Справа № 756/15553/18
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2021-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2021 року м. Київ № 756/15553/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Арсірія Р.О., розглянувши у порядку спрощеного провадження (без виклику учасників) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві
про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

прийняв до уваги таке:

До Оболонського районного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 з позовом до Управління пенсійного фонду в Оболонському районі міста Києва.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 30.11.2018 справу №756/15553/18 передано для розгляду до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.01.2019 справу №756/15553/18 прийнято до провадження судді Арсірія Р.О., розгляд вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження.

В подальшому, 04.02.2019 від позивача надійшла заява про заміну відповідача.

Згідно заяви про заміну відповідача на належного, позивачка просила суд замінити УПФУ в Оболонському районі міста Києва на Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві, як правонаступника.

Враховуючи заяву позивача про заміну відповідача, суд у даній справи розглядає наступні вимоги позивача, з урахуванням заміни відповідача:

1) визнати дії ПФУ в Оболонському районі м. Києва неправомірними;

2) встановити фактичні обставини здійснення догляду за донькою ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 інвалідом з дитинства в період с 05.08.1994 по 31.05.1997 (по досягненні донькою 16 річного віку) на підставі документів, що засвідчують перебування на інвалідності;

3) зобов`язати відповідача -управління пенсійного фонду Украйни в Оболонському районі м. Києва включити страховий стаж за період з 05.08.1994 по 31.05.1997 догляд за донькою ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 - інвалідом 2 групи, до її 16- річчя без акту обстеження фактичних обставинні здійснення догляду;

4) зобов`язати відповідача - Пенсійний фонд У крайні в Оболонському районі м. Києва провести перерахунок пенсії за період з 05.08.1994 по 31.05.1997, догляд за донькою ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 - інвалідом 2 групи, до її 16- річчя без акту обстеження фактичних обставин здійснення догляду з дати звернення з 25.08.2014;

5) зобов`язати Пенсійний фонд Украйни в Оболонському районі м. Києва виплатити виниклу заборгованість у встановлений судом термін.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.04.2019 призначено по справі судово-медичну експертизу, проведення якої доучено Київському міському клінічному бюро судово-медичної експертизи (вулиця Докучаєвська, 4, Київ, 03141). Передати експерту матеріали справи №756/15553/18 згідно з переліком. Витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, покладено на ОСОБА_1 . Провадження по справі зупинено на час проведення експертизи.

Супровідним листом № вих.030-299/2539 від 08.10.2020 Київським міським клінічним бюро судово-медичної експертизи повернуто адміністративну справу №756/15553/18 без виконання судово-медичної експертизи, у зв`язку з відсутністю реагування на клопотання (листи установи № 030-198/1333 від 10.06.2019, № 030-203/1404 від 20.06.2019).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.10.2020 поновлено провадження у справі, продовжено розгляд у спрощеному провадженні без виклику учасників справи.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Позивачка - ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управління ПФУ в м. Києві та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

ОСОБА_1 має загальний страховий стаж - 35 років 6 місяців 22 дні.

Позивачка є матір`ю ОСОБА_2 1981 року народження - інваліда з дитинства. Вказані обставини сторонами визнаються та не оспорюються.

Суд зазначає, що спірним у даній справі є саме встановлення наявності/відсутності фактичних обставин щодо здійснення ОСОБА_1 догляду за дитиною інвалідом до досягнення 16- річного віку.

Як слідує з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України з заявами від 05.12.2018, 06.12.2018, 24.01.2019 щодо перерахунку пенсії, надання виписки з розпорядження, в тому числі зарахування періоду догляду за донькою - інвалідом з дитинства до досягнення нею 16-річного віку в період загального страхового стажу (з 1994 по 1997 роки).

Листами від 17.01.2019 №10407/02 та від 04.02.2019 №21522/03 Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві надало відповідь (в частині що стосується предмета спору у даній справі), в якій повідомило про відсутність законних підстав зарахування періоду догляду за дитиною - інвалідом з 1994-1997, враховуючи відсутність доказів здійснення нею фактичного догляду у вказаний період, зокрема відсутність акту обстеження фактичних обставин здійснення догляду. Крім того, зазначило про надання заявницею до заяви копії трудової угоди від 18.10.1995 про період роботи 1995-1997, проте не надано заяву та оригіналу вказаної угоди для зарахування відповідного стажу на підставі вказаної угоди (т.1 а.с. 55, 56-57).

Як слідує з тексту позовної заяви, ОСОБА_1 стверджує про отримання нею у вказаний період з 05.08.1994 по 31.05.1997 допомоги по догляду за дитиною - інвалідом - ОСОБА_2 1981 р.н., що є на її думку беззаперечним фактом здійснення догляду у спірний період та зарахування вказаного періоду до страхового стажу.

Враховуючи вказані обставини та зазначення відповідачем про відсутність у нього вказаних вище відомостей, судом скеровано запит від 14.03.2019 №756/15553/18/18/3849/19 про надання відомостей щодо спростування чи підтвердження вище викладених обставин, а також відомості щодо призначення, виплати ОСОБА_1 пенсії по догляду за дитиною - інвалідом з дитинства з зазначенням відповідних періодів з посиланням на відповідні докази. Вказаний запит скеровано до Управління праці та соціального захисту населення Печерської районної в місті Києві державної адміністрації та Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (т. 1 а.с. 78).

У відповідь на вказаний судовий запит перший адресат надав суду відповідь від 19.03.2019 №105/74/22/60-2367, у якій вказав про відсутність запитуваних судом матеріалів з посиланням на списання архівних пенсійних справ за період з 1946 по 2000 (включно) роки (т. 1 а.с. 86-87).

Другий адресат повідомив про аналогічні обставини, які виклав у листі від 21.03.2019 №05/416-09 (т. 1 а.с. 89).

Вказані обставини, щодо не врахування відповідачем до загального стажу періоду догляду за донькою, без складання акту встановлення фактичних обставин догляду, слугували підставою для звернення позивачки з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України основним завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно вимог частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди зобов`язані перевірити оскаржені рішення, дії на предмет того, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо; добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на яке спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення(дії) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Відповідно до статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, якою затверджений Порядок.

Згідно пункту 10 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, час догляду за особою з інвалідністю I групи, дитиною з інвалідністю віком до 16 років, а також пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, встановлюється на підставі:

акта обстеження фактичних обставин здійснення догляду;

документів, що засвідчують перебування на інвалідності (для осіб з інвалідністю I групи і дітей з інвалідністю) і вік (для осіб похилого віку і дітей з інвалідністю).

Акт обстеження фактичних обставин здійснення догляду складається органами Пенсійного фонду України на підставі відомостей житлово-експлуатаційних або інших організацій за місцем проживання (реєстрації), сільських, селищних рад, опитування осіб, за якими здійснюється догляд, та їх сусідів, інших даних.

Документами, які підтверджують перебування на інвалідності, можуть бути виписка із акта огляду медико-соціальної експертної комісії, медичні висновки, пенсійне посвідчення, посвідчення одержувача допомоги або довідка органів праці та соціального захисту населення або Пенсійного фонду та інші документи.

Тобто, законодавством закріплений порядок встановлення догляду (в конкретному випадку) за дитиною інвалідом до досягнення нею 16- річного віку.

У зв`язку із зазначеними нормами, суд звертає увагу, що відповідно до наявних у справі пояснень позивачки ОСОБА_1 від 15.03.2019 остання обрала інший шлях встановлення факту догляду за дитиною-інівлідом. У той же час вона заперечує здійснення органом пенсійного фонду дій, щодо складання акту обстеження фактичних обставин здійснення догляду нею за її донькою - інвалідом ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 84).

Зазначене також слідує і зі змісту позовних вимог, в яких позивачка обрала певний спосіб захисту, шляхом вимоги про встановлення судом факту догляду, без акту обстеження фактичних обставин здійснення догляду, передбаченого вказаним вище Порядком.

Суд не може прийняти як обґрунтовані посилання позивачки, про не доцільність, не актуальність, та протиправність по відношенню до неї складання пенсійним органом акту встановлення факту догляду, зважаючи при цьому на особисті причини, зокрема зміну місця проживання, в період догляду за дитиною, міркування позивачки щодо можливого не бажання сусідів прибути до пенсійного органу для надання пояснень при складанні акту, оскільки, такі дії прямо передбачені нормами Порядку №637.

Складання акту, передбаченого Порядком №637 є дискреційними повноваженнями органів Пенсійного фонду України, в такому разі суд не може підмінити собою певний орган, чи скоротити процедуру, яка прямо передбачена встановленим законодавством порядком лише за бажанням позивачки. До того ж суду не надано переконливих доказів, що індивідуальні обставини, що склалися перешкоджають дотриманні законодавчої процедури.

У зв`язку з цим, суд зазначає, що в силу положень процесуального законодавства, як окремо, в порядку цивільного законодавства, так і під час розгляду справи, суд може встановити певні факти, які мають юридичне значення, якщо відсутній інший порядок їх встановлення.

У випадку, що розглядається, цивільний суд, при зверненні позивачки з позовом, передав на саме на розгляд до адміністративного даний спір, з міркувань неможливості вирішити його в порядку цивільного судочинства. Тобто прийнятим судовим рішення встановлена неможливість встановлення факту, що має юридичне зазначення для позивача.

Відтак, суд погоджується, що у даному випадку обставини догляду (певною особою) за дитиною - інвалідом до досягнення 16 - річного віку мають встановлюватися Порядком №637.

На підтвердження необхідності застосування зазначеного порядку свідчить і наявні у справі докази надані позивачам.

Так, суд критично ставиться до наданих позивачкою в якості доказу на підтвердження періоду догляду за дитиною - інвалідом копій листів УПСЗН Печерської РДА від 16.04.2013 №3132/Ш-145/16 та від 18.04.2013 №3175/Ш-145/16, в яких зазначено, що ОСОБА_1 отримувала допомогу по догляду за дитиною - інвалідом ( ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 ) в період з 01.08.1996 по 31.05.1997 рік відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» (т. 1 а.с. 9,10), враховуючи що оформлення допомоги передбачало надання такої допомоги одному з непрацюючих працездатних батьків. Проте, як вбачається з листа Пенсійного фонду від 04.02.2019 №21522/03 позивачкою надано до заяви копію трудової угоди від 18.10.1995 про період її роботи з 20.10.1995 по 20.08.1997, тобто, який включає період, який позивачка просить зобов`язати відповідача включити в стаж як догляд за дитиною - інвалідом. Вказаний період роботи за трудовою угодою позивачка також підтвердила в судовому засіданні 12.03.2019.

У зв`язку з цим суд зауважує, що в силу вимог Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» в редакції, що діяла станом на 01.08.1996 року на отримання допомоги по догляду за дитиною - інвалідом до 16 років мали право один з працездатних непрацюючих батьків. Відповідно, зарахування періоду догляду до загального стажу може здійснюватися лише у разі якщо особа працездатна, проте не працююча.

Відтак, позивачкою надано суду суперечливі докази, щодо обставин наявності чи відсутності трудового стажу щодо обставин пов`язаних з реалізацією права на працю відповідно до трудової угоди чи обставин догляду за дитиною - інвалідом до досягнення 16 - річного віку.

Вказані вище суперечності могли бути усунуті при застосуванні Порядку 637 при встановлення фактичних обставин, щодо догляду за дитиною - інвалідом у спірний період.

Суд наголошує, що будь - яких доказів щодо оформлення чи отримання позивачкою допомоги по догляду за дитиною - інвалідом з дитинства ОСОБА_2 в період з 05.08.1994 по 01.08.1996 матеріали справи не містять, вказані доводи зводяться лише до пояснень, викладених у змісті позовної заяви.

Щодо решти наданих позивачкою до справи в якості доказів на підтвердження, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Матеріали справи містять копію свідоцтва про смерть чоловіка позивачки і батька дитини позивачки - ОСОБА_2 - ОСОБА_7 від 24.11.1981 року НОМЕР_2 (т. 1 а.с. 69).

Також, відповідно до наданого позивачкою копії «приказа о возмещении ущерба в связи с потерей кормильца» від 12.05.1982 №153, наказано:

1. Выплачивать в возмещении ущерба в связи со смертью кормильца в суме 56-40 руб. ОСОБА_1 из следующего расчета:

196:2-41,60=56 руб. 40 коп.

2. Выплату производить ОСОБА_1 с ІНФОРМАЦІЯ_2, т.е. со смерти кормильца, до исполнения 16 лет дочери ОСОБА_2, т.е. по ІНФОРМАЦІЯ_3.

Як слідує з наданої копії «Распоряжения б/н» позивачка скористалась правом на реалізацію вказаного вище «приказа о возмещении ущерба в связи с потерей кормильца» від 12.05.1982 №153 (т. 1 а.с. 67).

Разом з тим, суд зазначає, що вказані матеріали не мають відношення до предмету розгляду даної справи, та не підтверджують чи не спростовують спірних обставин.

Відтак, враховуючи встановлені обставини у взаємозв`язку з нормами законодавства, суд доходить висновку про необґрунтованість та безпідставність тверджень позивачки, щодо протиправності дій відповідача, які полягали у неврахуванні до її страхового стажу період з 1994 по 1997 рік, без акту обстеження встановлення фактичних обставин здійснення догляду, оскільки відповідні обставини підлягають встановленню у визначеному законодавством порядку, про що вказувалось вище.

Щодо решти позовних вимог, суд зазначає що вони є похідними від першої у задоволенні якої судом відмовлено, а відтак такі вимоги теж залишаються без задоволення.

При вирішенні даної справи суд враховує, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до статті 244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За наслідком здійснення аналізу оскаржуваних рішень на відповідність наведеним вище критеріям, суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 263 КАС України суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно - Кудрявська, 16 ) - відмовити повністю.

Рішення суду, відповідно до ч. 1 статті 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 КАС України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону №2147-VIII, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Р.О. Арсірій