Справа № 640/23358/19
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Василенка Я.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Підприємства з іноземними інвестиціями «Автоінвестстрой-Брок» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 грудня 2020 р. у справі за адміністративним позовом Підприємства з іноземними інвестиціями «Автоінвестстрой-Брок» до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Підприємство з іноземними інвестиціями «Автоінвестстрой-Брок» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 29.08.2019 №.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на переконання позивача, ГУ ДФС у м. Києві на підставі необґрунтованих висновків акту перевірки щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства було прийнято податкове повідомлення-рішення. Крім того, позивач зазначив, що податковим органом було частково порушено строки застосування штрафних санкцій до платника податків.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 грудня 2020 р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, при цьому, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а також неповне з`ясування обставин справи, що призвело до неправильного вирішення спору.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.01.2021 відкрито провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду в порядку письмового провадження на 17.03.2021, на підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Так, у відповідності до положень ч. 1 ст. 308 КАС України, справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Головним управлінням ДФС у м. Києві проведено документальну планову виїзну перевірку Підприємства з іноземними інвестиціями «Автоінвестстрой-Брок», за результатами чого складено акт перевірки від 25.07.2019 № 481/26-15-14-02-06/31031552.

Як вбачається з акта перевірки, протягом періоду з 01.04.2016 по 31.03.2019 Підприємство з іноземними інвестиціями «Автоінвестстрой-Брок» здійснювало виплати нерезидентам суд доходів джерелом походження з України у вигляді фрахту та процентів за кредитом, в т.ч.:

- згідно договору №300920145 від 30.09.2015 з ТОВ «ТехноВіза» (резидент Російської Федерації) Підприємство здійснило у 2016 році виплату такому нерезиденту за надані транспортні послуги з перевезення (фрахту) сум доходу з джерелом походження з України, всього у загальній сумі 127 642,45 рос. руб. (що еквівалентно 48148,35 грн.), з них: 26.04.2016 - 70548,27 рос. руб. (що еквівалентно 26829,51 грн.), 06.06.2016 - 41513,67 рос. руб. (що еквівалентно 15525,73 грн.) та 04.08.2016 - 15580,42 рос. руб. (що еквівалентно 5793,11 грн.);

- згідно договору №01022018 від 01.02.2018 з компанією «YSL AGENCY CO» (резидент Кореї) Підприємство здійснило у 2018 році - 1-му кварталі 2019 року виплати такому нерезиденту за надані транспортно-експедиційні послуги з морського перевезення сум доход з джерелом їх походження з України, всього у загальному розмірі 27335 долар. США (що еквівалентно 742877,30 грн.), з них: у 2018 році у сумі 21800 долар. США (що еквівалентно 591433,40 грн.) та у 1-му кварталі 2019 року у сумі 5535 долар. США (що еквівалентно 151432,89 грн.).

Перевіряючі дійшли висновків, що при виплаті таких сум доходів нерезидентам (ТОВ «ТехноВіза» та компанії «YSL AGENCY CO») з джерелом їх походження з України у вигляді фрахту Підприємство мало утримати та сплатити до бюджету податок на прибуток іноземних юридичних осіб за ставкою 6% (а саме, у 2016 році - 2889 грн., у 2018 році - 35486 грн. та у 1-му кварталі 2019 року - 9087 грн.).

Проте всупереч вимог пп. 141.4.2 і 141.4.3 п. 141.4 ст. 141 Податкового кодексу України Підприємство таких дій не вчинило, що призвело до заниження податку з доходу нерезидента у зазначених розмірах.

В зазначеному акті перевірки контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем вимог пп. 141.4.2 і 141.4.3 п. 141.4 ст. 141 Податкового кодексу України, в результаті чого було занижено податок з доходу нерезидента на загальну суму 47462 грн. (в т.ч. за період 2016 рік - 2889 грн., за 2018 рік - 35486 грн., за 1-ий квартал 2019 року - 9087 грн.).

29.08.2019, за результатами перевірки, ГУ ДФС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким, збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток іноземних юридичних осіб на загальну суму 82020,50 грн., в тому числі основний платіж - 47462,00 грн., штрафні (фінансові) санкції (штрафи) - 34558,50 грн.

Не погодившись з рішенням контролюючого органу, вважаючи, що податкове повідомлення-рішення від 29.08.2019 № не відповідає вимогам чинного законодавства та підлягає скасуванню, Підприємство з іноземними інвестиціями «Автоінвестстрой-Брок» подало до Державної податкової служби України скаргу №2348/6 від 13.09.2019.

Однак, рішенням Державної фіскальної служби України № 9074/6/99-00-08-05-02 від 11.11.2019 за результатами розгляду скарги 2348/6 від 13.09.2019 податкове повідомлення-рішення від 29.08.2019 № залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Вважаючи дане податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, товариство звернулось з позовом до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з наступного:

- нормою ст. 127 ПК України, за якої позивача притягнуто до відповідальності, встановлено міру відповідальності, яка покладається на платника податків, у тому числі і на податкового агента, саме за ненарахування, неутримання та/або несплату (неперерахування) податків (в т.ч. податку на прибуток з доходу нерезидента), до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при цьому розмір штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) залежно від кількості допущених порушень протягом певного періоду часу;

- у контролюючого органу наявані правові підстави для визначення позивачу суми податкового зобов`язання з податку на прибуток іноземних юридичних та застосування до позивача штрафних санкцій на підставі п. 127.1 ст. 127 ПК України згідно оспорюваного податкового повідомлення-рішення;

- контролюючий орган має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених ПКУ, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня в разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до ст. 39 ПКУ), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної п. 133.4 ПКУ, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо таку податкову декларацію було надано пізніше - за днем її фактичного подання.

Пунктом 102.2 ст. 102 цього Кодексу визначено, що грошове зобов`язання може бути нараховане або провадження у справі про стягнення такого податку може бути розпочате без дотримання визначеного строку давності, якщо: податкову декларацію за період, протягом якого виникло податкове зобов`язання, не було подано; посадову особу платника податків (фізичну особу - платника податків) засуджено за ухилення від сплати грошового зобов`язання або в кримінальному провадженні винесено рішення про його закриття з нереабілітуючих підстав, яке набрало законної сили.

- контролюючий орган при визначені позивачу сум податкового зобов`язання та штрафних санкцій за фактами неутримання та не виплати Підприємством з доходу нерезидента, виплаченого у 2016 році, податку на прибуток в порядку п. 141.4.4 ст. 141 ПК України, мав право не застосовувати норми п. 102.1 ст. 102 ПК України, оскільки Підприємство не звітувало перед контролюючим органом про виплачені ним на користь нерезидентів у 2016 році доходи з джерелом походження з України, утриманий та перерахований до бюджету з таких сум доходів податок на прибуток з доходів нерезидентів.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваному рішенні, з урахуванням наступного.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом норм п. 15.1 ст. 15, ст. 18 Податкового кодексу України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов`язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.

Податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов`язки, встановлені цим Кодексом для платників податків.

Статтею 133 Податкового кодексу України визначено коло платників податку на прибуток підприємств. Так, зокрема згідно з п. 133.2 ст. 133 цього Кодексу платниками названого податку - нерезидентами є, в т.ч. юридичні особи, які утворені в будь-якій організаційно-правовій формі та отримують доходи з джерелом походження з України, за винятком установ та організацій, що мають дипломатичні привілеї або імунітет згідно з міжнародними договорами України.

За змістом пп. 134.1.3 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України дохід (прибуток) нерезидента, що підлягає оподаткуванню згідно з пунктом 141.4 статті 141 цього Кодексу, з джерелом походження з України, підпадає під оподаткування податком на прибуток підприємств.

У свою чергу пп. «г» пп. 141.4.1 п. 141.4 ст. 141 Податкового кодексу України передбачено, що доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, оподатковуються в порядку і за ставками, визначеними цією статтею. Для цілей цього пункту такими доходами є, зокрема, фрахт.

Згідно з пп. 141.4.2 п. 141.4 ст. 141 Податкового кодексу України, резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи (крім постійного представництва нерезидента на території України) будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в національній валюті), утримують податок з таких доходів, зазначених у п.п.141.4. п.141.4 ст.141 Податкового кодексу України, за ставкою в розмірі 15 відсотків (крім доходів, зазначених у п.п. 141.4.3-141.4.6 п. 141.4 ст. 141 Податкового кодексу України) їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено положеннями міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати, що набрали чинності.

Відповідно до пп. 141.4.4 п. 141.4 ст. 141 Податкового кодексу України, сума фрахту, що сплачується резидентом нерезиденту за договорами фрахту, оподатковується за ставкою 6 відсотків у джерела виплати таких доходів за рахунок цих доходів. При цьому: базою для оподаткування є базова ставка такого фрахту; особами, уповноваженими справляти податок та вносити його до бюджету, є резидент, який виплачує такі доходи, незалежно від того, чи є він платником податку, а також суб`єктом спрощеного оподаткування.

Відтак, за змістом наведених норм Кодексу нерезидент, який отримав від резидента дохід з джерелом походження з України у вигляді плати за фрахт, є платником податку на прибуток з суми такого доходу за ставкою 6%. При цьому, резидент як податковий агент утримує та сплачує до державного бюджету під час виплати нерезиденту такої суми доходу з джерелом походження з України податок на прибуток із суми такого доходу та його рахунок.

В силу припису ст. 18 Податкового кодексу України, податкові агенти прирівнюються до платників податку та виконують обов`язки, встановлені цим Кодексом для платників податків.

За змістом п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, зокрема якщо: дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом.

Згідно з п. 127.1 ст. 127 Податкового кодексу України, ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у контролюючого органу правових підстав для визначення позивачу суми податкового зобов`язання з податку на прибуток іноземних юридичних осіб згідно оспорюваного податкового повідомлення-рішення.

Щодо доводів позивача про недотримання контролюючим органом строку давності (1095 днів) при визначені суми податку за 2016 рік, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 114.1 ст. 114 Податкового кодексу України, граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним.

Згідно з п. 102.1. Податкового кодексу України, Контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу.

Пунктом 102.2 ст. 102 Податкового кодексу України визначено, що грошове зобов`язання може бути нараховане або провадження у справі про стягнення такого податку може бути розпочате без дотримання визначеного строку давності, якщо:

- податкову декларацію за період, протягом якого виникло податкове зобов`язання, не було подано;

- посадову особу платника податків (фізичну особу - платника податків) засуджено за ухилення від сплати грошового зобов`язання або в кримінальному провадженні винесено рішення про його закриття з нереабілітуючих підстав, яке набрало законної сили.

Суд вважає, що в даному випадку контролюючий орган при визначені позивачу сум податкового зобов`язання та штрафних санкцій за фактами неутримання та не виплати Підприємством з доходу нерезидента, виплаченого у 2016 році, податку на прибуток в порядку п. 141.4.4 ст. 141 ПК України, мав право не застосовувати норми п. 102.1 ст. 102 ПК України.

Оскільки Підприємство з іноземними інвестиціями «Автоінвестстрой-Брок» не звітувало перед контролюючим органом про виплачені ним на користь нерезидентів у 2016 році доходи з джерелом походження з України, контролюючий орган правомірно не застосовував норми п. 102.1 ст. 102 ПК України.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з огляду на що відсутні підстави для визнання такого протиправним.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування/зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи та обгрунутвання апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Підприємства з іноземними інвестиціями «Автоінвестстрой-Брок» - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 грудня 2020 р. - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

Я.М. Василенко