Справа № 160/4335/21
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2021-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

26 березня 2021 року Справа №160/4335/21

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Юхно І.В.

при секретарі Главчеві В.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

23.03.2021 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, у якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, від 24.02.2021 №23-о про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 з посади слідчого першого слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів у сфері службової діяльності) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок затвердження структури та змін до штатного розпису;

- поновити ОСОБА_1 на посаді слідчого першого слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів у сфері службової діяльності) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, або у разі її ліквідації на день судового рішення, на посаду слідчого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, з аналогічними функціональними обов`язками;

- стягнути з Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Одночасно із позовною заявою позивачем надано до суду заяву про забезпечення доказів, у якій позивач просить суд:

1) витребувати від ТУ ДБР у м. Полтаві:

- наказ ТУ ДБР у м. Полтаві від 24.02.2021 №23-о про звільнення Позивача;

- документи, які слугували підставою для винесення попередження Позивачу від 02.11.2020 №16091/15-01;

- відомості про наявність вакансій по Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованому у місті Полтаві станом на 02.11.2020 та 01.03.2021;

- Положення про ТУ ДБР у м. Полтаві, затверджене наказом Державного бюро розслідувань станом на 01.01.2020, на 02.11.2020 та на 01.03.2021;

- посадові обов`язки слідчого першого слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів у сфері службової діяльності) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, станом на 02.11.2020 та станом на 01.03.2021;

- відомості про посади у штатному розписі ТУ ДБР у м. Полтаві, обсяг та перелік функціональних завдань та обов`язків, за якими є рівнозначними з посадою слідчого слідчого відділу, яку займав Позивач, його повноважень та відповідальності за відповідною посадою в Територіальному управлінні Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві;

- посадові обов`язку за посадами слідчих, першого, другого, третього та четвертого слідчих відділів ТУ ДБР у м. Полтаві, які введені згідно змін до штатного розпису від 20.10.2020;

- інформацію щодо розміру середньої заробітної плати за два попередніх звільненню місяці слідчого другого слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів у сфері службової діяльності) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві Шеремети Романа Руслановича;

2) витребувати від Державного бюро розслідувань:

- наказ Державного бюро розслідувань «Про оголошення конкурсу на посади в ТУ ДБР у м. Полтаві» з додатками, якими затверджено кваліфікаційні вимоги щодо зайняття посади слідчого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Полтаві, за якими Позивач був призначений на посаду за наслідками проведення конкурсу;

- наказ ДБР від 15.10.2020 №581, на підставі якого Позивача попереджено про наступне вивільнення;

- наказ ДБР від 20.10.2020 №197ДСК, на підставі якого Позивача попереджено про наступне вивільнення;

- наказ ДБР від 08.07.2020 №323 «Про затвердження переліку посад у територіальних управліннях Державного бюро розслідувань, що підлягають заміщенню особами рядового та начальницького складу, граничних спеціальних звань за цими посадами»;

- наказ Державного бюро розслідувань про призначення керівника ТУ ДБР у м.Полтаві ОСОБА_2 , який підтверджує відсутність у керівника ТУ ДБР у м. Полтаві повноважень керівника державної служби, оскільки вказаний керівник призначений як особа рядового та начальницького складу ДБР.

В обґрунтування вказаної заяви про забезпечення доказів позивачем зазначено, що 25.02.2021 позивач звернувся до ТУ ДБР у м.Полтаві про надання належним чином завірених копій документів, які знаходяться у володінні органу та містять відомості, що мають значення для встановлення обставин під час розгляду даного адміністративного позову. Запитувані завірені копії документів Відповідачем надані не були. Окрім того, в Державному бюро розслідувань знаходяться інші документи, які також необхідні для всебічного та повного з`ясування обставин справи.

ОСОБА_1 як на підставу для забезпечення доказів також посилається на те, що без витребування вищевказаних документів суду буде неможливо з`ясувати чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництві і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та інші обставини, що мають важливе значення при розгляді позовних вимог Позивача.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.03.2021 заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу призначити до розгляду у судовому засіданні 26.03.2021 о 10:00 год.

Про дату, час і місце судового засідання заявник та інші особи, які можуть отримати статус учасників справи, повідомлені належним чином шляхом направлення на адреси електронної пошти 25.03.2021, що підтверджується матеріалами справи.

26.03.2021 від ТУ ДБР у м. Полтаві надійшло повідомлення про отримання повістки та неможливість прибуття у судове засідання, в якому було зазначено, що проти заяви ОСОБА_1 ТУ ДБР у м. Полтаві заперечує в повному обсязі.

У судове засідання 26.03.2021 заявник та інші особи, які можуть отримати статус учасників справи, не з`явились, проте на підставі положень частини 3 статті 117 КАС України їх неявка не перешкоджає розгляду поданої заяви.

Пунктом 10 частини 2 статті 4 КАС України визначено, що письмове провадження розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

З огляду на вищезазначене та на підставі наведених норм, суд вважає за можливе провести розгляд заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів в порядку письмового провадження.

Вирішуючи заяву про забезпечення доказів, суд виходить із наступного.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч.1 ст.2 КАС України).

У статті 72 КАС України надано поняття доказів, відповідно до частини 1 якої доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частиною 2 статті 72 КАС України ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Приписами частин 1-3 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 114 КАС України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви (ч.2 ст.114 КАС України).

У статті 115 КАС України визначено, що суд забезпечує докази допитом свідків, призначенням експертизи, витребуванням та оглядом доказів, у тому числі за місцем їх знаходження, забороною вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язанням вчинити певні дії щодо доказів.

З аналізу наведених норм можна дійти висновку, що процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування та заборони вчиняти певні дії щодо них, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Тобто, забезпечення доказів це механізм не лише здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, а й насамперед запобігти їх імовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Наведена правова позиція відповідає правовій позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №9901/845/18 (провадження №11-343заі19).

Згідно з частиною 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

При цьому, частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення доказів, суд звертає увагу, що обов`язок по доведенню та обґрунтуванню наявності підстав припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим, покладається саме на заявника.

При цьому, за положеннями частини 1 статті 80 КАС України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Згідно з частиною 2 вказаної статті у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Суд звертає увагу заявника, що ототожнення ним понять «витребування доказів» та «забезпечення доказів» в даному випадку є помилковим, оскільки вирішальною підставою для забезпечення доказів є існування обставин, які б свідчили про те, що надання необхідних доказів стане згодом неможливим або ускладненим.

Наведені заявником у заяві про забезпечення доказів не містять наявності жодних підстав припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим, покладається саме на заявника.

З огляду на вищевикладене, оскільки заявником не надано до суду обґрунтованих доводів та доказів необхідності вжиття заходів забезпечення доказів суд приходить до висновку, що відсутні підстави для застосування заходів забезпечення доказів з мотивів та у спосіб, які наведені позивачем у заві, відсутні, у зв`язку із чим суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів.

Керуючись статтями 2, 72, 73, 77, 80, 114-117, 242, 248, 256 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 КАС України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Суддя І.В. Юхно