Справа № 240/3551/21
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2021-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
про повернення позовної заяви
30 березня 2021 року м. Житомир справа № 240/3551/21
категорія 106030000
Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Гурін Д.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Служби безпеки України про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати,
3 березня 2021 року до Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Служби безпеки України, в якому просить:
- поновити ОСОБА_1 на роботі з 01 липня 2016 року;
- стягнути на користь ОСОБА_1 зі Служби безпеки України 7 747 933, 44 гривень заробітної плати за 4 роки та 8 місяців.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме: для подання до суду окремої заяви відповідно до вимог частини 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України про поновлення строку звернення до суду з обґрунтуванням причин пропуску строку на звернення до суду із даним позовом та доказами поважності причин його пропуску.
25 березня 2021 року до Житомирського окружного адміністративного суду надійшла заява про поновлення строку звернення до суду, за змістом якої позивач вважає, що ним пропущено строк звернення до суду з поважних причин.
В обґрунтування вказаної заяви позивач зазначає, що він не пропустив шестимісячний строк звернення до суду, оскільки з моменту як він дізнався про порушення своїх прав до дня звернення до суду минуло менше 6 місяців. Позивач вважає, що він не міг звернутися до суду у 2016 році після звільнення, оскільки його звільнили 30 червня 2016 року на підставі його заяви про звільнення за власним бажанням.
Як стверджує позивач, підставою для написання заяви про звільнення був наказ №10/12 о/с, яким до нього застосовувалися заходи, передбачені Законом України «Про очищення влади». Цей наказ було винесено ще у 2014 році, і він у встановленому законом порядку та строк його оскаржив. Однак, у 2015 році провадження у справі про оскарження наказу № 10/12 о/с було зупинено, суд поновив його тільки у 2020 році. На момент його звільнення наказ № 10/12 о/с ще був дійсним та унеможливлював подальшу службу.
У 2020 році Житомирський окружний адміністративний суд визнав незаконним спірний наказ № 10/12 ос, однак це рішення відповідачі по справі оскаржили в апеляційному порядку, і воно набрало законної сили лише 23 вересня 2020 року після вирішення справи Сьомим апеляційним адміністративним судом.
Незважаючи на те, що позивач був звільнений 30 червня 2016 року, він вважає, що лише 23 вересня 2020 року настав термін, коли він дізнався про порушення свого права та виявив підстави для судового захисту порушеного права. Тому, позивач вважає, що шестимісячний строк для подання позовної заяви про поновлення на роботі має відраховуватися не з 30 червня 2016 року, а з 23 вересня 2020 року.
Подавати позов про поновлення на роботі одразу після отримання рішення апеляційного суду позивач вважав нелогічним, оскільки відповідач у справі №806/5681/14 ініціював касаційний перегляд справи, а Верховний Суд міг скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції.
Остаточне рішення у справі №806/5681/14 було прийняте Верховним Судом 24 листопада 2020 року, яким касаційну скаргу повернуто скаржнику.
Позивач стверджує, що збирання доказів, оформлення документів та подання позову було суттєво ускладненим для нього у 2020 році через пандемію коронавірусу та оголошення Кабінетом Міністрів України карантину на території держави.
Також позивач стверджує, що у листопаді та грудні 2020 року стан його здоров`я унеможливлював підготовку та подання позовної заяви. Так, з 30 листопада 2020 року до 4 грудня 2020 року позивач стверджує, що перебував на амбулаторному лікуванні з діагнозом - гостре вірусне респіраторне захворювання, а з 16 грудня 2020 року до 31 грудня 2020 року хворів на гостру двосторонню пневмонію.
Вважає поважними причини пропуску строку звернення до суду та просить поновити його і відкрити провадження у справі.
Розглянувши матеріали позовної заяви, заяви про поновлення строку звернення до суду, суд дійшов наступних висновків.
23 жовтня 2014 року Головою Служби безпеки України видано наказ №10/12 о/с про зарахування ОСОБА_1 в розпорядження начальника управління Служби безпеки України в Донецькій області з 23.10.2014 до 23.01.2015 на підставі пункту 2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про очищення влади".
Підставою для винесення зазначеного наказу є те, що, у вказаний в Законі України «Про очищення влади» період, позивач перебував на посаді заступника начальника Управління Служби безпеки України в Житомирській області.
30 червня 2016 року позивача звільнено зі служби в органах Служби безпеки України.
Звільненню передувало написання рапорту від 17 листопада 2015 року, у якому ОСОБА_1 у зв`язку з неможливістю призначення на будь-яку посаду відповідно до Закону України "Про очищення влади" просить розглянути питання про звільнення його з військової служби за підпунктом "г" пункту 63 (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) Положення про проходження військової служби в Службі безпеки України.
Житомирським окружним адміністративним судом розглядалась адміністративна справа №806/5681/14 за позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України, Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 16 січня 2020 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до Служби безпеки України, Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Визнано протиправним і скасовано наказ Голови Служби безпеки України №10/12о/с від 23 жовтня 2014 року у частині зарахування ОСОБА_1 в розпорядження начальника управління Служби безпеки України в Донецькій області відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про очищення влади". Зобов`язано Міністерство юстиції України вилучити з Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади», відомості про ОСОБА_1 , щодо якого застосовано заборону, передбачену частиною третьою статті 1 Закону України «Про очищення влади». У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Зі скасуванням наказу Голови Служби безпеки України №10/12о/с від 23 жовтня 2014 року у частині зарахування ОСОБА_1 в розпорядження начальника управління Служби безпеки України в Донецькій області відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про очищення влади" та прийняттям рішення про вилучення з Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади», відомості про ОСОБА_1 , щодо якого застосовано заборону, передбачену частиною третьою статті 1 Закону України «Про очищення влади», у ОСОБА_1 з`явилися підстави для звернення до суду із позовом про поновлення на службі.

Отже, суд погоджується із твердженням позивача про те, що початок перебігу строку позовної давності у даній справі слід відліковувати не з дати звільнення, а з дати набрання законної сили рішенням суду у справі №806/5681/14, тобто з 23 вересня 2020 року.

Щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду у період з 23 вересня 2020 року до 3 березня 2021 року суд зазначає наступне.

Позивач стверджує, що з 23 вересня 2020 року до 30 листопада 2020 року збір доказів, оформлення документів та подання позову для нього були ускладненими через пандемію коронавірусу враховуючи його вік та наявність хронічних захворювань.

Досліджуючи матеріали позовної заяви судом встановлено, що позивачем до позовної заяви додано роздруківку з Єдиного державного реєстру судових рішень ухвали Верховного Суду від 24 листопада 2020 року у справі №806/5681/14, копію рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16 січня 2020 року у справі №806/5681/14, копію рапорту про звільнення від 17 листопада 2015 року, копію довідки про доходи від 09.02.2021 №15/22 за період: квітень 2016 року - червень 2016 року.

До заяви про поновлення строку звернення до суду додано довідку Військово-медичної служби Військово-медичного управління Служби безпеки України від 25 березня 2021 року, яка підтверджує твердження позивача про наявність у нього хронічних хвороб.

Також, до заяви про поновлення строку звернення до суду додано довідку Військово-медичної служби Військово-медичного управління Служби безпеки України від 25 березня 2021 року про те, що ОСОБА_1 знаходився на амбулаторному лікуванні у ВМС УСБУ в Житомирській області з 30 листопада 2020 року до 4 грудня 2020 року з діагнозом: ГРВЗ, з 16 грудня 2020 року до 31 грудня 2020 року з діагнозом: гостра негоспітальна двобічна нижньодольова пневмонія, якою підтверджуються повідомлені позивачем обставини про те, що він знаходився на лікуванні протягом листопада-грудня 2020 року.

Отже, враховуючи наведені обставини, суд вважає поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду у період з 23 вересня 2020 року до 31 грудня 2020 року.

Однак, заявник помилково вважає, що строк звернення до суду у даній категорії справ становить 6 місяців та не наводить жодних причин пропуску строку звернення до суду за період з 31 грудня 2020 року до 3 березня 2021 року.

Частинами 1, 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 3 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України).

Як встановлено з матеріалів позовної заяви вона стосується звільнення з публічної служби, оскільки предметом розгляду заявлено поновлення на службі з 1 липня 2016 року та стягнення 7 747 933 грн 44 коп. заробітної плати.

Позивач звернувся до адміністративного суду з даним адміністративним позовом 3 березня 2021 року, що підтверджується датою оформлення поштового відправлення та датою, зазначеною на відтиску штампу Укрпошти на описі вкладення поштового відправлення.

Таким чином, позивачем пропущено місячний строк на звернення до суду із даним адміністративним позовом.

Причини неможливості звернення позивача до суду у період з 23 вересня 2020 року до 31 грудня 2020 року визнані судом поважними. Однак, належних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 не мав можливості звернутись за захистом своїх порушених прав у період з 1 січня 2021 року до 3 березня 2021 року, позивачем до суду не надано.

Наведені позивачем у заяві на усунення недоліків доводи щодо поважності пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом прийняті судом, однак суд враховує, що позивачем не наведено жодного обґрунтування причин неможливості звернення до суду у період з 1 січня 2021 року до 3 березня 2021 року.

Частинами 1 та 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Аналізуючи наведені обставини, суд дійшов висновку про те, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження неможливості подання ним адміністративного позову у строк з 1 січня 2021 року до 3 березня 2021 року, тому суд вважає неповажними причини пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом у строк, встановлений частиною 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до положень частини 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо вказані у заяві підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Таким чином, враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви позивачу.

Керуючись статтями 122, 123, 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Служби безпеки України про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Д.М. Гурін