Справа № 520/5099/21
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

31 березня 2021 року Справа № 520/5099/21

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Бадюков Ю.В., розглянувши позовну заяву та додані матеріали Громадянина України ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області про встановлення факту та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду надійшов позов Громадянина України ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області, у якому позивачі просять суд:

- встановити розмір моєї заробітної плати в сумі 5000, 00 грн. на місяць за період трудової діяльності з 08.02.1992 по 10.12.1998 р.;

- зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області перерахувати розмір пенсії з урахування заробітної плати за період трудової діяльності з 08.02.1992 по 10.12.1998 р. з дня призначенні мені пенсії за віком.

Так, згідно з п. З ч. 1 ч. 2 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За визначенням, наведеним у пункті 2 частини першої статті 4 КАС України, публічно-правовий спір - спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

За змістом пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, на спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року (з відповідними змінами) "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" роз`яснено, що при вирішенні питання про підвідомчість справи суди мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено несудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду.

Суд зауважує, що під час визначення предметної юрисдикції справ необхідно виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Суд зазначає, що спірні правовідносини про встановлення розміру заробітної плати позивача в сумі 5000, 00 грн. на місяць за період трудової діяльності з 08.02.1992 по 10.12.1998 р. виникли у зв`язку з неврахуванням ГУ ПФУ в Харківській області під час призначення пенсії через, те що всі фінансові документи СП «Метасл, ЛТД», генеральним директором якого працював позивач, було вилучено та знищено, та пов`язано з необхідністю встановлення юридичного факту, з яким позивач пов`язує набуття певних прав, а саме встановлення факту виплати заробітної плати у певному розмірі на той час.

З даного приводу суд зауважує, що відповідно до частин першої, другої статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Наведений перелік способів захисту цивільних прав та інтересів не є вичерпним, оскільки, як зазначено вище, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно з частиною першою статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

При цьому, частиною другою статті 19 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про, зокрема, встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України).

Частиною 2 статті 315 ЦПК передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Таким чином, у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за умов, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції загального суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Із наведеного слідує, що спір про визнання факту встановлення та виплати заробітної плати позивачу у певному розмірі не є публічно-правовим у розумінні пункту 2 частини першої статті 4 КАС України, оскільки вимоги позивача не стосуються захисту його прав у сфері публічно-правових відносин. Компетенція адміністративних судів, установлена статтею 19 КАС України, на спір у цій частині не поширюється.

Таким чином, позовна вимога встановити розмір моєї заробітної плати в сумі 5000, 00 грн. на місяць за період трудової діяльності з 08.02.1992 по 10.12.1998 р. підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Під час вирішення питання про наявність підстав для відкриття провадження у даній справі, судом встановлено, що позивач також у похідній позовній вимозі від першої, яка не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, просить суд зобов`язати відповідача вчинити певні дії.

Так, приписами ч. 6 ст. 21 КАС України, імперативно визначено неможливість об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства.

Згідно з ч. 4 ст. 172 КАС України, не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Суд зазначає, що у даному позові об`єднано вимоги, які належить розглядати в порядку різного судочинства, що не допускається згідно з ч. 6 ст. 21, ч. 4 ст. 172 КАС України.

Відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

З аналізу вище викладених норм та обставин суд прийшов до висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви позивачу.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 169, 241-243, 248, 256 КАС України, Суд, -

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву Громадянина України ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області про встановлення факту та зобов`язання вчинити дії особі, яка звернулась з цим позовом.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повна ухвала складена 31.03.2021 року.

Суддя Бадюков Ю.В.