позивача ознайомлюватись з наказом №352, а саме: Акту про відмову ознайомлюватись з наказом №352.
Встановивши обставини справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
Відповідно до ст.17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Відповідно до ст.65 Конституції України, громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Спеціальним нормативним актом в сфері регулювання відносин при проходженні військової служби є Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 №551-XIV (далі - Дисциплінарний статут).
Дисциплінарний статут визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.
Відповідно до ст.1 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.
Статтею 45 Дисциплінарного статуту передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення корупційних діянь чи інших правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ст.51 Дисциплінарного статуту на сержантів (старшин) (крім військовослужбовців строкової військової служби) можуть бути накладені такі стягнення, зокрема, догана.
Згідно із ст.83 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можу бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Відповідно до ст.84 Дисциплінарного статутуприйняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Згідно з ст.85 Дисциплінарного статуту службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення солдатом (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).
Відповідно до ст. 86 Дисциплінарного статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.
Відповідно до п.2 Порядку №608 терміни, що вживаються в цьому Порядку, мають такі значення, зокрема:
службова перевірка - комплекс заходів, які здійснюються відповідно до цього Порядку, з метою перевірки інформації про вчинення дисциплінарного правопорушення, з`ясування наявності підстав для призначення службового розслідування, обставин порушення виконавської дисципліни;
службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.
Абзацом 15 п.1 розділу ІІ Порядку №608 встановлено, що за рішенням відповідного командира (начальника) службове розслідування може призначатися за письмовим рапортом (доповідною або пояснювальною запискою) військовослужбовця з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри.
Відповідно до п 2 розділу ІІ Порядку №608 службове розслідування не призначається, зокрема, якщо причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення, ступінь вини, розмір заподіяної матеріальної шкоди та інші обставини, які мають значення для прийняття рішення командиром (начальником) про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення, не потребують додаткового встановлення (уточнення) або їх встановлено під час проведення інспектування, інвентаризації, аудиту, за рішенням суду.
Тобто законодавцем визначено, що рішенням відповідно командира призначається або службова перевірка або службове розслідування, а саме на розсуд командира, із з`ясуванням ним наслідків вчиненого правопорушення. Тобто службова перевірка призначена за вчинені позивачем дисциплінарні правопорушення, з результатами якої наявних підстав для проведення службового розслідування командиром не виявлено.
З матеріалів справи вбачається, що начальником оркестру старшим лейтенантом ОСОБА_6 відповідно до розпорядження №44 командира військової частини НОМЕР_1 від 25.04.2018 року проведено службову перевірку по факту відправлення телеграми помічником начальника відділення персоналу військової частини НОМЕР_1 сержантом ОСОБА_1 без підпису начальника штабу військової частини НОМЕР_1 , яка оформлена доповідною запискою із з`ясуванням всіх наслідків вчиненого правопорушення не зазначено підстав для проведення службового розслідування.
Крім того, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, за ініціативою Військової прокуратури маріупольського гарнізону Генеральної прокуратури України подано позов до Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.172-15 КУпАП.
Постановою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст.172-15 ч.2 КУпАП та піддано її адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 145 неоподаткованих мінімумів громадян, що складає 2465,00 грн.
Не погодившись з прийнятим рішенням ОСОБА_1 подано до Апеляційного суду Донецької області (м. Маріуполь) апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої постановою Апеляційного суду Донецької області (м. Маріуполь) від 11.06.2018 року скасовано постанову Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14.05.2018 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито, звільнено ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП та застосовано усне зауваження.
З текстів вищезазначених постанов вбачається, що порушення вчинені ОСОБА_1 полягали в наступному, будучі відповідальною особою за отримання витягів з наказів Першого заступника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, не врахувала вимог телеграми №2/1783 від 02.04.2018 року тимчасово виконуючого обов`язки начальника штабу - першого заступника військової частини НОМЕР_4 та наказу командира військової частини НОМЕР_1 №265 від 06.04.2018 року щодо перерахування вислуги років військовослужбовців частини НОМЕР_1 станом на 01.03.2018 року, у зв`язку з чим вказана вислуга років не підрахована; здійснено відправлення без підпису начальника штабу телеграми №0989/121/55, чим порушено ст.ст.11, 16 Статуту ВС ЗСУ.
Згідно постанови Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14.05.2018 року ОСОБА_1 визнала обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, щиро розкаялась та зазначила, що в подальшому має намір сумлінно виконувати свої військові обов`язки.
Отже, розглянуті адміністративні правопорушення вчинені ОСОБА_1 в постанові Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14.05.2018 року та постанові Апеляційного суду Донецької області (м. Маріуполь) від 11.06.2018 року співпадають з текстами правопорушень зазначених в наказах від 30.04.2018 року №352 та від 08.05.2018 року №127.
Відповідно до ч.4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства Україниобставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Враховуючі вищезазначені судові рішення судом не беруться до уваги доводи позивача про неправомірність прийняття оскаржуваних наказів від 30.04.2018 року №352 та від 08.05.2018 року №127.
При розгляді даної адміністративної справи суд не знаходить підстав для спростування обставин, викладених у постанові Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14.05.2018 року та постанові Апеляційного суду Донецької області (м. Маріуполь) від 11.06.2018 року.
Відповідно до ст.1291 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Згідно з п.1 ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 78 цього Кодексу, а суд згідно зі ст.90 цього Кодексу, оцінюєдокази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З урахуванням принципу змагальності, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі (ст.9 КАС України), положення Кодексу адміністративного судочинства України передбачають не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч.2 ст.77 КАС України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч.1 ст.77 КАС України).
Зважаючи на встановлені у справі обставини з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність підстав у задоволенні позову.
Керуючисьст.ст.139, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинстваУкраїни, суд,
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконними таскасування наказів - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Текст рішення у повному обсязі складено 05 квітня 2019 року.

Суддя Г. В.Кадникова