Справа № 361/9398/20
Суддя: Василишин В. О.
Дата ухвалення: 2021-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 2-а/361/100/21, cправа № 361/9398/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«05» березня 2021 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

за участю секретаря судових засідань - Шаварин С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 3 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Хлівненка Дениса Миколайовича, Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення на транспорті,

в с т а н о в и в:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним вище позовом, у якому просить: - скасувати постанову поліцейського роти № 3 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у місті Києві сержанта поліції Хлівненка Д.М. серії ДП 18 № 700517 від 21 грудня 2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладення штрафу у розмірі - 425 грн. 00 коп.; - справу про адміністративне правопорушення закрити; - стягнути понесені судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначається про те, що 21 грудня 2020 року поліцейським роти № 3 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у місті Києві сержантом поліції Хлівненком Д.М. складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності стало те, що 21 грудня 2020 року о 10 год. 22 хв. у селі Семиполки Броварського району Київської області ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volkswagen Touareg», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зі швидкістю 91 км/год., чим порушив встановлені обмеження швидкості на 41 км/год., а також не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив пункти 12.4, 2.1 «а» «Правил дорожнього руху України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - «ПДР…»). Швидкість руху вимірювалася приладом «ТruСam» № ТС001115. Вказану постанову позивач вважає протиправною і такою, що підлягає скасуванню. Так, інспектор патрульної поліції не мав права вимагати посвідчення водія без наявності доказів вчиненого правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП. Доказом такого правопорушення є відповідна постанова, яка фактично поліцейським складена не була. У оскаржуваній постанові чітко зазначено дані щодо особи позивача, які встановлені на підставі посвідчення водія із зазначенням його серії та номеру.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 січня 2021 року відкрито спрощене провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін.

11 лютого 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції, у додатку до якого долучено диск DVD-R із відеозаписом з приладу «ТruСam» та відеозапис з нагрудної камери. Вказаний відзив підписаний представником відповідачів Бендою Є.В. У додатку до відзиву фактично не міститься довіреності, виданої юридичною особою на Бенду Є.В. Разом із тим, з метою повного та всебічного дослідження обставин у справі, суд вважає за можливе та доцільне прийняти до уваги відзив відповідача та дослідити докази, додані до нього, в тому числі відеозапис.

Відповідно до статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь - яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно зі статтею 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Положеннями частини п`ятої статті 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 21 грудня 2020 року поліцейським роти № 3 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у місті Києві сержантом поліції Хлівненком Д.М. складено постанову серії ДП 18 № 700517 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП із застосуванням положень статті 36 КУпАП та накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі - 425 грн. 00 коп.

Суть зазначеного у оскаржуваній постанові правопорушення полягає у тому, що 21 грудня 2020 року о 10 год. 22 хв. у селі Семиполки Броварського району Київської області ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volkswagen Touareg», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зі швидкістю 91 км/год. у населеному пункті, чим порушив встановлені обмеження швидкості на 41 км/год., швидкість руху вимірювалася приладом «ТruСam» № ТС001115, та не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії, чим порушим пункти 12.4, 2.1 «а» «ПДР…».

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VІІІ (далі - Закон № 580-VІІІ) поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону № 580-VІІІ визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Як встановлено судом та вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності стало встановлення відповідачем факту перевищення ОСОБА_1 встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, а саме ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «Volkswagen Touareg», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зі швидкістю 91 км/год. у населеному пункті, чим порушив встановлені обмеження швидкості на 41 км/год. та пункт 12.4 «ПДР…».

Пунктом 12.4 «ПДР…» регламентовано, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Положеннями частини першої статті 122 КУпАП встановлено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, - якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі - 17 грн. 00 коп.

Отже, розмір штрафу за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину дорівнює - 255 грн. 00 коп.

Зі змісту оскаржуваної постанови також вбачається, що позивач не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії, чим допустив порушення пункту 2.1 «а» «ПДР…», відповідальність за яке встановлена частиною першою статті 126 КУпАП.

Положеннями пункту 2.1 «а» «ПДР…» визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно із приписами частини першої статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У свою чергу, положеннями статті 36 КУпАП передбачено, що при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень, адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, як порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, що визначені частиною першою статті 122 КУпАП та частиною першою статті 126 КУпАП).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Отже, із урахуванням встановлених порушень та наведених норм законодавства, відповідачем прийнято оскаржувану постанову, якою застосовано до позивача адміністративне стягнення (штраф) у розмірі - 425 грн. 00 коп.

Досліджуючи питання правомірності дій відповідача щодо притягнення у даному випадку позивача до відповідальності, суд виходить з наступного.

При розгляді даної справи по суті судом досліджено відеозаписи, зроблені поліцейським за допомогою портативного відео-реєстратора АА 00447, з яких не можливо встановити, що позивач дійсно не виконав вимоги поліцейського та не надав йому можливість здійснити перевірку водійських прав. Наведене обумовлено тим, що майже весь відеозапис є переривчастим та не містить прямої зйомки водія та його дій. Разом із тим, у оскаржуваній постанові відповідачем зазначено серію та номер посвідчення водія ОСОБА_1 , що також ставить під сумнів твердження про відсутність при собі такого документу.

Статтею 35 Закону № 580-VІІІ встановлено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Частиною третьою статті 35 Закону № 580-VІІІ передбачено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Таким чином, у даному випадку обов`язок водія пред`явити відповідне посвідчення виходить із вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП. У той же час, належних доказів вчинення вказаного правопорушення відповідач до суду не надав. Відповідно до оскаржуваної постанови швидкість руху вимірювалася приладом «ТruСam» № ТС001115.

Міжповірочний інтервал для TruCam визначено «Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України», затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05 квітня 2012 року № 437 і становить 1 рік. Проведення повірки передбачено «Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів», затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 року № 193.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/16135, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 30 вересня 2019 року та чинного до 30 вересня 2020 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTІ 20/20 №ТС001115 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач.

Разом із тим, документів, які б свідчили про проходження раз на рік повірки вказаним засобом вимірювальної техніки відповідачем до відзиву не надано. Таким чином, наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП не доведена належними доказами.

Крім того, суд звертає увагу, що час вчинення правопорушення, зазначений у постанові, час її складання, а також час складання, зафіксовані на відеозаписі не співпадають.

За таких обставин суд не може визнати постанову серії ДПО18 № 700517 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 126 КУпАП такою, що відповідає критеріям законності та обґрунтованості.

Положеннями статей 245, 251, 252, 280 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормами частин першої, другої та третьої статті 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами першою та другою статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, а позивач повинен заперечувати проти доводів суб`єкта владних повноважень.

Суд вважає, що стороною відповідача у даному випадку не доведено належними доказами правомірність притягнення до адміністративної відповідальності позивача за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП.

Крім того, жодних фактичних даних, на основі яких інспектором поліції встановлено наявність адміністративного правопорушення, вину позивача в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи стороною відповідача не зазначено, так само як і не надано будь-яких належних доказів, які б поза розумним сумнівом свідчили про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Положеннями статті 62 Конституції України передбачено, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, всі сумніви стосовно доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Тобто лише винна особа може нести відповідальність за вчинення будь-якого правопорушення, а оскільки стороною відповідача не доведено, що в діях позивача наявна вина, тобто наявний склад адміністративного правопорушення, та всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП, суд дійшов висновку, що останнього неправомірно притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З підстав скасування постанови про накладення адміністративного стягнення провадження у справі про адміністративне правопорушення слід закрити.

Керуючись статтями 242, 244, 245, 246, 271, 286 КАС України, Броварський міськрайонний суд

в и р і ш и в:

Позов - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 21 грудня 2020 року серії ДП18 № 700517 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі - 425 грн. 00 коп.

Закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Стягнути на користь ОСОБА_1 із Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції судовий збір у розмірі - 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя В.О.Василишин