Справа № 640/18375/18
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2021-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2021 року м. Київ № 640/18375/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Гарника К.Ю., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

Головного управління ДПС у м. Києві

до Державного підприємства «Конструкторське бюро «Артилерійське озброєння»

про стягнення коштів з рахунків у банках,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі по тексту - позивач), адреса: 04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19 до Державного підприємства «Конструкторське бюро «Артилерійське озброєння» (далі по тексту - відповідач), адреса: 03057, місто Київ, вулиця Вадима Гетьмана, будинок 6, в якій позивач просить суд стягнути з Державного підприємства «Конструкторське бюро «Артилерійське озброєння» частину чистого прибутку (доходу) господарських операцій (державних унітарних підприємств та їх об`єднань), що вилучається до бюджету у сумі 1 048 649,00 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 вересня 2019 року, яка залишена без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2019 року, у задоволенні позовних вимог Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 17 вересня 2020 року касаційна скарга Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві задоволена частково, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 вересня 2019 року та постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2019 року скасовані, а справа направлена на новий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 жовтня 2020 року адміністративна справа прийнята до провадження, вирішено здійснити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, а також зобов`язано Головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві протягом 15 днів з дня отримання копії даної ухвали подати через канцелярію суду докази наявності у Державного підприємства «Конструкторське бюро «Артилерійське озброєння» заборгованості зі сплати чистого прибутку станом на 06 листопада 2018 року та на теперішній час.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 листопада 2020 року здійснено заміну позивача Головне управління Державної фіскальної служби України у місті Києві у адміністративній справі №826/18375/18 його правонаступником - Головним управлінням ДПС у м. Києві (04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19).

На виконання вимог ухвали суду від 15 жовтня 2020 року позивачем 01 грудня 2020 року подано до суду письмові пояснення щодо наявності у Державного підприємства «Конструкторське бюро «Артилерійське озброєння» заборгованості зі сплати чистого прибутку.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Державне підприємство «Конструкторське бюро «Артилерійське озброєння» перебуває на обліку в ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДПС у м. Києві та є платником податків за основним місцем обліку.

23 квітня 2018 року Державним підприємством «Конструкторське бюро «Артилерійське озброєння» подано «Розрахунок частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями» №, в якому самостійно визначено платіж в сумі 1048649,00 грн.

Задля стягнення частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету з Державного підприємства «Конструкторське бюро «Артилерійське озброєння», позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові основи управління об`єктами державної власності визначає Закон України «Про управління об`єктами державної власності», статтею 11-1 якого встановлені особливості відрахування державними підприємствами частини прибутку (доходу).

Частиною першою цієї статті передбачено, що державні унітарні та їх об`єднання зобов`язані спрямувати частину чистого прибутку (доходу) до Державного бюджету України у розмірі не менше 30 відсотків у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Кабінет Міністрів України Постановою від 23 лютого 2011 року № 138 відповідно до статті 29 Бюджетного кодексу України та статей 5 і 11-1 Закону України "Про управління об`єктами державної власності" затвердив Порядок відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями.

Пунктом 17 частини другої статті 29 Бюджетного кодексу України до доходів загального фонду Державного бюджету України віднесено частину чистого прибутку (доходу) державних унітарних підприємств та їх об`єднань, що вилучається до державного бюджету відповідно до закону, та дивіденди (дохід), нараховані на акції (частки) господарських товариств, у статутних капіталах яких є державна власність.

Органи, що контролюють справляння надходжень бюджету, забезпечують своєчасне та в повному обсязі надходження до державного бюджету податків і зборів та інших доходів відповідно до законодавства. Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації та виконавчі органи міських (міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення) рад координують діяльність відповідних органів стягнення щодо виконання визначених для територій показників доходів бюджету (частина третя статті 45 БК України).

Згідно з пунктом 3 Порядку №138, яким передбачено, що частина чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету, визначається державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями відповідно до форми розрахунку, встановленої Державною податковою службою, та зазначається у декларації з податку на прибуток підприємства.

Розрахунок частини чистого прибутку (доходу) разом з фінансовою звітністю, складеною відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку, подається державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями до органів державної податкової служби у строк, передбачений для подання декларації з податку на прибуток підприємств.

Відповідно до пункту 61.1. статті 61 ПК України, податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня (в редакції з 23 травня 2020 року зі змінами внесеними Законом України №466 від 16 січня 2020 року).

Враховуючи нормативне визначення поняття грошове зобов`язання, податкове зобов`язання (в редакції ПК України на час спірних відносин до 23 травня 2020 року), частина чистого прибутку не є податковим платежем, у розумінні норм ПК України. Цей платіж, хоча і є обов`язковим, але не віднесений ні до загальнодержавних податків та зборів, ні до місцевих податків. Покладення на контролюючі органи повноважень щодо обліку таких платежів не змінює правової природи такого платежу.

Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі № 520/1919/19, від 27 листопада 2019 року у справі № 826/14937/15.

Законом України № 466-IX від 16 січня 2020 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», який набрав чинності з 23.05.2020, стаття 19-1 доповнена підпунктом 19-1.1.51, яким визначено, що контролюючі органи виконують такі функції, зокрема, здійснюють контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати частини чистого прибутку (доходу) до бюджету державними та комунальними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями, а також господарськими товариствами, у статутному капіталі яких є державна та/або комунальна власність.

Крім того розрахунки (у тому числі розрахунок частини чистого прибутку (доходу), дивідендів на державну частку), які подаються до контролюючих органів відповідно до іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, прирівнюються до податкової декларації (пункт 46.1 статті 46 ПК України в редакції Закону № 466-IX).

А пунктом 1-1 Підрозділу 10 «Інші перехідні положення» ПК України (в редакції Закону № 466-IX) встановлено, що стягнення заборгованості з частини чистого прибутку (доходу) державних унітарних підприємств та їх об`єднань здійснюється у порядку, визначеному статтями 59, 60 глави 4, статтями 87-101 глави 9 розділу II цього Кодексу.

Відтак законодавець лише з 23 травня 2020 року усунув неузгодженості у податковому законодавстві, в тому числі й щодо адміністрування частини чистого прибутку, який має сплачуватися до Державного бюджету України державними унітарними підприємствами.

Аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року по справі № 640/19757/19.

Відповідно до Постанови Верховного суду від 17 вересня 2020 року , скасовуючи рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 вересня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2019 року, та направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, Верховний Суд зазначив, що при вирішенні даного спору слід дослідити питання наявності чи відсутності заборгованості зі сплати чистого прибутку.

Як вбачається з матерів справи, вимоги про стягнення з Державного підприємства «Конструкторське бюро «Артилерійське озброєння» частину чистого прибутку (доходу) господарських операцій, що виплачується до бюджету у сумі 1048649,00 грн обґрунтовано тим, що 23 квітня 2018 року відповідачем подано «Розрахунок частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями» № , в якому самостійно визначено платіж в сумі 1048649,00 грн.

На виконання вимог ухвали суду Головним управлінням ДПС у м. Києві подано інтегровану картку платника податків по частині чистого прибутку за 2018, 2020 рік, якою, як зазначає позивач підтверджується факт несплати підприємством частини чистого прибутку за 2018 рік в розмірі 1048649,00 грн та існування заборгованості станом на час вирішення даного спору.

Поряд із цим, з матеріалів справи вбачається, що 05 листопада 2018 року Державним підприємством «Конструкторське бюро «Артилерійське озброєння» подано «Розрахунок частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями» за три квартали 2018 року яким визначено частину чистого прибутку за 2018 рік в розмірі -633 300,00 грн (Т.1, арк. 29-33).

Аналогічного змісту інформація щодо зменшення розміру чистого прибутку за 2018 рік відображена в інтегрованій картці платника податків по частині чистого прибутку за 2018 та 2020 роки.

З огляду на викладене, частина чистого прибутку, що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями визначена відповідачем за 2018 рік становить 415 349,00 грн (1048649,00 грн - 633 300,00 грн).

Щодо існування боргу із сплати частини чистого прибутку за 2018 рік, суд зазначає наступне.

Відповідно до змісту інтегрованої картці платника податків по частині чистого прибутку за 2018, 2020 рік вбачається, що станом на 31 жовтня 2020 року сума боргу відповідача становить 1687074,72грн.

Поряд із цим, у вказаний період підприємством здійснювалось погашення визначених сум зобов`язань, а також, мало місце донарахування зобов`язань, як на підставі поданих декларацій так і у зв`язку із винесенням податковим органом податкових повідомлень рішень.

Відтак, позивачем не доведено існування у Державного підприємства «Конструкторське бюро «Артилерійське озброєння» боргу із сплати частини чистого прибутку за 2018 рік в розмірі 1048649,00 грн, а заяву про зміну підстав та/або предмету позову позивачем не подавалось.

З огляду на встановлені обставини, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог Головного управління ДПС у м. Києві.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На переконання суду, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до частини 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 257, 262, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Головного управління ДПС у м. Києві до Державного підприємства «Конструкторське бюро «Артилерійське озброєння» про стягнення коштів платка податків- відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту рішення.

Суддя К.Ю. Гарник