Справа № 200/10535/20-а
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2021-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2021 р. Справа№200/10535/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Бабіча С.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі - відповідач) в якому просила суд:

- дії відповідача стосовно відмови позивачу в перерахунку пенсії по стажу визнати неправомірними;

- рішення відповідача № 592 про відмову в перерахунку пенсії по стажу від 18 серпня 2020 року скасувати;

- зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи з 08.12.1977 року по 14.03.1979 року в Тресті «Будмеханізація» Главташкентбуд, з 20.08.1979 року по 18.11.1981 року в РИВЦ Главнефтеснабзбуту, з 14.04.1990 року по 14.02.1991 року в Пологовому будинку № 5 ім. Н.К. Крупської, з 07.03.1991 року по 20.11.1992 року в Шкірно-венерологічному диспансері № 5, з 07.12.1992 року по 26.09.1994 року в МТМО м. Дзержинська, з 28.09.1994 року по 14.03.1997 року в ЗАТ «Термоізоляція» м. Слов`янськ та період перебування на обліку в Дзержинському міському центрі зайнятості з 02.07.1998 року по 10.12.1998 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням відповідача № 592 від 18 серпня 2020 року їй було відмовлено у перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач зазначає, що до її страхового стажу не зараховано період роботи з 08.12.1977 року по 14.03.1979 рік в Тресті «Будмеханізація» Главташкентбуд, з 20.08.1979 року по 18.11.1981 рік в РИВЦ Главнефтеснабзбуту, з 14.04.1990 року по 14.02.1991 рік в Пологовому будинку № 5 ім. Н. К. Крупської, з 07.03.1991 року по 20.11.1992 рік в Шкірно- венерологічному диспансері № 5, з 07.12.1992 року по 26.09.1994 рік в МТМО м. Дзержинська, з 28.09.1994 року по 14.03.1997 рік в ЗАТ «Термоізоляція» м. Слов`янськ, з 02.07.1998 року по 10.12.1998 рік перебування на обліку в Дзержинському міському центрі зайнятості, у зв`язку з незарахуванням трудової книжки НОМЕР_1 від 08.12.1977 року згідно п. 26 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 та п. 2.13 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої за № 58 від 29.07.1993 року, оскільки неможливо визначити на підставі якого документу змінено прізвище (не підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу).

Позивач зазначає, що відомостей трудової книжки та поданих ним додаткових документів достатньо для підтвердження стажу роботи у спірні періоди.

Позивач вважає, що має право на відповідну пенсію та документи, що його підтверджують, не згодна з рішенням відповідача, вважає його незаконним та таким, що порушує її конституційні права.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, надав письмовий відзив на позовну заяву, відповідно до якого, серед іншого, зазначив, що відповідно до п. 2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 року (далі - Інструкція) - зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по-батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по-батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

Відповідач зазначає, що у наданій ОСОБА_1 трудовій книжці НОМЕР_1 належним чином не заповнена перша сторінка. А саме в графі «Прізвище» записані два прізвища - « ОСОБА_2 » та « ОСОБА_3 », тоді як згідно паспорту серії НОМЕР_2 , виданого Дзержинським МВ ГУМВС України в Донецькій області 14 липня 2012 року позивач має прізвище « ОСОБА_4 » (російською - « ОСОБА_3 »).

Посилаючись на п.2.9 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 документи, складені іноземною мовою, подаються разом з їх перекладами українською мовою, засвідченими в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідач зазначив, що при поданні заяви на перерахунок пенсії по стажу, ОСОБА_1 не надала жодних документів, які підтверджують зміну прізвища, а будь-яких змін запису прізвища відповідно до Інструкції, у трудовій книжці також не має.

Відповідно до п.2.9 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 документи, складені іноземною мовою, подаються разом з їх перекладами українською мовою, засвідченими в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Вказує, що при поданні заяви на перерахунок пенсії по стажу, ОСОБА_1 не надала жодних документів, які підтверджують зміну прізвища, а будь-яких змін запису прізвища відповідно до Інструкції, у трудовій книжці також не має. Довідка № 716 від 20.07.2007 року, яка завірена відділом ЗАГСу, подана без перекладу на українську мову та не засвідчена в установленому законом порядку, тому не розглядалася управлінням.

Відповідно до п. 26 Порядку - якщо ім`я, по-батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по-батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.

Відповідач звернув увагу не те, що юридичні факти встановлюються відповідно до норм Цивільно- процесуального кодексу України. Приналежність трудової книжки особі може бути встановлена у судовому порядку. При зверненні із заявою про перерахунок пенсії по стажу ОСОБА_1 не надала копії судового рішення про встановлення приналежності трудової книжки НОМЕР_1 саме їй.

Також відповідач вказав, що відповідно до п.3 Порядку - за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

При зверненні до Торецького ОУПФУ із заявою про перерахунок пенсії по стажу, ОСОБА_1 не надала будь-яких документів, визначених Порядком, що підтверджують періоди роботи з 08.12.1977 року по 14.03.1979 року в тресті «Будмеханізація» Главташкентбуд, з 20.08.1979 року по 18.11.1981 року в РИВЦ Главнефтеснабзбуту, з 14.04.1990 року по 14.02.1991 року в Пологовому будинку №5 ім. Н.К. Крупської, з 07.03.1991 року по 20.11.1992 року в Шкірно-венерологічному диспансері №5, з 07.12.1992 року по 26.09.1994 року в МТМО м. Дзержинська, з 28.09.1994 року по 14.03.1997 року в ЗАТ «Термоізоляція» м. Слов`янськ та період перебування на обліку в Дзержинському міському центрі зайнятості з 02.07.1998 року по 10.12.1998 року.

З огляду на викладене відповідач вважає, що приймаючи рішення про відмову в перерахунку пенсії діяв в межах наданих йому законами та нормативно - правовими актами та не порушив вимоги чинного законодавства.

Позивачем надано до суду відповідь на відзив, відповідно до якого він підтримав викладені у позовній заяві обставини та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року відкрито провадження у даній адміністративній справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року суд вирішив замінити засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням та призначити підготовче засідання на 11 січня 2021 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року закрито підготовче провадження у справі № 200/10535/20-а та призначено справу до судового розгляду по суті на 25 січня 2021 року.

Представники сторін у судове засідання призначене на 25 січня 2021 року не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Пунктом 1 частини 3 вказаної статті встановлено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Отже, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними матеріалами справи, в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно встановивши всі її обставини, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 (а.с. 4).

Відповідач, Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, , місцезнаходження: вул. Маяковського, буд. 2а, м. Торецьк, Донецька область, 85200 є органом державної влади, про що зазначено у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch).

17 серпня 2020 року позивач звернулась до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про перерахунок по стажу відповідно до положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 03.07.2003р. № 1058 (а.с.34).

До заяви про перерахунок пенсії позивачем були надані наступні документи:

довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру № НОМЕР_3 ;

заяву про призначення/перерахунок пенсії № 2680;

паспорт/посвідку серії НОМЕР_2 ;

трудову книжку або документи про стаж № НОМЕР_4 (а.с. 34 - зворотній бік).

За наслідком розгляду поданої заяви та доданих до неї документів відповідачем було прийнято рішення № 592 від 18 серпня 2020 року про відмову у перерахунку пенсії по стажу (а.с. 27).

Зі змісту рішення видно, що до страхового стажу позивача не зараховані періоди роботи з 08.12.1977 року по 14.03.1979 року в Тресті «Будмеханізація» Главташкентбуд, з 20.08.1979 року по 18.11.1981 року в РИВЦ Главнефтеснабзбуту, з 14.04.1990 року по 14.02.1991 року в Пологовому будинку № 5 ім. Н.К. Крупської, з 07.03.1991 року по 20.11.1992 року в Шкірно-венерологічному диспансері № 5, з 07.12.1992 року по 26.09.1994 року в МТМО м. Дзержинська, з 28.09.1994 року по 14.03.1997 року в ЗАТ «Термоізоляція» м. Слов`янськ, та період перебування на обліку в Дзержинському міському центрі зайнятості з 02.07.1998 року по 10.12.1998 року, оскільки в порушення п. 26 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 та п. 2.13 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої за № 58 від 29.07.1993 року (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 року за №110), так як неможливо визначити на підставі якого документу змінено прізвище (не підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу).

Вказано, що факт належності трудової книжки даній особі може бути встановлено у судовому порядку.

Інших підстав обґрунтування спірне рішення відповідача не містить, що виключає право відповідача посилатись у своїх запереченнях на інші обставини та інше обґрунтування підстав його прийняття.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі по тексту - Закон № 1788), Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058 - IV (далі по тексту - Закон № 1058), Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 «Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення (перерахунку) пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі по тексту - Порядок № 637) та іншими нормативно - правовими актами.

Закон України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих. Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно норм статті 1 цього Закону громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до положень статті 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно до п. 4, 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

Згідно з п.п. 1 та 2 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 7 цього Порядку визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії.

Відповідно до п. 7 параграфа "б" цього Порядку, до заяви про призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Пункт 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. N 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно зі ст. 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 30.05.2018 року в справі №174/658/16-а (провадження №К/9901/201/17) оцінюватися судом мають саме підстави відмови у призначенні пенсії, тобто, мотиви, з яких виходив відповідач, розглядаючи заяву про її призначення.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, частиною 1 статті 48 Кодексу законів про працю України передбачено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Як видно з трудової книжки позивача НОМЕР_1 (а.с. 5-7), ОСОБА_1 , у спірні періоди:

з 08.12.1977 року прийнята в Трест «Будмеханізація» Главташкентбуд в якості кур`єра (наказ № 232-к від 08.12.1977 року);

з 14.03.1979 року звільнена за власним бажанням, на підстав ст. 38 КЗпП Уз СРСР (наказ № 39-к від 14.03.1979 року);

з 20.08.1979 року зарахована в РИВЦ Главнефтеснабзбуту на посаду техніка в відділ впровадження та експлуатації задач ОАСУ та АСУНО в групу прийому та передачі інформації (наказ № 42 від 16.08.1979 року);

з 05.09.1979 року переведена в групу зв`язку прийому та передачі інформації відділу експлуатації та обслуговування технічних коштів на посаду техніка (наказ № 46 від 04.09.1979 року);

з 10.02.1980 року переведена в групу оформлення та розмноження на посаду техніка (наказ № 13 від 11.02.1980 року);

з 06.11.1981 року відповідно до наказу№ 42 від 30.07.1981 року Глоскомнефтепродукта Уз СРСР перейменовано РИВЦ Главнефтеснабзбуту Уз СРСР (наказ № 1 від 08.11.1981 року);

з 18.11.1981 звільнена за власним бажанням, на підстав ст. 38 КЗпП Уз СРСР (наказ № 19 від 23.11.1981 року);

з 14.04.1990 року зарахована в Пологовий будинок № 5 ім Н.К. Крупської на посаду робочого саду (наказ № 38-7 від 14.04.1990 року);

з 16.05.1990 року переведена з посади А Саду на посаду констелянки (наказ № 49-1 від 12.05.1990 року);

з 14.02.1991 року звільнена на підставі ст. 38 КЗпП Уз СРСР (наказ 12 від 14.12.1991 року);

з 07.03.1991 року прийнята в Шкірно-венерологічний диспансер на посаду завідуючої господарством диспансеру (наказ № 5 від 07.03.1991 року);

з 01.08.1991 року переведена на посаду медсестри відповідно диплому № 521713 серії ДН-№ 842379 (наказ № 70 від 29.07.1991 року);

з 20.11.1999 року звільнена від займаної посади, за власним бажанням (наказ № 95 від 20.11.1992 року);

з 07.12.1992 року прийнята в МТМО м. Дзержинська на посаду акушерки Щербінівської амбулаторії (наказ № 1733 від 05.12.1992 року);

з 26.09.1994 року звільнена за власним бажанням, на підстав ст. 38 КЗпП України (наказ № 1153 від 17.09.1994 року);

з 28.09.1994 року прийнята в Закрите акціонерне товариство «Термоізоляція» на Костянтинівську філію ізолювальником 2 розряду (наказ № 107 від 27.09.1994 року);

з 14.03.1997 року звільнена за власним бажанням, на підстав ст. 38 КЗпП України (наказ № 13 від 14.03.1997 року);

з 02.07.1998 року по 10.12.1998 року перебувала на обліку в Дзержинському міському центрі зайнятості (наказ № 80 від 03.07.1998 року, № 171 від 171 від 25.12.1998 року.

Відповідно до п.1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.85 року), із змінами, що внесені постановою Держкомпраці СРСР від 19.10.90 року N 412), (надалі - Інструкція №162), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих і службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, в тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Згідно з п.2.2 Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.

У трудову книжку вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я по батькові, дату народження, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи в роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження і заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не заносяться.

Відповідно до п.2.3 Інструкції №162 всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення, повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Пунктами 2.25 та 2.26 Інструкції №162 визначено, що записи про причини звільнення у трудовій книжці повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер. Днем звільнення вважається останній день роботи.

Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 року № 58 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (надалі - Інструкція №58), яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за N 110, та зазначено, що з прийняттям цього наказу Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 року №162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.85 року №252), із змінами, що внесені постановою Держкомпраці СРСР від 19.10.90 року N 412, не застосовується.

Відповідно до п. 2.12. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 за №58 (далі-Інструкції №58), після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей.

Згідно з п.2.4 Інструкції №58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Ведення трудових книжок працівників підприємства, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), оскільки записи до трудової книжки вносяться виключно власником або уповноваженим ним органом, наявність неправильно занесених записів до трудової, не може ставитись в провину власнику трудової книжки.

Як видно з матеріалів справи, відповідач не зарахував страховий стаж період роботи з 08.12.1977 року по 14.03.1979 року в Тресті «Будмеханізація» Главташкентбуд, з 20.08.1979 року по 18.11.1981 року в РИВЦ Главнефтеснабзбуту, з 14.04.1990 року по 14.02.1991 року в Пологовому будинку № 5 ім. Н.К. Крупської, з 07.03.1991 року по 20.11.1992 року в Шкірно-венерологічному диспансері № 5, з 07.12.1992 року по 26.09.1994 року в МТМО м. Дзержинська, з 28.09.1994 року по 14.03.1997 року в ЗАТ «Термоізоляція» м. Слов`янськ, та період перебування на обліку в Дзержинському міському центрі зайнятості з 02.07.1998 року по 10.12.1998 року, у зв`язку з тим, що з трудової книжки позивача серії ГТ-І № 1461617 від 08.12.1977 року неможливо визначити на підставі якого документу змінено прізвище (не підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу), як зазначено у рішенні відповідача № 592 від 18 серпня 2020 року (а.с. 10).

Суд критично оцінює таку підставу для відмови у зарахуванні спірних періодів, оскільки, Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58 у випадку порушення порядку ведення трудової книжки, не передбачає настання негативних наслідків чи відповідальності для особи, щодо якої вона складена.

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно з пунктом 2.6 Інструкції № 58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Положеннями пункту 2.9 Інструкції № 58 визначено, що виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження.

У разі втрати наказу чи розпорядження або невідповідності їх фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на основі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці.

Показання свідків не можуть бути підставою для виправлення занесених раніше записів.

Згідно з пунктом 2.13 Інструкції № 58 зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.

Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції № 58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Трудова книжка позивача містить необхідні записи щодо прийняття на роботу, переведення та звільнення в спірні періоди.

Судом також установлено, що на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки ОСОБА_1 у верхньому лівому куті міститься запис відділу кадрів Кировської ОПД про зміну прізвища на « ОСОБА_4 », який зроблений на підставі паспорту позивача радянського зразку серії НОМЕР_5 . Вказані записи завірено печаткою Кировської ОПД. Внесення змін виконано у відповідності до положень Інструкції № 58.

Відомості про роботу, про переведення на іншу роботу в трудовій книжці ОСОБА_1 виправлень не мають.

Крім того, відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27.04.1993 року № 301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

Отже, чинним законодавством визначено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17 (провадження №К/9901/1298/17).

Суд зазначає, що зі змісту наданої позивачем трудової книжки можливо встановити назви підприємств та періоди роботи, з аналізу усіх граф трудової книжки (відомості про накази, реквізити посадових осіб, що вчиняли записи, тощо).

Крім того, суд зазначає, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Пенсійний орган не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці щодо дати її заповнення.

Зазначений висновок викладено в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року по справі № 754/14898/15-а.

Суд завертає увагу відповідача на те, що ним без пред`явлення будь-яких претензій було зараховано до стажу позивача періоди її роботи, що враховані також на підставі даних з реєстру застрахованих осіб щодо позивача та які мають збігатись з даними щодо періодів роботи позивача на певних підприємствах, вказаних у її трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 08.12.1977 року.

З розрахунку стажу позивача, доданого до відзиву на позов видно, що відповідачем зараховано до стажу позивача періоди її роботи у Кировській ОПД на посаді дезінфектора з 01.06.1985 року по 13.04.1990 року, який підтверджується лише трудовою книжкою НОМЕР_1 .

Додаткових документів, що підтверджують страховий стаж, позивач не подавала відповідачу ані в 2006 році, ані в 2020 році.

Отже, як видно з матеріалів справи, при призначенні пенсії по інвалідності в 2006 році у відповідача не виникало питань до трудової книжки позивача та записів у ній, зроблених роботодавцями і пенсія позивачу була призначена їй з урахуванням всього страхового стажу, підтвердженого саме її трудовою книжкою.

Вказана обставина свідчить про вибірковий підхід з боку Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області при проведенні розрахунку стажу позивача.

Враховуючи викладене та те, що трудова книжка є основним документом, який підтверджує стаж роботи, суд приходить висновку, що відповідачем безпідставно не зараховано до страхового стажу період роботи позивача з 08.12.1977 року по 14.03.1979 року в Тресті «Будмеханізація» Главташкентбуд, з 20.08.1979 року по 18.11.1981 року в РИВЦ Главнефтеснабзбуту, з 14.04.1990 року по 14.02.1991 року в Пологовому будинку № 5 ім. Н.К. Крупської, з 07.03.1991 року по 20.11.1992 року в Шкірно-венерологічному диспансері № 5, з 07.12.1992 року по 26.09.1994 року в МТМО м. Дзержинська, з 28.09.1994 року по 14.03.1997 року в ЗАТ «Термоізоляція» м. Слов`янськ та період перебування на обліку в Дзержинському міському центрі зайнятості з 02.07.1998 року по 10.12.1998 року, оскільки трудова книжка позивача містить необхідні записи про період роботи.

Суд зазначає, що позивач не має нести відповідальність та не може бути фактично позбавлений пенсійного забезпечення, оскільки чинним законодавством визначено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що рішення Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 592 від 18 серпня 2020 року, прийнято без повного з`ясування усіх обставин справи та дослідження не в повному обсязі документів наданих позивачем при зверненні із заявою про призначення пенсії та підлягає скасуванню.

Щодо вимог позивача про визнання неправомірними дій відповідача щодо відмови позивачу в перерахунку пенсії, суд зазначає про те, що вони задоволенню не підлягають.

Дії відповідача самі по собі прав позивача не порушували, оскільки знайшли своє вираження у відповідному рішенні № 592 від 18 серпня 2020 року, скасування якого буде належним та достатнім способом захисту порушених прав позивача.

Щодо вимог позивача про зобов`язання відповідача зарахувати позивачу стаж за певні періоди, суд зазначає про таке.

Частиною 5 статті 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті (визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії), суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Отже, правовідносини щодо призначення пенсії та здійснення нарахування та виплати пенсії позивачу відносяться до виключної компетенції працівників Пенсійного фонду України, та є їх дискреційними повноваженнями і суд, захищаючи права та свободи особи, не може перебирати на себе функції інших органів державної влади, та втручатися в делеговані повноваження.

Суд зазначає, що ним у даному рішенні надано правову оцінки, відповідно до якої, підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача період роботи з 08.12.1977 року по 14.03.1979 року в Тресті «Будмеханізація» Главташкентбуд, з 20.08.1979 року по 18.11.1981 року в РИВЦ Главнефтеснабзбуту, з 14.04.1990 року по 14.02.1991 року в Пологовому будинку № 5 ім. Н.К. Крупської, з 07.03.1991 року по 20.11.1992 року в Шкірно-венерологічному диспансері № 5, з 07.12.1992 року по 26.09.1994 року в МТМО м. Дзержинська, з 28.09.1994 року по 14.03.1997 року в ЗАТ «Термоізоляція» м. Слов`янськ та період перебування на обліку в Дзержинському міському центрі зайнятості з 02.07.1998 року по 10.12.1998 року.

Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи викладене, з метою повного та ефективного захисту та відновлення порушених прав позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення відповідача № 592 від 18 серпня 2020 року, а також зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про перерахунок її пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 17.08.2020 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні про те, що підлягають зарахуванню до загального страхового стажу позивача період роботи з 08.12.1977 року по 14.03.1979 року в Тресті «Будмеханізація» Главташкентбуд, з 20.08.1979 року по 18.11.1981 року в РИВЦ Главнефтеснабзбуту, з 14.04.1990 року по 14.02.1991 року в Пологовому будинку № 5 ім. Н.К. Крупської, з 07.03.1991 року по 20.11.1992 року в Шкірно-венерологічному диспансері № 5, з 07.12.1992 року по 26.09.1994 року в МТМО м. Дзержинська, з 28.09.1994 року по 14.03.1997 року в ЗАТ «Термоізоляція» м. Слов`янськ та період перебування на обліку в Дзержинському міському центрі зайнятості з 02.07.1998 року по 10.12.1998 року.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачена позивачем сума судового збору у розмірі 840,80 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись Конституцією України, Законами України "Про пенсійне забезпечення", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про судовий збір", Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення (перерахунку) пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, статтями 2, 9, 77, 133, 139, 241-246, 262, 263, 291, 371 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 592 від 18 серпня 2020 року.

Зобов`язати Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: вул. Маяковського, буд. 2а, м. Торецьк, Донецька область, 85200) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) про перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 17.08.2020 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні про те, що підлягають зарахуванню до її загального страхового стажу періоди роботи з 08.12.1977 року по 14.03.1979 року в Тресті «Будмеханізація» Главташкентбуд, з 20.08.1979 року по 18.11.1981 року в РИВЦ Главнефтеснабзбуту, з 14.04.1990 року по 14.02.1991 року в Пологовому будинку № 5 ім. Н.К. Крупської, з 07.03.1991 року по 20.11.1992 року в Шкірно-венерологічному диспансері № 5, з 07.12.1992 року по 26.09.1994 року в МТМО м. Дзержинська, з 28.09.1994 року по 14.03.1997 року в ЗАТ «Термоізоляція» м. Слов`янськ та період перебування на обліку в Дзержинському міському центрі зайнятості з 02.07.1998 року по 10.12.1998 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 (вісімдесят) копійок за рахунок бюджетних асигнувань Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: вул. Маяковського, буд. 2а, м. Торецьк, Донецька область, 85200).

У задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

Повне судове рішення складене 10 лютого 2021 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Приймаючи до уваги прийняття даного рішення у порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.І. Бабіч