Справа № 560/2738/20
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2021-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/2738/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Ковальчук О.К.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

29 березня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Матохнюка Д.Б. Боровицького О. А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області, у якому, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 09.07.2020 вх. № 36316/20, просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 22.04.2020 № 5 з виключенням з інтегрованої картки платника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 запису про нарахування штрафу у розмірі 14 618,14 грн.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 грудня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області № від 22.04.2020.

В задоволення решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 2102,00 грн судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Хмельницькій області.

Не погодившись з рішенням суду, Головне управління ДПС у Хмельницькій області звернулося з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що якщо платник податків в банківському платіжному документі на сплату податкового зобов`язання зазначив неправильний рахунок одержувача, то відповідно, кошти не надійдуть до відповідного рахунку, а сума податку не буде вважатися сплаченою, а такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу передбаченого ст.126 Податкового кодексу України.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Хмельницькому управлінні ГУ ДПС у Хмельницькій області як платник податків та здійснює діяльність на спрощеній системі оподаткування (третя група платників єдиного податку).

22.10.2019 року позивач подав до Головного управління ДПС у Хмельницькій області податкову декларацію платника єдиного податку за 3 квартали 2019 року № 30612578, в якій задекларував суму єдиного податку, яка підлягає сплаті в бюджет в розмірі 73090,80 грн.

04.03.2020 на підставі пункту 75.1 статті 75 та пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України, в порядку статті 76 Податкового кодексу України, Головне управління ДПС у Хмельницькій області провело камеральну перевірку з питання своєчасності сплати узгодженої суми податкових зобов`язань за три квартали 2019 ФОП ОСОБА_1 .

За результатами перевірки складений акт № 264/22-01-58-05/ НОМЕР_1 від 04.03.2020, яким виявлено порушення позивачем вимог пункту 295.3 статті 295 Податкового кодексу України, щодо термінів сплати податкового зобов`язання з єдиного податку.

За результатами розгляду акту камеральної перевірки Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області ФОП ОСОБА_1 прийняте податкове повідомлення-рішення від 22.04.2020 № 5 яким застосував штраф за порушення строків сплати єдиного податку з фізичних осіб у сумі 14618,14 грн.

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням від 22.04.2020 №5 позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України встановлений обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом штрафних санкцій за несвоєчасну реєстрацію зведених податкових накладних.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

В силу п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно п.36.1 ст.36 ПК України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Пунктом 36.5 статті 36 ПК України передбачено, що відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Положеннями п.54.1 ст.54 ПК України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Нормами п.57.1 ст.57 ПК України закріплено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.295.3 ст.295 ПК України, платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

За приписами п.126.1 ст.126 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Як вбачається з матеріалів справи, задекларовану в податковій декларації від 22.10.2019 суму єдиного податку, яка підлягає сплаті в бюджет у розмірі 73090,17 грн позивач сплатив відповідно до квитанції №4 від 25.10.2019 року на розрахунковий рахунок НОМЕР_2 , замість НОМЕР_3 , у строк, визначений пунктом 295.3 статті 295 Податкового кодексу України.

Частиною 4 статті 45 Бюджетного кодексу України закріплено, що податки і збори та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету (за винятком установ України, які функціонують за кордоном).

Згідно ч.5 ст.45 Бюджетного кодексу України, податки і збори та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Пунктом 22.4 статті 22 закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" від 5 квітня 2001 року № 2346-III визначено, що при використанні розрахункового документа ініціювання переказу вважається завершеним з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.

Отже, з урахуванням вимог Податкового кодексу України і закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" податок вважається сплаченим з дати надходження розрахункових документів на виконання банку.

Отже, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що допущені позивачем помилки не свідчать про несплату необхідної суми єдиного податку у визначений законодавством строк та не спричинили настання жодних негативних наслідків або збитків для відповідного бюджету та держави в цілому. До того ж, згодом, такі помилки були виявлені платником, який вжив відповідні заходи щодо спрямування коштів за належністю.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постановах від 10 квітня 2020 року у справі № 821/844/17, від 11 квітня 2019 року у справі № 822/3323/17 та від 14 серпня 2018 року у справі № 821/1897/17 зазначив наступне: «…Здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. Відтак, дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов`язання, не можуть слугувати підставою для застосування штрафів».

З огляду на зазначене, доводи апелянта про те, що незалежно від того, з яких причин платником податку не було своєчасно погашено узгоджену суму грошового зобов`язання, такий платник після фактичного погашення боргу повинен сплатити суму штрафу у розмірі, якій залежить від терміну прострочення, колегія суддів вважає необгрунтованими.

Таким чином, допущена помилка у номері рахунку, на який належало сплатити єдиний податок, допущена позивачем у спірні періоди, не містить ознак бездіяльності платника податків при сплаті суми грошового зобов`язання та не є достатньою правовою підставою для висновку про порушення строків сплати суми податкового зобов`язання і застосування штрафних санкцій, передбачених пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеною у постанові від 14 травня 2019 року у справі № 813/2747/16.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області № від 22.04.2020.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх часткового задоволення.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 грудня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Матохнюк Д.Б. Боровицький О. А.