Справа № 320/6021/19
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2021-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2021 року справа №320/6021/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Сидорчук А.М., розглянув у порядку письмового провадження матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у м. Києві, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головного управління Пенсійного фонду у Київській області, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві Державної фіскальної служби, у якому позивач, з урахуванням уточненої позовної заяви від 02.01.2020 просить суд

- визнати бездіяльність Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві щодо неврахування в наказі про звільнення від 23.09.2019 №1801-о та грошовому атестаті №81 від 18.10.2019 до загальної вислуги років часу проходження служби, протягом якого позивач брав участь в антитерористичній операції з 16.06.2017 по 19.10.2017, на пільгових умовах - одного місяця служби за три місяці, протиправною;

- зобов`язати відповідача провести зарахування у вищезазначених наказі та грошовому атестаті часу служби, протягом якого позивач брав участь в антитерористичній операції - з 16.06.2017 по 19.10.2017, на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці, а загальну вислугу років визначити - 24 роки 2 місяці та 17 днів та подати вищезазначені документи для нарахування пенсії до Головного управління Пенсійного фонду у Київській області;

- подати звіт про виконання прийнятого рішення суду протягом п`ятнадцяти діб з дня набрання рішення законної сили.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказом від 23 вересня 2019 року його було звільнено з податкової міліції ДФС України за пп. «а» Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ (за віком). На момент звільнення календарна вислуга позивача становила 23 роки 6 місяців 11 днів. Під час проходження служби позивач брав безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей в період з 16.06.2017 по 19.10.2017, внаслідок чого позивачу було встановлено статус учасника бойових дій.

Вважає, що на підставі норм постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» від 17.07.1992 р. № 393, він має право на зарахування при обчисленні вислуги років на пільгових умовах часу служби в період участі в антитерористичній операції з розрахунку 1 місяць служби за 3 місяці, у зв`язку з чим 30.09.2019 позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок вислуги років у пільговому обчисленні для призначення пенсії.

Однак, листом від 23.10.2019 року № 6139/О/26-15-11 ГУ ДФС у м. Києві повідомило про відсутність підстав для такого перерахунку.

Відповідач позов не визнав, подав до Київського окружного адміністративного суду відзив (а.с. 44-49), у якому зазначив, що відповідачем здійснено правильний розрахунок вислуги років для пільгового зарахування стажу позивача. У наказі Головного управління ДФС у м. Києві від 23.09.2019 № 1801-о, яким ОСОБА_1 звільнено з посади та податкової міліції, зазначено: «Вислуга років на 30 вересня 2019 року становить: календарна - 23 роки 06 місяців 11 днів, пільгова - 24 роки 02 місяці 17 днів, страховий стаж 30 років 06 місяців 13 днів. Тобто, Головним управлінням ДФС у м. Києві було зафіксовано таку ж тривалість пільгового стажу роботи, на якій наполягає позивач у позовній заяві, отже, спору про тривалість та правильність нарахування стажу позивачу за час його безпосередньої участі у антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей в період з 16.06.2017 по 19.07.2017 немає. Головним управлінням ДФС у м. Києві жодним чином не заперечується участь позивача в антитерористичній операції та його статус учасника бойових дій, у послужному списку позивача зроблено запис «період безпосередньої участі в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей для призначення пенсії зараховується із розрахунку 1 за 3 (один місяць служби за три місяці)».

При цьому, для отримання права на призначення пенсії обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законодавством розмірі. До цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні законом не передбачено.

Відповідач зазначає, що приписами пункту «а» частини 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» встановлюється саме наявність саме календарної, а не пільгової вислуги років, при обчисленні стажу роботи для призначення пенсії. Норми постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» від 17.07.1992 № 393 суперечать приписам ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.01.2020 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовку справи до судового розгляду, призначено підготовче засідання на 04.02.2019, витребувано докази від сторін.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.02.2020 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду у Київській області, витребувано докази у справі від сторін та відкладено підготовче засідання на 12.03.2020.

Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12.03.2020 підготовче судове засідання відкладено на 19.03.2020.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.03.2020 закрито підготовче провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 16.04.2020.

Розгляд справи, який призначений у судовому засіданні 16.04.2020 та 30.04.2020 був відкладений за клопотанням відповідача.

У судове засідання, призначене на 19.05.2020 року позивач не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином.

05.05.2020 від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи від 29.04.2020 у зв`язку з карантином, який триває на всій території України. У клопотанні від 29.04.2020 відповідач зазначив, що розгляд справи по суті призначений у судових засіданнях на 16.04.2020 та 30.04.2020, просить призначити наступне судове засідання, але не раніше 11.05.2020 та/або після закінчення карантинного періоду на всій території України.

Отже, клопотання відповідача від 29.04.2020 стосувалося судового засідання, яке було призначено на 30.04.2020. Інших клопотань від відповідача щодо розгляду справи у судовому засіданні 19.05.2020 не надходило.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що неявка позивача у судове засідання не перешкоджає розгулу справи, а відповідач в судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки, протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.05.2020 ухвалено здійснити подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

З огляду на зазначене, суд вважає за можливе розглянути та вирішити справу по суті у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 , виданий Вишгородським РВ ГУ МВС України в Київській області 20 лютого 1997 (а.с. 64-66).

Місце проживання позивача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить довідка про реєстрацію місця проживання особи № 723 від 01.10.2019 (а.с. 134).

Позивач ОСОБА_1 є учасником бойових дій, про що свідчить посвідчення серія НОМЕР_2 (а.с. 133) та довідка про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 11.12.2017 № 3857/26-15-21-02 (а.с. 132).

Позивач ОСОБА_1 з 10.07.1997 по 30.09.2019 проходив службу у податковій міліції Головного управління ДФС у м. Києві, про що свідчать записи у трудовій книжці НОМЕР_3 (а.с. 135-138).

Наказом Першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) від 24.07.2017 року № 209дск вважати такими, що прибули до складу сил та засобів, які залучаються та беруть участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення з метою виконання службових (бойових) завдань з 16 червня 2017 року підполковника податкової міліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ другого відділу управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО Головного управління ДФС у Луганській області (а.с. 131).

Наказом Першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) від 31.10.2017 року № 309дск вважати такими, що вибули зі складу сил та засобів, які залучаються та беруть участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення до пункту постійної дислокації з 19 жовтня 2017 року підполковника податкової міліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ другого відділу управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО Головного управління ДФС у Луганській області (а.с. 130).

Позивач 19.09.2019 року подав Голові Комісії з реорганізації ГУ ДФС у м. Києві заяву про звільнення з посади та з податкової міліції за віком з 30.09.2019 (а.с. 54).

Наказом Головного управління ДФС у м. Києві від 23 вересня 2019 року № 1801-о звільнено з посади та податкової міліції у відставку за п. 65 пп. «а» (за віком) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ ОСОБА_1 30 вересня 2019 року. Вислуга років на 30 вересня 2019 року становить: календарна - 23 роки 06 місяців 11 днів, пільгова - 24 роки 02 місяці 17 днів, страховий стаж - 30 років 06 місяців 13 днів (а.с. 124).

Стаж роботи позивача та період участі в антитерористичній операції підтверджується послужним списком ОСОБА_1 , особистий № НОМЕР_4 (а.с. 55-62).

Головним управлінням ДФС у м. Києві позивачу було визначено вислугу років: календарна - 23 роки 06 місяців 11 днів, пільгова - 24 роки 02 місяці 17 днів. Період участі позивача в антитерористичній операції на посаді старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ другого відділу управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО Головного управління ДФС у Луганській області з 16.06.2017 по 19.10.2017 зараховано до вислуги років для призначення пенсії із застосуванням коефіцієнту 3, календарна 4 місяці 3 дні, пільгова 01 рік 09 днів, про що свідчить Розрахунок вислуги років для призначення пенсії підполковника податкової міліції ОСОБА_1 (а.с. 84-87).

23.10.2019 року Головне управління ДФС у м. Києві звернулося з поданням про призначення пенсії ОСОБА_1 , строкова служба у календарному обчисленні 23 роки 06 місяців 11 днів, у пільговому обчисленні - 24 роки 02 місяці 17 днів (а.с. 120-121).

Протоколом за пенсійною справою (ДПА) від 01.10.2019 ОСОБА_1 з 24.10.2019 було призначено пенсію за вислугу років, вислуга років 30 років 06 місяців; календарна 23 роки 06 місяців у розмірі 55% грошового забезпечення (а.с. 116).

30.09.2019 позивач звернувся до голови Комісії з реорганізації ГУ ДФС у м. Києві з заявою про перерахування періоду участі в антитерористичній операції в пільговому обчисленні (а.с. 41-42).

Листом Головного управління ДПС у м. Києві від 23.10.2019 за № 613910/26-15-11 позивачу було відмовлено у перерахунку вислуги років у пільговому обчисленні (а.с. 43).

Не погоджуючись з такими діями відповідача позивач звернувся за захистом своїх прав до Київського окружного адміністративного суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з такого.

Загальні умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначені Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд наголошує на необхідності застосування до спірних правовідносин принципу юридичної визначеності. Вказаний принцип встановлює гарантування необхідності стабільного та несуперечливого правового статусу особи. У контексті спірних правовідносин, суд зазначає, що особа, реалізовуючи своє конституційне право на працю, обираючи певний вид професійної діяльності, повинна бути обізнана із умовами праці та привілеями, які вона отримує при цьому. Законні очікування особи полягають у тому, щоб у випадках, коли особа, спираючись на конституційні приписи, очікує, що досягне певного результату, якщо буде діяти відповідно до цих норм, законні очікування будуть реалізовані та захищені.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово робив висновок, що принцип правової визначеності є одним з фундаментальних аспектів верховенства права (рішення у справах "Брумареску проти Румунії" (заява №28342/95), "Стіл та інші проти Сполученого Королівства" та ін.). Так, у рішенні від 10 грудня 2009 року у справі "Михайлюк та Петров проти України" (заява № 11932/02) зазначено: Суд нагадує, що вираз "згідно із законом" насамперед вимагає, щоб оскаржуване втручання мало певну підставу в національному законодавстві; він також стосується якості відповідного законодавства і вимагає, щоб воно було доступне відповідній особі, яка, крім того, повинна передбачати його наслідки для себе, а також це законодавство повинно відповідати принципу верховенства права.

Поняття "якість закону" означає, що національне законодавство повинне бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на права осіб (рішення у справах "Олександр Волков проти України" (заява № 21722/11), "C.G. та інші проти Болгарії" (заява № 1365/07).

Окрім того, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідальність за подолання недоліків законодавства, правових колізій, прогалин, інтерпретаційних сумнівів лежить, в тому числі, і на судових органах, які застосовують та тлумачать закони (рішення у справах "Вєренцов проти України" (заява № 20372/11), "Кантоні проти Франції" (заява №17862/91).

Умови праці особи впливають на розмір її заробітної плати, на тривалість робочого часу, відпустки та інші соціальні гарантії. Законодавець передбачив призначення пенсій за вислугу років; особливість такого виду пенсії полягає у зменшеному пенсійному віці, внаслідок виконання роботи, яка визначена законодавством такою, що призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком. Тобто, вказаний вид пенсії є відповідним заохоченням для осіб, умови праці яких негативно впливають на їх професійну працездатність.

У справі, що розглядається, позивач не має календарної вислуги років для призначення пенсії, проте в нього наявний відповідний пільговий стаж, відповідно до приписів пункту 2 Постанови № 393 (прийняття безпосередньої участі в антитерористичній операції).

Положення Закону № 2262-XII мають на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України.

Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-XII, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 2262-XII, особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Пунктом "а" частини першої статті 12 Закону № 2262-XII передбачено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1 - 2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше.

Частиною другою статті 17 Закону № 2262-XII визначено, що до вислуги років поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Згідно зі статтею 17-1 Закону № 2262-XII порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплата пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 (далі - Постанова № 393 у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до підпункту "а" пункту 3 Постанови № 393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці: час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.

Отже, статтею 17 Закону № 2262-XII визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а статтею 17-1 Закону № 2262-XII встановлено саме порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим законом. У свою чергу, вказаною нормою передбачено, що цей період та пільгові умови встановлюються саме Кабінетом Міністрів України.

Отже, Законом № 2262-XII передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом, шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів.

Постановою № 393 визначено, зокрема, порядок обчислення та призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам, зазначеним у пункті "ж" статті 1-2 такого Закону.

Постанова № 393 є підзаконним нормативно-правовим актом, мета якого конкретизувати нормативне регулювання з метою вирішення питань, що виникають з приводу призначення пенсії за вислугу років, зокрема, і на пільгових умовах.

Таким чином, основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон № 2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою № 393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується не з категорією працівників, що реалізують право на пенсію, а з спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку. Така можливість передбачена Постановою № 393.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що до актів правового регулювання умов і порядку призначення пенсій за вислугу років належать і ті правові акти, які передбачають пільгове (кратне) обчислення періоду проходження служби для зарахування його до стажу роботи еквівалентно, що дає право на призначення й отримання різних видів пенсій та соціального забезпечення.

Подібний правовий висновок щодо застосування норм постанови № 393 при обчисленні пільгового стажу для призначення пенсії за вислугою років викладений у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03 березня 2021 року у справі №805/3923/18-а. Подібний правовий висновок також викладений у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 750/9775/16-а, від 16.03.2021 у справі № 826/16811/18; від 10.03.2021 року у справі № 812/1100/17.

Наведене свідчить про помилковість доводів відповідача про те, що визначальною для набуття права на призначення пенсії за вислугу років є саме календарна вислуга років, оскільки цей висновок ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Отже, з аналізу зазначених норм вбачається, що для призначення пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, особам, зазначеним у пункті «ж» статті 1-2 Закону № 2262 зараховується на пільгових умовах до вислуги років один місяць служби за три місяці за час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.

Відповідно до довідки Головного управління ДФС у м. Києві від 11.12.2017 № 3857/26-15-21-02 ОСОБА_1 дійсно в період з 16.06.2017 по 19.10.2017 безпосередньо брав участь в Антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської області (а.с. 132). Підстава: накази Першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) від 31.10.2017 року № 309дск; від 24.07.2017 року № 209дск (а.с. 130-131).

За наведених обставин суд приходить до висновку, що оскільки ОСОБА_1 з 10.07.1997 по 30.09.2019 проходив службу у податковій міліції Головного управління ДФС у м. Києві, звідки й був звільнений відповідно до наказу Головного управління ДФС у м. Києві від 23 вересня 2019 року № 1801-о, та в період з 16.06.2017 по 19.10.2017 безпосередньо брав участь в Антитерористичній операції, йому до вислуги років повинен зараховуватись період участі в антитерористичній операції на пільгових умовах в порядку Закону України № 2262, з урахуванням положень постанови КМУ від 17.07.1992 № 393.

Отже, бездіяльність Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві щодо неврахування в наказі про звільнення від 23.09.2019 №1801-о та грошовому атестаті №81 від 18.10.2019 до загальної вислуги років часу проходження служби, протягом якого позивач брав участь в антитерористичній операції з 16.06.2017 по 19.10.2017, на пільгових умовах - одного місяця служби за три місяці є протиправною.

Відповідно, суд вважає обґрунтованими вимоги позову в даній частині.

Оскільки відповідачем вислуга років ОСОБА_1 обчислена без урахування часу участі позивача в АТО, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління ДФС у м. Києві провести зарахування в наказі про звільнення від 23.09.2019 №1801-о та грошовому атестаті №81 від 18.10.2019 часу служби ОСОБА_1 , протягом якого позивач брав участь в антитерористичній операції - з 16.06.2017 по 19.10.2017, на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці, а загальну вислугу років визначити - 24 роки 2 місяці та 17 днів та подати вищезазначені документи для нарахування пенсії до Головного управління Пенсійного фонду у Київській області.

Положення ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії, чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

Під час розгляду справи відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не були надані належні та допустимі докази на підтвердження правомірності своїх дій.

Будь-яких доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач суду не надав, а також не навів жодних контраргументів на підтвердження обґрунтованості прийнятого спірного рішення.

З огляду на зазначене, беручи до уваги докази, наявні у матеріалах справи у їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень діяв необґрунтовано, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та Законом України.

Виходячи з системного аналізу положень законодавства України та наявних в матеріалах справи доказів, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов позивача підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється з метою реалізації завдань адміністративного судочинства. Суд займає активну позицію не лише під час вирішення публічно-правового спору, але й після набрання судовим рішенням законної сили.

Приймаючи до уваги обставини справи, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, з таким розрахунком, щоб суб`єкт владних повноважень мав реальну можливість виконати судове рішення у визначений законом і цим рішенням спосіб з урахуванням об`єктивних обставин.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як встановлено судом, під час звернення з даним позовом до суду позивач судовий збір не сплачував, оскільки має статус учасника бойових дій.

Керуючись статтями 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у м. Києві щодо неврахування в наказі про звільнення від 23.09.2019 №1801-о та грошовому атестаті №81 від 18.10.2019 до загальної вислуги років ОСОБА_1 часу проходження служби, протягом якого ОСОБА_1 брав участь в антитерористичній операції з 16.06.2017 по 19.10.2017, на пільгових умовах - одного місяця служби за три місяці.

3. Зобов`язати Головне управління ДФС у м. Києві провести зарахування ОСОБА_1 у наказі про звільнення від 23.09.2019 №1801-о та грошовому атестаті №81 від 18.10.2019 часу служби, протягом якого ОСОБА_1 брав участь в антитерористичній операції - з 16.06.2017 по 19.10.2017, на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці, а загальну вислугу років визначити - 24 роки 2 місяці та 17 днів та подати вищезазначені документи для нарахування ОСОБА_1 пенсії до Головного управління Пенсійного фонду у Київській області.

4. Зобов`язати Головне управління ДФС у м. Києві подати до суду звіт про виконання судового рішення протягом одного місяця з дати набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення суду складено 31.03.2021 р.

Суддя Кушнова А.О.