Справа № 160/14987/20
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2021-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіПрудника С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій, -
13 листопада 2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій представник позивача просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій №000036/04-36-09-04/ НОМЕР_1 від 21.10.2020 року Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.
04.01.2021 року від ФОП ОСОБА_1 до суду надійшла відповідь на відзив щодо позовної заяви, в якій позивач зазначила про безпідставність та необґрунтованість доводів відповідача, які викладені ним у відзиві на позовну заяву.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.11.2020 року зазначена вище справа розподілена та 16.11.2020 року передана судді Пруднику С.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.11.2020 року вказану позовну заяву було залишено без руху через невідповідність вимогам ст. ст. 160, 161 КАС України.
У встановлений ухвалою суду від 18.11.2020 року строк позивач усунув недоліки адміністративного позову.
В період з 26.11.2020 року по 08.12.2020 року суддя Прудник С.В. перебував на лікарняному.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.12.2020 року прийнято до свого провадження означену позовну заяву та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Зобов`язано Головне управління ДПС у Дніпропетровській області подати до суду засвідчені належним чином відповідно до вимог ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України: письмові докази, які стали підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій №000036/04-36-09-04/ НОМЕР_1 від 21.10.2020 року (акт перевірки, наказ та направлення щодо проведення перевірки, посвідчення для проведення перевірки та інш.). Вказані витребувані письмові докази слід було подати до Дніпропетровського окружного адміністративного суду у строк до 29.12.2020 року. Судом попереджено Головне управління ДПС у Дніпропетровській області про можливість застосування судом заходів процесуального примусу, зокрема накладення штрафу та винесення окремої ухвали у разі невиконання вимог даної ухвали суду.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовну заяву слід задовольнити з огляду на таке.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, основним видом діяльності якої, відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, є КВЕД 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (основний); 23.69 Виробництво інших виробів із бетону гіпсу та цементу; 23.70 Різання, оброблення та оздоблення декоративного та будівельного каменю; 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування; 56.30 Обслуговування напоями.
ФОП ОСОБА_1 має право на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, що підтверджується ліцензією з датою реєстрації 14.04.2019 року, терміном дії з 21.05.2019 року до 21.05.2020 року. Як зазначено в ліцензії, адреса місця торгівлі - АДРЕСА_1.
Старшим інспектором ЮП СП Індустріального ВП ДВП полковником Шведовою Ольгою Юріївною складено протокол від 23.04.2020 року №435343 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП. Зі змісту протоколу вбачається, що 23.04.2020 року о 14:15 год. гр. ОСОБА_2 знаходилась на своєму робочому місці в магазині ПП « ОСОБА_3 » по АДРЕСА_1 та здійснила продаж алкогольного напою пиво «Рогань» неповнолітньому гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_2 «…до магазину зайшов молодий хлопець та придбав алкогольний напій пиво «Рогань» об. 5,6 % вартістю 18 грн. На вигляд ОСОБА_2 визначила, що молодому хлопцю є вже 18 років та здійснила продаж пива. Чек на пиво в магазині не видається...». Тобто, факт продажу алкогольного напою пива особі, яка не досягла 18 років, позивачем заперечується.
21.10.2020 року відповідачем на підставі наведеної інформації було прийнято рішення №000036/04-36-09-04/ НОМЕР_1 про застосування до ФОП ОСОБА_1 фінансової санкції у вигляді штрафу в розмірі 6800 грн.
Не погодившись з наведеним рішенням відповідача, позивач звернулася до суду із позовом з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначає Закон України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального від 19.12.1995 № 481/95-ВР (далі Закон № 481/95-ВР).
За статтею 1 Закону № 481/95-ВР у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:
роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання (у тому числі іноземних суб`єктах господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування;
місце торгівлі - місце реалізації товарів, у тому числі на розлив, в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичного розташування, для тютюнових виробів та пива - без обмеження площі, для алкогольних напоїв, крім пива, - торговельною площею не менше 20 кв. метрів, обладнане реєстраторами розрахункових операцій та/або програмними реєстраторами розрахункових операцій (незалежно від їх кількості) або де є книги обліку розрахункових операцій (незалежно від їх кількості), в яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів незалежно від того, чи оформляється через них продаж інших товарів;
Згідно із статтею 15 Закону № 481/95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.
При цьому однією з умов отримання ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями (крім столових вин) є наявність зареєстрованого належним чином РРО (книг обліку розрахункових операцій) (ч. 35 ст. 15 Закону № 481/95-ВР).
Відповідно до абзацу підпункту 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України реалізація суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів - продаж пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших об`єктах громадського харчування.
У відповідності до пункту 1 частини першої статті 15-3 Закону № 481/95-ВР забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особами, які не досягли 18 років.
Згідно із частиною третьою статті 15-3 Закону № 481/95-ВР продавець пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів зобов`язаний отримати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні напої, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнові вироби, паспорт або інші документи, які підтверджують вік такого покупця, якщо у продавця виникли сумніви щодо досягнення покупцем 18-річного віку.
У разі відмови покупця надати такий документ продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів такій особі забороняється (частина п`ята статті 15-3 Закону № 481/95-ВР).
У відповідності до частини першої статті 17 Закону № 481/95-ВР за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.
За частиною другою статті 17 Закону № 481/95-ВР до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів, зокрема у разі порушення вимог статті 15-3цього Закону - 6800 гривень.
Рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються податковими органами та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями і тютюновими виробами та пальним, зберігання пального, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції визначеної законами України (частина четверта статті 17 Закону № 481/95-ВР).

В силу приписів підпункту 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право, зокрема застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Таким чином, у разі встановлення факту продажу тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, до суб`єкта господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів в розмірі 6800 грн. При цьому, виходячи зі змісту наведених положень законодавства, визначальним для вирішення питання застосування до суб`єкта господарювання фінансових санкцій є саме факт продажу тютюнових виробів неповнолітній особі.

Відповідно до статті 16 Закону № 481/95-ВР контроль за дотриманням цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Механізм застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів визначає Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 № 790 (далі Порядок № 790).

Так, пунктом 3 вказаного Порядку передбачено, що до суб`єктів підприємницької діяльності, винних у вчиненні порушень, застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірах, передбачених статтею 17 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Згідно з пунктом 5 Порядку № 790 підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є, зокрема, матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб`єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06 липня 1995 року № 265 (далі - Закон № 265) суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов`язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

Статтею 2 Закону № 265 визначено, що розрахунковим документом є документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

Із матеріалів справи судом встановлено, що підставою для винесення оскаржуваного рішення про застосування фінансових санкцій від 20.10.2020 року № 000036/04-36-09-04/ НОМЕР_1 слугував протокол про адміністративне правопорушення від 23.04.2020 року АПР18 № 43543 старшого інспектора ЮП СП Індустріального ВП ДВП полковника Шведової О.О., однак в матеріалах адміністративної справи відсутні розрахункові документи ФОП ОСОБА_1 щодо продажу 23.04.2020 року алкогольного напою неповнолітній особі ОСОБА_4 .

У постанові від 20.07.2020 року у справі № 820/4881/16 Верховний Суд за аналогічних обставин дійшов висновку, що те, що відсутність розрахункових документів свідчить про відсутність факту продажу алкогольних напоїв.

Крім того, огляд та вилучення у неповнолітньої особи придбаного алкогольного напою не проводились, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, також відсутня фото або відео фіксація такого правопорушення.

До того ж, в поясненнях ОСОБА_4 зазначає, що він, знаходившись на АДРЕСА_2 побачив продуктовий магазин, де придбав пиво ТМ «Рогань» 0,5. Проте, встановити із таких пояснень, що він придбав слабоалкогольний напій пиво саме у ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_2 неможливо, оскільки в поясненнях ОСОБА_4 взагалі відсутнє зазначення адреси того магазину де він придбав пиво.

Суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення від 23.04.2020 року АПР18 № 43543 містить зауваження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про обмеження її права на правову допомогу.

В той же час, статтею 64 Конституції України визначено, що право на професійну правничу допомогу не може бути обмежено навіть під час воєнного та надзвичайного стану. Рішенням Конституційного Суду від 30 вересня 2009 року справа № 23-рп/2009 наголошено істотності існування правничої допомоги. Верховний Суд у постанові від 18 лютого 2020 року справа №524/9827/16-а наголосив, що порушення права на правничу допомогу у справі про адміністративне правопорушення призводить до незаконності складених у такому випадку документів.

Отже, обставини порушення права на правничу допомогу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушення порядку складання протоколу про адміністративне правопорушення призводить до того, що протокол про адміністративне правопорушення від 23.04.2020 року АПР18 № 43543 є недопустимим доказом по справі і в розумінні ч.1 ст. 74 КАС України не може бути прийнятий судом до уваги.

У свою чергу, Велика Палата Верховного Суду постанові від 30 серпня 2018 року у справі № 800/342/16 наголосила, на обов`язку особи яка розглядає матеріал правопорушення на вчинення дій які сприяють виконанню завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення, а саме не забезпечення усебічного, повного й об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, вирішення їх у точній відповідності із законом.

Отже, відповідачем не надано належних та допустимих доказів того, що гр. ОСОБА_2 знаходилась на своєму робочому місці в магазині ПП « ОСОБА_3 » по АДРЕСА_1 , та здійснила продаж алкогольного напою пиво «Рогань» неповнолітньому гр. ОСОБА_4 2003 р.н., оскільки ОСОБА_2 пояснень складених іншою особою від її ім`я не підписувала, ОСОБА_4 не стверджував, що придбав пиво саме в магазині ПП « ОСОБА_3 » по АДРЕСА_1 , а протокол про адміністративне правопорушення складений із порушенням права особи на правничу допомогу і з порушенням вимог законодавства щодо його змісту.

Положеннями ст. 73, 74, 76 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Перевіряючи доводи ГУ ДПС у Дніпропетровській області, суд звертає увагу на те, що матеріалами перевірки, які містяться у справі та на які посилається відповідач, підтверджується факт реалізації позивачем алкогольного напою, що відповідає виду його діяльності та наявним у нього (станом на час виникнення спірних у цій справі правовідносин) дозвільним документам.

Водночас, до суду відповідачем не було надано жодних доказів, які б підтверджували, що відповідний слабоалкогольний напій пиво був реалізований позивачем саме для його споживання на місці, тобто не доведено наявності в діях позивача складу порушення, за яке його притягнуто до відповідальності.

Втім, постулатом адміністративного процесуального законодавства є презумпція винуватості відповідача у справі - суб`єкта владних повноважень (ч.2 ст.77 КАС України).

У свою чергу податковим законодавством презюмується правомірність рішень, дій та бездіяльності платника податків (ст. 4 ПК України).

Зазначене в сукупності обумовлює покладення обов`язку доказування в податкових спорах на податковий орган, який у відповідності до принципу офіційного з`ясування обставин справи повинен доводити в суді обставини, що стали підставою для нарахування платнику податків спірних податкових зобов`язань, та правомірність прийняття свого рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду від 20.02.2018 у справі № 817/149/17, від 29.03.2018 у справі № 813/2758/16 та, відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, є обов`язковим для суду при вирішенні цієї справи.

Тож, доводи відповідача про те, що позивачем було вчинено правопорушення, за яке його притягнуто до відповідальності, суд вважає необґрунтованими і безпідставними.

Відтак, зазначене свідчить про відсутність правових підстав для застосування штрафних санкцій до позивача.

За таких обставин, позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 належить задовольнити.

Належним способом захисту прав позивача є визнання відповідного рішення протиправним та його скасування.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 840,80 грн., що документально підтверджується квитанцією про сплату №93585 від 06.11.2020 року, яка роздрукована позивачем з порталу htth://court.gov.ua/.

Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 840,80 грн. підлягає стягненню з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 242-243, 245-246, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій №000036/04-36-09-04/ НОМЕР_1 від 21.10.2020 року Головного управління ДПС у Дніпропетровській області у сумі 6800 грн.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області ().

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С. В. Прудник