Справа № 953/8868/20
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2021-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

31 березня 2021 р. Справа № 953/8868/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Макаренко Я.М.,
Суддів: Кононенко З.О. , Калиновського В.А. ,
за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду питання про прийняття додаткової постанови в адміністративній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 29.10.2020 , головуючий суддя І інстанції: Шаренко С.Л., м. Харків, по справі № 953/8868/20
до старшого лейтенанта поліції інспектора відділу БДР Управління патрульної поліції в Харківській області структурного підрозділу Департаменту патрульної поліції Поліщука Олександра Андрійовича
про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,
ОСОБА_1 (надалі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до старшого лейтенанта поліції інспектора відділу БДР Управління патрульної поліції в Харківській області структурного підрозділу Департаменту патрульної поліції Поліщука Олександра Андрійовича (надалі по тексту відповідач), в якому просив суд:
-скасувати постанову серія ДП18 №525722 від 25.05.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП винесеної старшим лейтенантом поліції відділу БДР УПП в Харківській області ДПП Поліщуком Олександром Андрійовичем, а справу направити на новий розгляд до компетентного органу.
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 29.10.2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 29.10.2020 року по справі № 953/8868/20 скасовано.

Прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до старшого лейтенанта поліції інспектора відділу БДР Управління патрульної поліції в Харківській області структурного підрозділу Департаменту патрульної поліції Поліщука Олександра Андрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення задоволено частково.

Скасовано постанову серія ДП18 №525722 від 25.05.2020 року, винесену старшим лейтенантом поліції відділу БДР УПП в Харківській області ДПП Поліщуком Олександром Андрійовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрито.

В іншій частині позову ОСОБА_1 відмовлено.

05.03.2021 року на адресу Другого апеляційного адміністративного суду надійшла заява від позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат.

Колегія суддів, розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Виходячи з аналізу зазначеної норми, колегія суддів зазначає, що чинне законодавство передбачає можливість прийняття додаткового рішення, серед іншого, у разі, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2021 року питання про судові витрати вирішено не було.

Позивачем подано заяву про ухвалення додаткового рішення в якій просить стягнути на його користь судові витрати на правову допомогу в розмірі 3500,00 грн та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2102,01 грн.

Згідно зі статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Частинами першою-сьомою статті 134 КАС України обумовлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Загальний порядок розподілу судових витрат урегульовано статтею 139 КАС України, частинами першою якої встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Положення частин першої та другої статті 134 КАС України кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Відповідно до ст. 30 цього Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Приписи ч.9 ст. 139 КАС України містять критерії розподілу судових витрат, які суд повинен врахувати при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат.

Так, пунктами 1,2,4 ч. 9 ст. 139 КАС України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін; стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Колегія суддів зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

05.03.2021 року позивачем в підтвердження понесення витрат на правову допомогу в розмірі 3500,00 грн надано договори про надання професійної правничої допомоги від 25.05.2020 року та від 23.10.2020 року, акти приймання передачі послуг, квитанції.

Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Проте, колегія суддів зазначає, що позивачем у відповідності до частини сьомої статті 139 КАС України до закінчення судових дебатів у справі докази понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи в розмірі 3500,00 грн подані не були, а також про те, що такі докази будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду відповідної заяви позивачем до закінчення судових дебатів у справі зроблено не було, а отже колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви позивача про відшкодування судових витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 3500,00 грн.

Щодо стягнення витрат зі сплати судового збору, колегія суддів зазначає, що такі витрати підлягають частковому стягненню на користь позивача, з огляду на таке.

Розподіл судових витрат врегульований статтею 139 КАС України.

Так, відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 29.10.2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 29.10.2020 року по справі № 953/8868/20 скасовано.

Прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до старшого лейтенанта поліції інспектора відділу БДР Управління патрульної поліції в Харківській області структурного підрозділу Департаменту патрульної поліції Поліщука Олександра Андрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення задоволено частково.

Скасовано постанову серія ДП18 №525722 від 25.05.2020 року, винесену старшим лейтенантом поліції відділу БДР УПП в Харківській області ДПП Поліщуком Олександром Андрійовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрито.

В іншій частині позову ОСОБА_1 відмовлено.

Враховуючи, що постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2021 року позов ОСОБА_1 було частково задоволено, то відповідно судові витрати зі сплати судового збору підлягали стягненню на користь позивача відповідно до ст.139 КАС України.

З матеріалів справи слідує, що при поданні позову позивачем було понесено витрати зі сплати судового збору у розмірі 840,80 грн, що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 30.06.2020 року (а.с.13).

Проте, колегія суддів зазначає, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 543/775/17 визначено правову позицію, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону № 3674-VІ.

Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення, яка складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позов подано у червні 2020 року, згідно Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2020 року становить 2102,00 грн.

Отже, судовий збір при поданні позову підлягав сплаті у розмірі 420,40 грн (2102,00*0,2).

Враховуючи, що при поданні позову судовий збір підлягав сплаті у розмірі 420,40 грн, то колегія суддів приходить до висновку, що на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору за подання позову у розмірі 420,40 грн.

При поданні апеляційної скарги позивачем судовий збір сплачено у розмірі 1261,21 грн, що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 15.12.2020 року (а.с.59).

У п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції чинній на момент подання апеляційної скарги) встановлено, що за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду справляється судовий збір у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, але не більше 15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки при поданні адміністративного позову сплаті підлягала сума судового збору в розмірі 420,4 грн, то при поданні до адміністративного суду апеляційної скарги судовий збір підлягав сплаті в розмірі 630,6 грн (420,4*150%=630,6).

Враховуючи, що при поданні апеляційної скарги судовий збір підлягав сплаті у розмірі 630,6 грн, то колегія суддів приходить до висновку, що на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 630,6 грн.

Судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1261,21 грн позивачем було сплачено у більшому розмірі ніж встановлено законом.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про судовий збір" судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

За приписами п.1 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається в разі, зокрема, внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Оскільки, сума судового збору у розмірі 1261,21 грн згідно квитанції №0.0..1 від 15.12.2020 року сплачена у більшому ніж визначено законом розмірі, то за приписами ст. 7 Закону України "Про судовий збір" витрати зі сплати судового збору у розмірі 630,61 грн підлягають поверненню позивачу зі спеціального фонду Державного бюджету України.

Враховуючи приписи ст. 139 КАС України та те, що у справі відповідачем виступала службова особа Управління патрульної поліції в Харківській області, а саме старший лейтенант поліції інспектор відділу БДР Управління патрульної поліції в Харківській області Поліщук Олександр Андрійович, то колегія суддів приходить до висновку, що витрати зі сплати судового збору у розмірі 1051 (420,4+630,6) грн 00 коп. підлягають стягненню з Управління патрульної поліції в Харківській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.

Наведений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду наведеній у постанові від 31.03.2020 року по справі №726/549/19.

Оскільки постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2021 року питання про судові витрати вирішено не було, то колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви позивача про ухвалення додаткового рішення.

Керуючись ст. ст. 243, 252, 292, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Прийняти додаткову постанову, якою стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Харківській області (вулиця Шевченка, 315А, Харків, Харківська область, 61033) витрати зі сплати судового збору у розмірі 1051 ( одна тисяча п`ятдесят одна) грн. 00 коп.

Повернути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення Київського районного суду м. Харкова від 29.10.2020 року по справі № 953/8868/20 у розмірі 630 (шістсот тридцять) грн 61 коп. перерахований згідно квитанції №0.0..1 від 15.12.2020 року на реквізити: "отримувач УДКСУ в Основ`янському районі м. Харкова, код отримувача (ЄДРПОУ) 37999628, банк: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку - UA1020011, призначення платежу - 101;;22030101, судовий збір по справі №953/8868/20".

Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Макаренко Я.М.
Судді(підпис) (підпис) Кононенко З.О. Калиновський В.А.