Справа № 600/967/21-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2021-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 р. м. Чернівці Справа № 600/967/21-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маренича І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Буковинської митниці Держмитслужби про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просить:

- скасувати рішення Буковинської митниці Держмитслужби від 31.08.2020р. про коригування митної вартості товарів №UA408020/2020/000009/2.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ним подано для митного оформлення електронну митну декларацію UA408020/2020/020476, відповідно до якої було задекларовано вантаж «фурнітура для дверей», з кодами УКТЗЕД , , . Вказував, що відповідач не погодився з задекларованою ним митною вартістю та здійснив її корегування, визначивши її на рівні 9371,32євро, незважаючи на те, що підприємцем був поданий пакет документів, визначений ст.53 МК України та митну вартість за першим методом визначення митної вартості підтверджено відповідно до вимог ст.58 МК України. Позивач зазначив, що незважаючи на наявність достатніх відомостей і підстав для числового визначення задекларованої митної вартості, відповідач протиправно застосував вимоги ч.6 ст.54 МК України, оскільки в даному випадку відсутні обґрунтовані підстави вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, та не доведено факт невірного проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості, або неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, або невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу, або надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

З таких підстав, позивач вважає, що рішення про корегування митної вартості №UA408000/2020/000009/2 від 12.08.2020 є необґрунтованим, таким, що суперечить нормам чинного митного законодавства та підлягає скасуванню.

Ухвалою від 14.12.2020р. відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Даною ухвалою також запропоновано відповідачу у встановлений строк подати відзив на позовну заяву.

Від Буковинської митниці Держмитслужби надійшов відзив на позов, в якому відповідач просив відмовити позивачу у задоволенні його вимог та зазначив, що при аналізі поданих до митного оформлення документів виявлені розбіжності, які викликали у митного органу обґрунтовані сумніви щодо повноти, правильності та коректності інформації, зазначеної у вказаних документах. Зокрема, у п.4.1 поданого для митного оформлення контракту зазначено, що оплата здійснюється продавцем у відповідності до рахунку фактури (інвойс). Однак, у вступній частині контракту йдеться про покупця - фірму CARLO PORTE TRADING S.R.L. в особі директора ОСОБА_2 , та покупця в особі директора ОСОБА_1 . Крім того, відповідач звертав увагу суду на те, що суб`єкт ЗЄД (повивач) - ФОП ОСОБА_1 , та його контрагент також ОСОБА_3 , що також є обставиною, яка викликала обґрунтовані сумніви в митного органу.

Крім цього, відповідач зазначив, що до поданої автотранспортної накладної б/н від 21.08.2020 у графі 5 зазначено інвойс №0001 від 19.08.2020, а згідно графи 44 митної декларації та у інвойсі зазначено № СРТЕ 0001 від 19.08.2020.

Щодо додаткових документів, поданих позивачем на вимогу митного органу, відповідач зазначив, що такі не враховано, оскільки, вони не містять числових значень щодо вартості товару. У зв`язку з цим, відповідач наполягав на тому, що в процесі консультацій між позивачем і митним органом, митницею обрано 6 (резервний) метод визначення митної вартості, згідно з яким вбачалось можливим визначити точну та правильну митну вартість товарів. Відтак, на думку відповідача, ним 31.08.2020р. правомірно прийнято рішення про коригування митної вартості товару №UA408020/2020/000009.

Суд дослідивши письмові докази по справі встановив наступне.

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 02.10.2017р. зареєстрований як фізична особа-підприємець (а.с.19).

Позивачем 19.05.2020р. укладено контракт №10 від 19.05.2020р. з фірмою "CARLO PORTE TRADING S.R.L" (с.Негостіна, Сучавського повіту, Румунія) в особі директора Boico Alexandru, предметом якого продаж (поставка) товару: дверні ручки, дверні блоки з фурнітурою, замки, коробки та ін. комплектуючі. Згідно з п.5 контракту №10 поставка товару здійснюється автотранспортом за рахунок Продавця. Згідно з п. 11 контракту №10 сторонами є Продавець: "CARLO PORTE TRADING S.R.L" в особі директора ОСОБА_4 , та Покупець - П.П. ОСОБА_1 (позивач) (а.с.12-13).

28.08.2020р., Спільне українсько-чеське підприємство Товариство з обмеженою відповідальністю "PST Україна», уповноважене позивачем на підставі договору доручення від 25.08.2020р. №16/2020, подало в інтересах позивача для митного оформлення електронну митну декларацію UA408020/2020/020476, відповідно до якої було задекларовано вантаж «ручки для міжкімнатних дверей з недорогоцінних металів, що використовуються у будівлях - 2240 комплектів", "замки врізні для міжкімнатних дверей, з недорогоцінних металів, без ручок (не містять радіобладнання у своєму складі) - 450 штук", "замки врізні циліндрові для міжкімнатних дверей, з недорогоцінних металів, не укомплектовані циліндрами та ручками (не містять радіобладнання у своєму складі) - 300шт.", з кодами УКТЗЕД , , (а.с.8-9).

Також, разом з митною декларацією UA408020/2020/020476 посередником було подано інші документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів (а.с.8-29).

Рішенням Буковинської митниці Державної митної служби України від 31.08.2020р. №UА408000/2020/000006/2 позивачу відмовлено у визнанні заявленої митної вартості товарів та скореговано рівень митної вартості товарів з 3745,60 євро до 9371,32 євро за 6 (резервним) методом митної вартості (а.с.10).

У графі 33 вказаного рішення викладено обставини його прийняття та джерела інформації, що використовувались митним органом для визначення митної вартості. А саме: "Відповідно до ч.3 ст.53 МК України документи, які підтверджують митну вартість, містять розбіжності, а саме у п.4 п.п 4.1 поданого до митного оформлення контракту від 19.05.2020 №10 зазначено, що оплата за товар здійснюється Продавцем у відповідності до рахунку фактури (інвойс).

Також, зазначено, що відповідно до контракту не зазначено продавця товару, проте зазначено два покупця CARLO PORTE TRADING S.R.L. та ФОП ОСОБА_5 в особі ОСОБА_1 . Відповідно до поданої автотранспортної накладної б/н від 21.08.2020p у графі 5 зазначено Інвойс №0001 від 19.08.2020, а відповідно до графи 44 митної декларації та у самому Інвойсі зазначено № СРТЕ 0001 від 19.08.2020.

Згідно ч.3 ст.53 МКУ та враховуючи положення пп.1 ч.5 ст.54 МКУ, що позиціонується з положеннями ст.17 Угоди про застосування статті VII ГАТТ, декларанту було запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме:

- договір (угода, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

- рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Також, відповідно до ч.6 ст.53 декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження митної вартості товару.

Декларантом було подано:

- копію балансу румунської компанії SC СARLO PORTE TRADING SRL, б/н від 31.05.2020р, не враховано, оскільки неможливо співставити товари по даній поставці (артикул, модель, колір, тощо),

- копію імпортного інвойсу від китайського підприємства з цінами закупки №18А7314 від 14.12.2018р. не враховано, оскільки неможливо співставити товари по даній поставці (артикул, модель, колір, тощо),

- копію імпортної румунської декларації № 19ROIS2700І0011630 від 02.02.2019р., не враховано, оскільки неможливо співставити товари по даній поставці (артикул, модель, колір, тощо),

- копію касового чеку №31 від 01.02.2019р., не враховано, оскільки неможливо співставити даний чек з даною поставкою,

- копію сертифікату походження №G40002 від 28.12.2018р., даний сертифікат не враховано, оскільки він не містить числових значень щодо вартості товару

- копію декларації Т1, №19ROCT25 від 30.01.2019р. оскільки вона на містить числових значень щодо вартості товару.

Копії платіжних доручень б/н від 06.12.2018, б/н від 31.12.2018., які мають посилання на контракт №RО710TРV68US01, який не було подано, у зв`язку з чим неможливо перевірити числові значення.

Також було враховано всесвітню мережу інтернет".

У рішенні митного органу також зазначено, що декларантом не подано запитувані документи, а саме:

- договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Враховуючи вищезазначене, в оскаржуваному рішенні вказано, що відповідно до ч.6 ст.54 МК України заявлена митна вартість товарів не могла бути визнана митним органом. Митну вартість визначено за резервним методом. За основу для визначення митної вартості взято раніше визнану (визначену) митними органами митну вартість:

товару №1 МД №UА100300/2020/416710 від 25.08.2020 «Фурнітура з недорогоцінних металів, що використовується для дверей будівель (Ручки), без передавачів або приймачів. Країна походження - Китай. Торговельна марка - LINDE, MVM», рівень митної вартості 7,25дол/кг;

товару №2 МД №UA100040/2020/185325 від 10.08.2020 «Замки з недорогоцінних металів, використовуються для дверей будівель, не містять у своєму складі електричних частин, радіоелектронних засобів та випромінювальних пристроїв. Замок врізний". Країна виробництва: CN, Виробник: MATRIZE, рівень митної вартості 5,59 дол/кг;

товару №3 МД №UA100300/2020/416063 від 14.08.2020 «Замки циліндрові врізні, з недорогоцінних металів, використовуються для дверей будівель, без передавачів або приймачів:» Країна походження - Китай. Торговельна марка - LINDE, рівень митної вартості 5,71 дол/кг.

Висновок: подання нової митної декларації за ціною товарів, зазначених в Рішенні про коригування митної вартості.

Згідно картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA408020/2020/00136 митним органом повідомлено Спільному українсько-чеському підприємству ТОВ "PST Україна», що уповноважене позивачем на здійснення митних формальностей, про відмову у митному оформленні товарів за результатами перевірки митної декларації UA408020/2020/020476 (а.с.11).

У зв`язку із зазначеним, позивачем подано нову митну декларацію №UA408020/2020/020732 від 01.09.2020 року (а.с.6-7).

Позивач вважає протиправним рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів. За таких обставин останній звернувся до суду з даним позовом.

До вказаних правовідносин суд застосовує наступні положення чинного законодавства та робить висновки по суті спору.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок визначення митної вартості імпортованих товарів та правила її декларування встановлює Митний кодекс України.

Відповідно до вимог частини 1 статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною 1 статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до частини 2 статті 52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до вимог частини 2 статті 53 Митного кодексу України визначено перелік документів, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її визначення. До таких документів належать:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з вимогами частини 3 статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною 5 статті 53 Митного кодексу України визначено, що забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до вимог підпунктів 3.16, 6.2 Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15 лютого 2011 року №3018-VI визначено, що на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Згідно з вимогами підпунктів 4.5.10 п. 4.5 розділу 4 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року №631, перевірка правильності визначення митної вартості товарів належить до митних формальностей, що виконуються при митному оформленні митної декларації.

Крім того, частиною 1 статті 54 Митного кодексу України регламентовано, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до вимог частини 4 статті 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний:

1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;

3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;

4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:

- у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

- у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;

- у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Крім того, частиною 5 статті 54 Митного кодексу України встановлено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Статтею 57 Митного кодексу України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Відповідно до вимог частини 2 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Частиною 4 статті 58 Митного кодексу України передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Таким чином, з викладених правових норм вбачається, що єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов: 1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у статті 53 Митного кодексу України; 2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації на підтвердження саме числового значення заявленої митної вартості; 3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення безпосередньо митної вартості товару за основним методам (за ціною договору); 4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному.

Згідно з частиною 6 статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина 7 статті 54 Митного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина 2 статті 55 Митного кодексу України).

Суд звертає увагу на те, що аналіз вищенаведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

З наявністю у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції в подібних правовідносинах, викладеній в постанові Верховного Суду від 20.02.2018 у справі №809/1884/16.

Неможливість відповідача з поданих позивачем документів підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товару не є достатньою підставою для застосування ним іншого методу визначення митної вартості цього товару.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина 4 статті 57 Митного кодексу України).

На підставі аналізу вказаних законодавчих положень суд дійшов висновку, що виходячи з принципу послідовності, передбаченого статтею 57 Митного кодексу України, відповідач при виборі методу визначення митної вартості повинен проводити консультації з декларантом, обмінюючись наявною у кожного з них інформацією. При цьому, застосування резервного методу відповідно до вимог, встановлених статтею 64 Митного кодексу України можливе лише за наявності обґрунтованих підстав незастосування попередніх п`яти.

Судом встановлено, що разом із митною декларацією позивачем було надано відповідачу ряд документів для підтвердження митної вартості товару і обраний метод її визначення (основний), зокрема:

- контракт №10 від 19.05.2020;

- пакувальний лист від 19.08.2020;

- рахунок фактура від 19.08.2020;

- автотранспортна накладна від 21.08.2020;

- декларація про походження товару від 19.08.2020;

- митну декларацію 20RОІS2700Е0047756 (а.с.21).

В свою чергу, в ході аналізу поданих документів у митного органу виникли сумніви щодо повноти, правильності та коректності інформації, зазначеної у таких документах, тому, на підставі ч.3 ст.53 МКУ та враховуючи положення пп.1 ч.5 ст.54 МКУ, що позиціонується з положеннями ст.17 Угоди про застосування статті VII ГАТТ, декларанту було запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме:

- договір (угода, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

- рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Зі змісту оскаржуваного рішення та з повідомлених відповідачем у відзиві обставин, судом встановлено, що обґрунтовані сумніви митного органу щодо повноти, правильності та коректності інформації, зазначеної у вказаних документах виникли у зв`язку з тим, що при аналізі поданих до митного оформлення документів виявлені розбіжності. Так, відповідачем зазначено, що у п.4.1 поданого для митного оформлення контракту зазначено, що оплата здійснюється продавцем у відповідності до рахунку фактури (інвойс). Однак, у вступній частині контракту йдеться про покупця - фірму CARLO PORTE TRADING S.R.L. в особі директора ОСОБА_2 , та покупця в особі директора ОСОБА_1 . Крім того, відповідач зазначив, що у поданій автотранспортної накладній б/н від 21.08.2020 у графі 5 зазначено інвойс №0001 від 19.08.2020, а згідно графи 44 митної декларації та у інвойсі зазначено № СРТЕ 0001 від 19.08.2020.

Проте, суд вважає обґрунтованими доводи позивача з приводу того, що такі помилки є несуттєвими та не можуть впливати на порядок розрахунку митної вартості товару, що декларується.

З приводу тієї обставини, що суб`єкт ЗЄД (повивач) - ФОП ОСОБА_1 , та його контрагент також ОСОБА_3 , яка також викликала обґрунтовані сумніви в митного органу, суд зазначає, що будь-яких застережень щодо походження контрагента в цілях визначення митної вартості товару, що декларується, Митний кодекс України не містить. Суд наголошує, що сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Попри зазначене, декларантом (позивачем) на вимогу митного органу було додатково подано:

- копію балансу румунської компанії SC СARLO PORTE TRADING SRL, б/н від 31.05.2020р.;

- копію імпортного інвойсу №18А7314 від 14.12.2018р.;

- копію імпортної румунської декларації №19ROIS2700І0011630 від 02.02.2019р.;

- копію касового чеку №31 від 01.02.2019р.;

- копію сертифікату походження №G40002 від 28.12.2018р.;

- копію декларації Т1 №19ROCT25 від 30.01.2019р.;

- копії платіжних доручень б/н від 06.12.2018, б/н від 31.12.2018.

При цьому, надані позивачем документи в ході консультації не враховані митним органом, оскільки, на думку останнього, вони не містять числових значень щодо вартості товару. У зв`язку з чим, відповідач відмовив у визнанні заявленої позивачем митної вартості товарів та прийняв рішення про коригування такої.

Однак, на переконання суду, матеріали справи свідчать про те, що декларантом надано митному органу в повній мірі пакет документів, який підтверджує числові та кількісні значення поставки.

В свою чергу, митний орган не надав належної оцінки поданим документам та не встановив конкретних обставин та фактів, які перешкоджають митному оформленню заявленого позивачем до декларування товару за основним методом визначення митної вартості, в тому числі і скасування спірного рішення.

Відсутність в рішенні про коригування митної вартості товарів посилання на належні та допустимі докази того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

При цьому, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митної декларації, яка взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Аналогічна правова позиція викладена Верховний Судом в постанові від 25 лютого 2020 року по справі № 260/118/19.

Відповідно ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд зазначає, що відповідно до п. 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

У постанові від 05.02.2019 у справі №816/1199/15-а Верховний Суд дійшов висновку, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування затаєної митної вартості, окремо обов`язкових відомостей визначених ч.2 cт.55 Митного кодексу України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів: за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), має бути доведено, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована: що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.

Таким чином, у рішенні про коригування контролюючий орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Однак рішення про коригування митної вартості товарів №UA408020/2020/000009/2 від 31.08.2020 взагалі не містить порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA408020/2020/000009/2 від 31.08.2020 не відповідає вимогам пунктів 1, 2, 4 частини 2 cтатті 55 Митного кодексу України, оскільки не містить належного обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано: не містить наявної в митного органу інформації (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, та у ньому відсутнє належне обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої відповідачем, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Відповідач, у відзиві звертав увагу на те, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даним позовом.

Однак, суд звертає увагу на те, що згідно даних автоматизованої системи документообігу "Діловодство адміністративного суду" позивач вперше звернувся з позовом до Буковинської митниці Держмитслужби про скасування рішення від 31.08.2020р. №UA408020/2020/000009/2 - 01.12.2020р. (у строк, встановлений ст.122 КАС України). Однак, ухвалою суду від 24.02.2021р. у справі №600/2591/20-а позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду з підстав не усунення недоліків позовної заяви, встановлених ухвалою про залишення позовної заяви без руху від 22.01.2021р. після відкриття провадження у справі. Дану ухвалу позивач отримав 04.03.2021р.

Суд зазначає, що позивач не був позбавлений права звернутись з таким позовом повторно. При цьому даний позов подано до суду 04.03.2021р.

Відтак, доводи відповідача щодо подання позову поза межами строку, встановленого ст.122 КАС України, є необґрунтованими.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Підсумовуючи наведене вище, суд дійшов до висновку, що позивачем в спірних правовідносинах доведено обґрунтованість позовних вимог, а також спростовано доводи відповідача. Відтак, наявні підстави для задоволення позовних вимог повністю.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не виконав процесуального обов`язку доказування своєї позиції та не довів правомірності прийнятого щодо позивача рішення, натомість доводи позивача відповідають обставинам справи та ґрунтуються на нормах матеріального закону.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Крім того, суд, керуючись частиною 2 статті 9 КАС України, вважає за доцільне, вийти за межі позовних вимог та визнати рішення Буковинської митниці Держмитслужби від 31.08.2020р. про коригування митної вартості товарів №UA408020/2020/000009/2 протиправним. Відтак, таке рішення підлягає скасуванню.

Стосовно розподілу судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи видно, що за подання вказаного позову позивачем понесено судові витрати (судовий збір) у розмірі 2270,00 грн.

Зважаючи на задоволення позовних вимог повністю, стягненню на користь позивача підлягає сума сплаченого судового збору в розмірі 2270,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Буковинської митниці Держмитслужби від 31.08.2020р. про коригування митної вартості товарів №UA408020/2020/000009/2.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Буковинської митниці Держмитслужби судовий збір у розмірі 2270,00 грн.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Буковинська митниця Держмитслужби (вул.Руська, 248-М, м.Чернівці, 58023; )

Суддя І.В. Маренич