Справа № 820/5122/17
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2021-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

30 березня 2021 року № 820/5122/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Зінченко А.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за заявою ОСОБА_1 по справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (правонаступник Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області) про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з заявою про перегляд рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.07.2018 року по справі № 820/5122/17 в якій, після уточнення вимог, просив суд:

-скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.07.2018 у справі №820/5122/17 в частині відмови у призначенні та виплати компенсації за не відбуту частину відпустки за 2016 рік в кількості 18 днів;

-адміністративну вимогу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , в частині призначення та виплати компенсації за не відбуту частину відпустки за 2016 рік в кількості 18 днів - задовольнити;

-зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області призначити та виплатити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) компенсації за не відбуту частину відпустки за 2016 рік в кількості 18 днів.

В судове засідання заявник не прибув, але надав до суду заяву, в якій вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, справу просив розглядати без його участі.

Представники відповідача в судове засідання не прибув, але надав заперечення на заяву ОСОБА_1 , в задоволенні заяви просив відмовити.

Враховуючи вищевикладене та керуючись вимогами ч.3 ст.194 КАС України, суд приходить до висновку про розгляд справи в письмовому провадженні.

Дослідивши надані матеріали справи, судом встановлено, що Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.07.2018 року за по адміністративній справі № 820/5122/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області (правонаступник Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку за час затримки виплат при звільненні та моральної шкоди в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою від 14.05.2019 року Другим апеляційним адміністративним судом зазначене вище судове рішення залишено без змін.

Постановою від 07 липня 2019 року Верховний суд постановив касаційну скаргу заявника залишити без задоволення та рішення 27.07.2018 року Харківського окружного адміністративного суду та постанову від 14.05.2019 року Другого апеляційного адміністративного суду - без змін.

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд за ново виявленими обставинами постанови Харківського окружного адміністративного суду від 27.07.2018 року та зазначив підставою для перегляду той факт, що 19 січня 2021 року Верховний Суд у складі суддів судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у справі № 160/10875/19 (адміністративне провадження № К/9901/13369/20) прийняв постанову про задоволення позовних вимог до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито скасування постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 30 квітня 2020 року та Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2019 року залишено в силі.

Пунктом 58 розділу III. позицією Верховного Суду відступлено від правового висновку, сформованого в судових рішеннях у справах №818/1276/17, №820/5122/17, №808/2122/18, №825/1038/16 і вважає правильним правовий висновок, який було викладено у постанові від 23.10.2019 в справі №826/8185/18.

Заявник не погоджується з тим, що відступ ВП ВС від власних правових позицій має негативне явище, вважає що необхідно підвищувати кількість голосів необхідних для їх відступу, а також значення результату голосування та обов`язкове написання окремих думок які в подальшому використовувати в однаковій практиці.

В даному випадку посилання на підвищення кількості голосів є доречним так як в оскаржуваному рішенні у справі №820/5122/17 від 07.08.2018 Верховним Судом постанову прийнято у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: в кількості трьох осіб, а саме: головуючого - ШевцовоїН.В.; суддів: Радишевської О.Р., та Уханенка С.А.

На відміну від постанови у справі N° 160/10875/19 від 19.01.2021 де Верховним Судом у складі суддів судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду в розгляді справи приймали участь 16 осіб, а саме: судді- доповідача - Радишевської О.Р., суддів - Білак М.В., Губської О.А., Данилевич Н.А., Єресько Л.О., Загороднюк А.Г., Калашнікова О.В., Кашпур О.В., Мартинюк Н.М., Мацедонська В.Е., Мельник-Томенко Ж.М., Смокович М.І., Соколов В.М., Шевцова Н.В., Уханенко С.А.

Також заявник звертає увагу на те, що судді Верховного Суду які приймали участь у складі суду ОСОБА_2 ; Радишевська О.Р., та ОСОБА_3 відступили від свого раніше викладеного судового рішення. Отже виниклу ситуацію доречно назвати прецедентом судових рішень та вона підлягає урегулюванню в бік позивача (заявника).

Зазначені обставини формально підпадають під п. З ч. 2 ст. 361 КАС України так як відступ від висновку викладеного у справі №820/5122/17 від 07.08.2018 сам по собі скасовує судове рішення, яке підлягає перегляду.

Надаючи правову оцінку вищенаведеному, суд вказує наступне.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.07.2018 року за по адміністративній справі № 820/5122/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області (правонаступник Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку за час затримки виплат при звільненні та моральної шкоди в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Суд вказує, що частиною 1 статті 361 КАС України визначено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами передує встановлення цих обставин, правильність їх оцінки.

Відповідно до частин першої, другої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин та є процесуальним засобом перевірки правильності судових постанов, ухвал, що має забезпечувати їх законність і обґрунтованість, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними своїх повноважень на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, а також і на виконання завдань і досягнення мети адміністративного судочинства.

Стаття 361 КАС України встановлює вичерпний перелік підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами з тим, щоб відповідно до принципу юридичної визначеності забезпечити стабільність судових рішень.

Відповідно до частини другої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

-істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

-встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

-скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

З аналізу наведеної статті вбачається, що нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення.

Тобто, за своєю юридичною природою нововиявлені обставини є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які покладено в основу судового рішення.

Суд вказує, що аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 06 лютого 2018 року у справі № 816/4947/14.

Суд вказує, що під нововиявленою обставиною мається на увазі фактична обставина, яка має істотне значення і яка об`єктивно існувала на час розгляду справи, але не була і не могла бути відома усім особам, які брали участь у справі, та суду.

Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справ.

Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах.

Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 02 травня 2018 року у справі № 303/3535/16.

Також, суд вказує, що необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що викладена у постанові від 29 серпня 2018 року у справі № 552/137/15-ц та постанові від 07 вересня 2020 року у справі № 820/5989/15.

Як вбачається із заяви, що позивач нововиявленою обставиною вважає судове рішення Верховного Суду у іншій справі, що є аналогічною до його позовних вимог.

Проте, на думку суду, це не є нововиявленою обставина, яка виявлена після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок у тлумаченні правових норм, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставини, яка існувала на час вирішення справи, але про існування якої заявнику стало відомо після ухвалення судового рішення.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі № 127/2-а-4944/11.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про те, що наведені в заяві обставини не є нововиявленими в розумінні статті 361 КАС України.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі Праведная проти Росії (заява № 69529/01) та рішення у справі Попов проти Молдови № 2 (заява № 19960/04), процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

У пункті 33 рішення у справі Христов проти України (заява № 24465/04) Європейський Суд з прав людини зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів .

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata (пункт 34), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. рішення у справі Рябих проти Росії, заява №52854/39, пункт 52, ЕСНR 2003-ІХ, у справі Желтяков проти України , заява №4994/04, пункт 43).

Таким чином, оскільки заява про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, подана ОСОБА_1 , не містить нововиявлених обставин, визначених частиною другою статті 361 КАС України для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, суд. робить висновок про відсутність підстав для її задоволення.

Таких же висновків дійшов Касаційний адміністративний суд Верховного Суду в постанові від 10 березня 2021 року у справі №826/15267/17 (провадження № К/9901/23049/20).

Суд зазначає, що згідно з вимогами ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з ме тою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтер есів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, проаналізувавши наведене, суд вважає за необхідне вказати, що заявлені вимоги є не обґрунтованими, не підтверджені нормативно та документально, а тому є такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 242,361,368,369 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 по справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_2 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (правонаступник Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області), перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами- залишити без задоволення..

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом 15 днів з дня вручення повного рішення суду у відповідності до ст. 295 цього Кодексу.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу т було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Зінченко А.В.