Справа № 640/22264/18
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2021-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Федотова І.В.,

суддів: Єгорової Н.М., Чаку Є.В.,

за участю секретаря Бринюк Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 листопада 2020 року у справі за адміністративним позовом державного підприємства "Завод "Генератор" до Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення №670917/14312453 від 27.04.2018, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство завод "Генератор" (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Державної фіскальної служби України (далі - відповідач, ДФС України), в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Державної фіскальної служби України , яка приймає рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН або відмову в такій реєстрації від 27.04.2018 року №670917/14312453 про відмову в реєстрації розрахунку коригування від 23.03.2018 року №126 до податкової накладної від 12.09.2017 року №34 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати розрахунок коригування від 23.03.2018 року №126 до податкової накладної від 12.09.2017 року №34 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 листопада 2020 року позов було задоволено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції ГУ ДПС у м.Києві звернулось з апеляційної скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права, та надано невірну правову оцінку обставинам справи.

Доводи апелянта ґрунтуються на тому, що в даному випадку рішення про відмову в реєстрації розрахунку коригування від 27.04.2018 прийнято Комісією ГУ ДФС у м.Києві , таким чином розгляд повідомлення разом з копіями документів та поясненнями здійснювала комісія ГУ ДФС у м. Києві.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які з`явились в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315, п.п.1, 4 ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, державним підприємством завод «Генератор» 2303.2018 року виписано розрахунок коригування кількісних і вартісних показників за номером 126 до податкової накладної від 12.09.2017 року №34 на суму 1498330, 56 грн. 18.04.2018 року Державною фіскальною службою України було зупинено реєстрацію розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних з посиланням на вимоги пп.1.6.1 Критеріїв ризиковості платника податку на підставі листа Державної фіскальної служби України від 21.03.2018 року №959/99-99-07-18.

У квитанції №1 від 18.04.2018 року відповідачем запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

На виконання вимог пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України позивачем 24.04.2018 року направлено повідомлення №1 з пакетом копій документів про підтвердження реальності здійснення операцій по відмовленому розрахунку коригування разом з поясненнями щодо підстав виникнення коригування податкового зобов`язання у позивача.

27.04.2018 року відповідачем прийнято рішення №670917/14312453 про відмову у реєстрації податкових накладних з тих підстав, що платником не надано копії документів для прийняття відповідачем рішення про реєстрацію податкової накладної.

27.04.2018 року позивачем направлена відповідачу скарга на рішення №670917/14312453 разом з копіями документів, що підтверджують правильність виписки розрахунку коригування до податкової накладної.

Вважаючи рішення відповідача від 27.04.2018 року №670917/14312453 про відмову в реєстрації розрахунку коригування від 23.03.2018 року №126 до податкової накладної від 12.09.2017 року №34 в Єдиному реєстрі податкових накладних протиправним, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема: визначають вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 01 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, не можуть бути причиною неприйняття податкових накладних у електронному вигляді.

Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Відповідно до п. 2 Поряду № 1246 податкова накладна - це електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі - Кодекс) в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно п. 12 Порядку № 1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 року); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування; дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Пунктом 13 Порядку № 1246 передбачено, що за результатами перевірок, визначених п. 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Дане положення кореспондує п. 201.16 ст. 201 ПК України.

Приписи п. п. 18 - 20 Порядку № 117 визначають, що письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 15 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів.

Комісії контролюючих органів складаються з комісій регіонального рівня (комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників ДФС) та комісії центрального рівня (ДФС).

Зазначені комісії приймають рішення про: реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі; відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Отже, повноваженнями з прийняття рішення про реєстрацію розрахунку коригування в Реєстрі наділені як комісії головних управлінь ДФС в областях, місті Києві, так і комісії центрального рівня - ДФС.

Так, в ході апеляційного розгляду справи представником ГУ ДПС у м. Києві у судовому засіданні надано копію витягу наказу ГУ ДФС у м. Києві від 14.03.2018 року №3924 про створення комісії разом зі складом комісії ГУ ДФС у м. Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації, зі змісту якого вбачається, Крупнова О.Ю. , яка приймала спірне рішення входить до складу вказаної комісії ГУ ДФС у м. Києві.

Таким чином рішення про відмову позивачу у реєстрації розрахунку коригування від 23.03.2018 року №126 до податкової накладної від 12.09.2017 року №34 в Єдиному реєстрі податкових накладних прийнято комісією ГУ ДФС у м. Києві, а не, як помилково вказав позивач, - ДФС України.

Таким чином, визначений державним підприємством завод «Генератор» у межах даної справи відповідач - ДФС України, не є належним відповідачем у розумінні положень чинного процесуального закону щодо оскарження рішень про відмову у реєстрації розрахунку коригування від 23.03.2018 року №126 до податкової накладної від 12.09.2017 року №34 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У контексті наведеного колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним. Заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі й за клопотанням самого відповідача, або навіть за ініціативою суду.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем подавалось клопотання про залучення співвідповідача - ГУ ДФС у м.Києві.

Однак, суд першої інстанції, не врахував, що у цій справі позивач звернувся до неналежного відповідача щодо частини позовних вимог та помилково не допустив його залучення, що мало своїм наслідком порушення норм процесуального законодавства.

Наведена позиція відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 28.11.2019 року у справі № 826/12172/18.

Згідно ч. 3 ст. 48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

За правилами ч. 7 ст. 48 КАС України заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Викладене, у свою чергу, свідчить, що заміна первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем належить до повноважень суду першої інстанції. Іншого процесуальним законодавством не передбачено.

Відтак, суд апеляційної інстанції на стадії апеляційного перегляду оскаржуваного рішення позбавлений можливості виправити наведену помилку, а тому приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову з підстав, що він заявлений до неналежного відповідача.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне наголосити на тому, що відмова у задоволенні адміністративного позову, заявленого до неналежного відповідача, враховуючи неможливість його заміни на стадії перегляду судового рішення в апеляційному порядку, не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду з тим самим позовом, проте, вже до належного відповідача.

Аналогічний за змістом правовий висновок міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 13.02.2019 року у справі №336/2138/17 (2-а/336/223/2017), від 26.06.2019 року у справі №303/3794/17, від 09.08.2019 року у справі №821/2089/17, від 09.10.2019 року у справі №456/2935/15-а, від 30.09.2019 року у справі №819/940/18 та від 31.10.2019 року у справі №826/17241/16.

Таким чином, зважаючи на встановлені вище обставини звернення Державного підприємства завод "Генератор" до суду із позовом до неналежного відповідача в частині вимог про скасування рішень про відмову у реєстрації розрахунків коригування, що було залишено поза увагою судом першої інстанції та мало своїм наслідком розгляд справи по суті без урахування належного суб`єктного складу сторін, колегія суддів вважає за необхідне оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що оскільки позовні вимоги в частині скасування рішень про відмову у реєстрації розрахунків коригування заявлені до неналежного відповідача, а існування таких рішень є перешкодою для реєстрації таких розрахунків ДПС України, то твердження представника Державного підприємства завод "Генератор" про те, що позовні вимоги до ДПС України задоволені обґрунтовано, є передчасним.

З урахуванням викладеного, висновки суду першої інстанції про задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідача вчинити дії теж є передчасними.

Враховуючи вищевикладене та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та є підставою для його скасування.

Керуючись статтями 34, 243, 317, 321, 325, 328, 329, 331 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 листопада 2020 року скасувати та ухвалити постанову, якою у задоволенні позову державного підприємства "Завод "Генератор" до Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення №670917/14312453 від 27.04.2018, зобов`язання вчинити дії, відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст постанови виготовлено 25.03.2021 року.