Справа № 826/10861/18
Суддя: Черпіцька Людмила Тимофіївна
Дата ухвалення: 2021-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: судді-доповідача Черпіцької Л.Т. та суддів Пилипенко О.Є., Собківа Я.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м.Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 червня 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Структум» до Головного управління Державної фіскальної служби у м.Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось з позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Структум" до Головного управління ДФС у м. Києві у якому просило:

- визнати протиправною відмову відповідача у наданні позивачу розстрочки грошового зобов`язання з податку на прибуток у сумі 8937453,00 грн., листом від 05.04.2018 р., №14126/10/26-15-17-01-13;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 07.03.2018 р., №07-03 про надання розстрочки грошового зобов`язання з податку на прибуток в сумі 8937453,00 грн., та прийняти за результатами такого розгляду відповідне рішення.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 червня 2020 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Структум" до Головного управління ДФС у м.Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задоволено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що відмова відповідача у наданні позивачу розстрочки грошового зобов 'язання з податку на прибуток у сумі 8937453,00 грн., листом від 05.04.2018 р. №14126/10/26-15-17-01-13, є обґрунтованою та законною.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 28 лютого 2018 року ТОВ "Структум" подало до ДПІ у Солом`янському районі м. Києва податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за 2017 рік, згідно якої задекларовано податок на прибуток в сумі 8 937 453, 00 гривень.

07.03.2018р позивач звернувся до відповідача із заявою щодо надання розстрочення грошового зобов`язання з податку на прибуток. При цьому позивач додав до заяви необхідні документи, що підтверджують відсутність фінансової можливості виконати відповідне грошове зобов`язання одним платежем, однак, відповідач не надав позивачу відповіді на заяву про розстрочення податкового зобов`язання у встановлені Законом строки.

Позивач, не погоджуючись з такою бездіяльністю відповідача, звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам скаржника, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

А згідно із ст.67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку та розмірах, встановлених законом.

Як слідує зі змісту вимог пп.17.1.5 п.17.1 ст.17 Податкового кодексу України, платникові податків надано право одержувати відстрочення, розстрочення сплати податків або податковий кредит в порядку і на умовах, встановлених цим Кодексом.

Так, у відповідності до приписів пп.20.1.29 п.20.1 ст.20 ПК України, контролюючі органи мають право приймати рішення про розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу, а також про списання безнадійного податкового боргу у порядку, передбаченому законодавством.

За змістом норм ст.32 ПК України, зміна строку сплати податку та збору здійснюється шляхом перенесення встановленого податковим законодавством строку сплати податку та збору або його частини на більш пізній строк і здійснюється у формі: відстрочки; розстрочки. Зміна строку сплати податку не скасовує діючого і не створює нового податкового обов`язку.

Основні засади розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань визначені ст.100 Податкового кодексу України, «Порядком розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) платників податків» (затв. наказом Міндоходів України від 10.10.2013р. №574), Постановою КМУ від 27.12.2010р. №1235 «Про затвердження переліку обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення, накопичення або непогашення податкового боргу, і доказів існування таких обставин».

Як встановлено положеннями п.100.1 ст.100 ПК України, розстроченням, відстроченням грошових зобов`язань або податкового боргу - є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов`язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру пені, визначеному п.129.4 ст.129 цього Кодексу.

З приписів п.100.2 ст.100 ПК України видно, що платник податків має право звернутися до контролюючого органу із заявою про розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу. Платник податків, який звертається до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань, вважається таким, що узгодив суму такого грошового зобов`язання.

У відповідності до п.100.6 ст.100 ПК України, розстрочені суми грошових зобов`язань або податкового боргу погашаються рівними частками починаючи з місяця, що настає за тим місяцем, у якому прийнято рішення про надання такого розстрочення.

Як передбачено п.100.4 ст.100 ПК України, підставою для розстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу платника податків є надання ним достатніх доказів існування обставин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу такого платника податків, а також економічного обґрунтування, яке свідчить про можливість погашення грошових зобов`язань та податкового боргу та/або збільшення податкових надходжень до відповідного бюджету внаслідок застосування режиму розстрочення, протягом якого відбудуться зміни політики управління виробництвом чи збутом такого платника податків.

Відповідно до п.3.1 Розділу ІІІ «Порядку розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) платників податків», затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013р. №574, для розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) платник податків звертається до органу доходів і зборів за місцем свого обліку або за місцем обліку такого грошового зобов`язання (податкового боргу) з письмовою заявою, в якій зазначаються суми податків, зборів, штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), пені, сплату яких платник податків просить розстрочити (відстрочити), а також строк розстрочення (відстрочення) та періоди сплати. При цьому окремо зазначаються суми, строк сплати яких ще не настав, а також строк сплати яких вже минув. До заяви додається економічне обґрунтування, яке складається з: переліку обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, і доказів існування таких обставин; аналізу фінансового стану; графіка погашення розстрочених (відстрочених) сум; розрахунків прогнозних доходів платника, що гарантують виконання графіка погашення.

Підставою для розстрочення грошових зобов`язань (податкового боргу) платника податків є надання ним достатніх доказів існування обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу такого платника податків, перелік яких визначено постановою КМУ від 27.12.2010р. №1235 «Про затвердження переліку обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, і доказів існування таких обставин», а також економічного обґрунтування, яке свідчить про можливість погашення грошових зобов`язань (податкового боргу) та/або збільшення податкових надходжень до відповідного бюджету внаслідок застосування режиму розстрочення, протягом якого відбудуться зміни політики управління виробництвом чи збутом такого платника податків.

Згідно п.3.2 Розділу ІІІ Порядку №574, за результатами розгляду заяви про розстрочення податкового боргу керівник (заступник керівника) органу доходів і зборів протягом 30 календарних днів з дати подання заяви:

- приймає рішення про розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу), яке оформляється на бланку відповідного органу доходів і зборів;

- відмовляє платнику в розстроченні (відстроченні) у письмовій формі за відсутності підстав, наведених у п.3.1 цього розділу, та при недотриманні обов`язкових вимог, визначених цим Порядком.

Отже, відповідно до вищезазначених норм, при прийнятті рішення про розстрочення чи відстрочення грошових зобов`язань контролюючим органом з`ясовується існування обставин, що є підставою для розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань або податкового боргу заявника, а також здійснюється оцінка фінансово-господарського стану підприємства.

Крім того, положеннями п.2.1 Розділу ІІ Порядку встановлено, що розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) можуть надавати в межах повноважень за кожним окремим випадком: Міністерство доходів і зборів України - без обмежень суми; головні управління Міндоходів в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві, Севастополі та Міжрегіональне головне управління Міндоходів - Центральний офіс з обслуговування великих платників - на суму не більше 3 млн. гривень; державні податкові інспекції, спеціалізовані державні податкові інспекції - на суму не більше 300 тис. гривень.

До того ж, слід зазначити, що при вирішенні питання розстрочення та оцінці фінансово-господарського стану необхідно брати до уваги і Методичні рекомендації щодо встановлення загрози виникнення, накопичення або непогашення податкового боргу та проведення аналізу фінансового стану підприємств, які звертаються до органів Міндоходів для розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу), які були скеровані всім підпорядкованим органам листом Міндоходів України від 05.06.2013р. №7017/7/99-99-11-02-03-17.

Зі змісту п.1.3 вказаних Методичних рекомендацій вбачається, що за результатами аналізу фінансового стану визначаються: загроза виникнення, накопичення або непогашення податкового боргу підприємства; оцінка фінансово-господарської діяльності та платоспроможності підприємства; фінансова стійкість та динаміка основних показників діяльності підприємства; достатність заходів, які планується реалізувати для виконання розстрочених (відстрочених) грошових зобов`язань (боргу). Об`єктом аналізу фінансового стану є фінансові, виробничі та інвестиційні показники діяльності підприємства (п.1.4). За результатами розгляду документів та аналізу фінансового стану підприємства-заявника керівник (заступник керівника) органу Міндоходів протягом 30 календарних днів з дати подання заяви, які у разі прийняття рішення органом ДПС вищого рівня розподіляються між органами Міндоходів різних рівнів відповідно до п.3.2 наказу №1261, приймає рішення про розстрочення (відстрочення) сплати сум грошових зобов`язань (податкового боргу) або відмовляє платнику у розстроченні (відстроченні) письмово з викладенням причин відмови.

Далі, після проведення аналізу фінансово-господарської діяльності підприємства-заявника органом Міндоходів складається висновок, який повинен мати такі основні розділи: загальна характеристика діяльності підприємства (назва, статус та інші реєстраційні дані, структура власників, основні узагальнюючі показники діяльності підприємства за поточний та минулий роки тощо); висновок щодо існування загрози виникнення, накопичення або непогашення податкового боргу з наведенням обґрунтувань; оцінка фінансово-господарського стану (фінансова, виробнича та інвестиційна діяльність) та висновок щодо платоспроможності або неплатоспроможності підприємства; оцінка резервів поліпшення ефективності функціонування підприємства та висновок про фінансову стійкість підприємства; оцінка забезпечення податкового кредиту; узагальнюючий висновок про доцільність застосування режиму розстрочення (п.2.2).

Інформація згідно з вимогами Методичних рекомендацій (у т.ч. аналітичні таблиці, додаткові матеріали та розрахунки) підприємством надається у добровільному порядку і використовується органом Міндоходів для встановлення загрози виникнення, накопичення або непогашення податкового боргу, проведення аналізу фінансового стану та формування висновку щодо доцільності застосування режиму розстрочення (відстрочення). Здійснення органом Міндоходів аналізу загрози виникнення, накопичення або непогашення податкового боргу та аналізу фінансового стану проводиться на підставі оригіналів документів (засвідчених підписом керівника та проставленням печатки підприємства), які надано у пакеті документів у вигляді додатків.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "Структум" в декларації з податку на прибуток підприємств визначено податок на прибуток, нарахований за результатами останнього податкового періоду (р. 19), у розмірі 8 937 453,00 грн.

Термін сплати узгодженого податкового зобов`язання по декларації з податку на прибуток приватних підприємств за 2017 рік - 11.03.2018р.

07.03.2018р позивач звернувся до відповідача із заявою щодо надання розстрочення грошового зобов`язання з податку на прибуток.

До заяви про розстрочення Позивачем надано:

- заяву ТОВ «Структум» від 07.03.2018 № 07-03;

- лист ТОВ «Структум» від 07.03.2018р. №08-03;

- графік погашення розстрочених сум;

- розрахунок прогнозованих доходів платника, що гарантують виконання графіка погашення;

- декларацію з податку на прибуток за 2017р.;

- копію ліцензії;

- копія фінансової звітності за 2017р.;

- копію обігово-сальдової відомості за період з 01.01.2018 по 07.03.2018;

- копію обігово-сальдової відомості по рахунку 361 за період з 01.01.2018 по 07.03.2018;

- копію обігово-сальдової відомості по рахунку 311 за період з 01.01.2018 по 07.03.2018;

- копію форми №1ДФ за 4 квартал 2017р.;

- копії актів звірок з дебіторами;

В свою чергу відповідач 05.04.2018 листом № 14126/10/26-15-17-01-13, направленим ТОВ «Структум» рекомендованим поштовим відправленням 12.04.2018р. та отриманого останнім 16.04.2018р., повідомило позивача про відмову у наданні розстрочення податкових зобов`язань, причиною відмови зазначено те, що «станом на 29.03.2018 за даними інформаційної системи органів ДФС в індивідуальній картці ТОВ «Структум» грошові зобов`язання по податку на прибуток, термін сплати якого припадає на 11.03.2018р., сплачено 22.03.2018 в повному обсязі.

У заяві про розстрочення грошових зобов`язань заявник просить розстрочити такі зобов`язання, строк сплати яких ще не настав, на строк 3 місяців з періодами сплати: березень, квітень, травень 2018 року, що пропонується внести у договір.

Отже, період сплати становить три календарні місяці, як передбачено п. 1.5 Порядку №574, та визначено дати в межах цього календарного строку, в які заявник зобов`язується сплатити суми грошового зобов`язання.

Таким чином, позивачем було дотримано вимоги п. 1.5 Порядку №574.

Колегія суддів наголошує, що апеляційна скарга не містить посилань, в чому полягає порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст 241, 242, 250, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м.Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 червня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 328 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 26 березня 2021 року.

Головуючий суддяЛ.Т.Черпіцька
Судді: О.Є. Пилипенко
Я.М. Собків