Справа № 360/3545/20
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2021-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 року справа №360/3545/20

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року (повне судове рішення складено 25 листопада 2020 року у м. Сєвєродонецьку) у справі № 360/3545/20 (суддя в І інстанції Борзаниця С.В.) за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (далі - УПФУ в м. Сєвєродонецьку), відповідно до якого просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення УПФУ в м. Сєвєродонецьку № 6778/2020 від 07.09.2020 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 та неврахування стажу з 18.04.1986 по 05.05.1994 на заяву від 28.09.2020;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням стажу роботи з 18.04.1986 по 05.05.1994 згідно трудової книжки.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що позивач перебуває на обліку в УПФУ в м. Сєвєродонецьку.

28.08.2020 позивач перебувала на прийомі у відповідача, де їй стало відомо, що стаж роботи з 18.04.1986 по 05.05.1994 не врахований до її стажу через нечитабельність печатки підприємства, незважаючи на те, що записи про роботу на підприємстві Управління громадського харчування внесені у трудову книжку.

28.08.2020 позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, до якої додала оригінали архівної довідки від 06.12.2019 № 07-03/3744 та архівної довідки від 06.12.2019 № 07-03/3743.

Позивач отримала рішення УПФУ в м. Сєвєродонецьку від 07.09.2020 № 6778/2020, яким ОСОБА_3 було відмовлено в перерахунку пенсії та не враховано стаж з 18.04.1986 по 05.05.1994 на підставі наданих архівних довідок.

Позивач вважала рішення УПФУ в м. Сєвєродонецьку № 6778/2020 від 07.09.2020 про відмову в перерахунку пенсії та неврахування стажу з 18.04.1986 по 05.05.1994 протиправним та необґрунтованим, а дії відповідача щодо відмови у перерахунку позивачеві пенсії на заяву від 28.08.2020 - незаконними з наступних підстав.

Позивачем було надано разом із заявою про призначення пенсії трудову книжку з зазначенням відомостей про роботу.

Відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 , виданої на ім`я ОСОБА_1 , вбачається: з 1983 по 1986 навчання у Хмельницькому технікумі торгівлі; Управління громадського харчування 17.04.1986 прийнято поваром 5 розряду в шкільне об`єднання; 13.07.1987 переведено калькулятором; 24.08.1987 переведено нормувальником; 01.07.1991 переведено техніком з нормування другої категорії; 01.10.1992 переведено техніком з нормування першої категорії; 28.02.1993 звільнено за переводом в орендне підприємство «Общепит», ст.36 п.5 КЗпП України; Алчевське орендне підприємство «Общепит» 01.03.1993 прийнято по переводу техніком з нормування першої категорії; 12.05.1993 переведено бухгалтером без категорії; 05.01.1994 переведено бухгалтером другої категорії; 05.05.1994 звільнено за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України; Алчевський металургійний комбінат 06.05.1994 прийнято до управління технічного контролю контролером у виробництві чорних металів на ділянці сортопрокатного цеху 3 розряду; 01.10.1994 переведено до управління технічного контролю контролером у виробництві чорних металів на ділянці сортопрокатного цеху 4 розряду; 25.01.1995 переведено до управління технічного контроля контролером у виробництві чорних металів на гарячих ділянках робіт 4 розряду в сортопрокатному цеху; 01.06.2004 переведено у відділ технічного контролю контролером у виробництві чорних металів, зайнятих на гарячих ділянках робіт ділянки сортопрокатного цеху 4 розряду; 29.12.1997, 17.12.2004, згідно атестації робочих місць підтверджено право на пільгову пенсію за Списком 2 контролеру зайнятому на гарячих ділянках робіт у виробництві чорних металів; 01.07.2006 переведено у відділ технічного контролю контролером у виробництві чорних металів ділянці зовнішнього приймання 4 розряду.

Зазначені записи у трудовій книжці виконані належними посадовими особами, засвідчені підписами начальниками відділів кадрів відповідних підприємств та скріплені їх печатками.

Разом із заявою про перерахунок пенсії від 28.08.2020 позивачем відповідачу було надано оригінали архівної довідки від 06.12.2019 № 07-03/3744 та архівної довідки від 06.12.2019 № 07-03/3743. Однак УПФУ в м. Сєвєродонецьку зазначені документи не врахувало, обґрунтовуючи це тим, що документи видані підприємствами неіснуючого територіального утворення, не розглядаються та не можуть служити підставою для перерахунку пенсії.

Відомості, наведені у архівних довідках від 06.12.2019 № 07-03/3744 та від 06.12.2019 № 07-03/3743, повністю узгоджуються із відомостями, зазначеними у трудовій книжці позивача, довідки засвідчені підписами начальника відділу, провідного спеціаліста. Окрім того, у позивача відсутня будь-яка можливість в інший спосіб отримати відомості, зазначені у цих довідках.

На думку позивача, рішення відповідача про відмову в перерахунку пенсії підлягає скасуванню, у зв`язку з чим представник позивача звернулась до суду з відповідними вимогами.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року позов задоволено.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування зазначено, що при дослідженні трудової книжки позивача встановлено, що записи за період роботи позивача з 18.04.1986 по 05.05.1994 при звільнені скріплено печаткою установою, однак штамп нечитаємий. Апелянт наголошує, що надані позивачем довідки видані підприємствами неіснуючого територіального утворення, тому не є документами та не мають юридичної сили, і тому не розглядаються та не можуть служити підставою для зарахування до пільгового стажу певних періодів роботи.

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8-9).

Відповідно до інформації, зазначеної у довідці від 25.11.2019 №919-, позивач є внутрішньо переміщеною особою з тимчасово окупованої території та районів проведення антитерористичної операції, тимчасова адреса місця проживання позивача: АДРЕСА_2 (а.с.10).

З 28.11.2019 позивачу призначена пенсія за віком на пільгових умовах за списком № 2 (а.с.76).

Позивач перебуває на обліку в УПФУ м. Сєвєродонецька, страховий стаж складає 30 р. 01 міс. 00 дн., з яких за списком № 2 - 10 р. 04 міс. 26 дн. (а.с.76).

До пільгового стажу позивачу не зараховані періоди роботи в Управлінні громадського харчування з 18.04.1986 по 28.02.1993, в Алчевському орендному підприємстві «Общепит» з 01.03.1993 по 05.05.1994.

28.08.2020 позивач звернулась до УПФУ в м. Сєвєродонецьку із заявою про перерахунок пенсії за віком, яка зареєстрована відповідачем 01.09.2020 (а.с.81-82).

До заяви додала архівну довідку від 06.12.2019 № 07-03/3743 про реорганізацію та перейменування підприємства, архівну довідку від 06.12.2019 № 07-03/3744, що підтверджує стаж роботи з 18.04.1986 по 05.05.1994 (а.с.18, 19, 83, 84).

Рішенням УПФУ в м. Сєвєродонецьку від 07.09.2020 № 6778/2020 ОСОБА_1 відмовлено в перерахунку пенсії на підставі пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 595 та не враховано стаж з 18.04.1986 по 05.05.1994 на підставі наданих архівних довідок (а.с.15-17, 85).

Відповідно до архівної довідки від 06.12.2019 № 07-03/3744 ОСОБА_4 дійсно працювала в Управлінні громадського харчування Комунарського міськвиконкому з 18.04.1986 (наказ від 17.04.1986 № 42). Звільнена 05.051994 за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України (наказ від 05.05.1994 № 48). Підстави: фонд № 230, оп. № 1-Л, д. 812, л. 7 (особиста карточка), д. 578, л. 75, д. 809, л. 65 (накази по особовому складу) (а. с.19).

Записами у трудовій книжці від 17.04.1986 серія НОМЕР_3 ОСОБА_1 , підтверджується, що позивач працювала в Управлінні громадського харчування: 17.04.1986 прийнято поваром 5 розряду в шкільне об`єднання; 13.07.1987 переведено калькулятором; 24.08.1987 переведено нормувальником; 01.07.1991 переведено техніком з нормування другої категорії; 01.10.1992 переведено техніком з нормування першої категорії; 28.02.1993 звільнено за переводом в орендне підприємство «Общепит», ст. 36 п.5 КЗпП України; Алчевському орендному підприємстві «Общепит»: 01.03.1993 прийнято по переводу техніком з нормування першої категорії; 12.05.1993 переведено бухгалтером без категорії; 05.01.1994 переведено бухгалтером другої категорії; 05.05.1994 звільнено за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України (а.с.11-14).

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.

Закон України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-XII) гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових та соціальних пенсій.

Статтею 1 зазначеного Закону передбачено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом

Відповідно до статті 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно із частиною першою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону № 1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону № 1058-IV).

Статтею 26 Закону № 1058-IV визначені умови призначення пенсії за віком.

Згідно із частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Тобто, Законом № 1058-IV передбачено, що як для призначення, так і для перерахунку пенсії особа повинна звернутися із відповідною заявою та необхідними документами особисто або через представника до територіального органу Пенсійного фонду.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону 1058-IV, затвердженому постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1), заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Абзацом другим пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637 (далі Порядок № 637) визначено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Згідно пункту 8 Порядку № 637 час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Абзацом першим пункту 17 Порядку № 637 визначено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

В свою чергу, пункт 18 Порядку № 637 передбачає, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Пунктом 3.3 розділу ІІІ Порядку № 22-1 визначено, що саме «орган, що призначає пенсію», надає роз`яснення особам з питань призначення та виплати пенсій.

Пункт 4.7 розділу ІV Порядку № 22-1 також визначає, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Натомість, відповідач проігнорував вище зазначені нормативно визначені вимоги для належного прийняття та розгляду документів щодо перерахунку пенсії позивачу.

З урахуванням положень пункту 4.7 розділу ІV Порядку № 22-1 саме відповідач як орган, що призначає пенсію, повинен спочатку всебічно, повно і об`єктивно розглянути усі подані документи, на підставі пункту 3.3 розділу ІІІ вказаного Порядку надати необхідні роз`яснення, і лише після цього вирішувати питання про наявність чи відсутність права особи на перерахунок пенсії.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач належним чином не оцінював подані позивачем документи, не надавав необхідних фахових роз`яснень (порушення п. 3 Порядку № 637), не пропонував в рамках наданих повноважень (п. 3.3 Порядку № 22-1) можливість виклику до пенсійного органу свідків (пункти 17, 18 Порядку № 637).

Натомість, судами встановлено, що трудова книжка позивача має необхідні дані за період роботи в Управлінні громадського харчування з 18.04.1986 по 28.02.1993, в Алчевському орендному підприємстві «Общепит» з 01.03.1993 по 05.05.1994.

Статтею 62 Закону № 1788-XII передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Підпунктом 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку № 22-1 визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком № 637.

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Згідно з пунктом 23 Порядку № 637 документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).

Для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про період роботи, які внесені в довідки на підставі документів (пункт 24 Порядку № 637).

Позивачем на підтвердження трудового стажу надано архівну довідку від 06.12.2019 № 07-03/3743 про реорганізацію та перейменування підприємства, архівну довідку від 06.12.2019 № 07-03/3744, виданих архівним відділом адміністрації м. Алчевська, що підтверджує стаж роботи з 18.04.1986 по 05.05.1994 (а.с.18, 19, 83, 84).

Разом з тим, такі довідки відповідачем безпідставно не враховані.

Пунктом 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1 визначено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Указом Президента України № 405/2014 від 14.04.2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України».

Статтею 1 Закону України від 02.09.2014 № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено, що період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 № 05/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України; територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 № 405/2014.

Розпорядженням КМУ від 02.12.2015 №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, у який у розділі Луганська область зазначено м. Алчевськ.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085 (в редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.02.2018 № 79-р) затверджено Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, до якого включено м. Алчевськ.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

У Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21.06.1971 «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконним і недійсним, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад реєстрації народжень, смертей і шлюбів». Так, у справі «Лоізіду проти Туреччини» (Loizidou v. Turkey 18.12.1986 &45) ЄСПЛ обмежився коротким пунктом посилання на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то, у правах Кіпр проти Туреччини» ( Cyprus v. Nurkey 10.05/2001) та Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. The Republic of Moldova and Russia 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та в подальшої міжнародної практики. При цьому, ЄСПЛ констатував, що Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de fackto та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше, означало б зовсім позбавити людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» ( Cyprus v. Turkey 10.05.2001&92).

Спираючись на сформульований у вищезазначеній справі підхід, Європейський суд з прав людини у справі "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" (Mozer v. The Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) зауважив, що "першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]".

Україною, відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII (далі Закон № 1207-VII) та постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17.03.2015 № 254-VIII, територію Автономної Республіки Крим та окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської області, визнано тимчасово окупованими територіям.

Згідно з частиною другою та частиною третьою статті 9 Закону № 1207-VII, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що в спірних правовідносинах можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки архівних довідок від 06.12.2019 № 07-03/3743 та № 07- 03/3744, виданих закладом, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право на пенсійне забезпечення.

Враховуючи викладене, слід зазначити, що у даному випадку і при обставинах, що склались у зв`язку з тимчасовою окупацією м. Алчевськ, відмова відповідачем - органом державної влади позивачу - фізичній особі у реалізації його права на отримання пенсії з підстави знаходження підтверджуючих первинних документів на окупованій території, не є пропорційною меті, якої намагався досягти відповідач цією відмовою, та така відмова порушує баланс між конституційним правом позивача на соціальне забезпечення та завданням відповідача щодо перевірки правильності нарахування пенсії.

Як наслідок, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду щодо наявності підстав для скасування рішення відповідача від 07.09.2020 № 6778/2020 про відмову позивачу в перерахунку пенсії.

Відтак, є всі підстави для зарахування ОСОБА_1 до її страхового стажу періодів роботи в Управлінні громадського харчування з 18.04.1986 по 28.02.1993, в Алчевському орендному підприємстві «Общепит» з 01.03.1993 по 05.05.1994, з урахуванням архівних довідок від 06.12.2019 № 07-03/3743 та № 07-03/3744, що дає право на перерахунок позивачу пенсії за віком.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому вона підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року у справі № 360/3545/20 залишити без змін.

Повне судове рішення 30 березня 2021 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук