Справа № 640/7004/21
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2021-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

29 березня 2021 року м. Київ № 640/7004/21

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Гарник К.Ю., розглянувши матеріали позовної заяви та додані до неї документи

ОСОБА_1

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасово адміністрації в Акціонерному товаристві «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича

про визнання протиправними дій, стягнення матеріальної шкоди

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач), адреса: АДРЕСА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Акціонерному товаристві «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича (далі по тексту - відповідач 1), адреса: 01133, місто Київ, вулиця Січових Стрільців, будинок 17, в якій позивач просить:

- визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в Акціонерному товаристві «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича щодо не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню за договором банківського вкладу №006-28694-230215 «Найкращий від Миколая» від 23 лютого 2015 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в Акціонерному товаристві «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом (депозитом) «Найкращий від Миколая» №010-28694-230215 від 23 лютого 2015 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_1 за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Підставою позову позивач вказує порушення суб`єктом владних повноважень прав внаслідок не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Частиною 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Позивачем на виконання вказаних вимог Кодексу адміністративного судочинства України одночасно з позовною заявою подано заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

В обгрунтування цієї заяви позивач послалась на те, що наприкінці 2015 року позивач через свого представника звернулась до суду з позовом, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 травня 2016 року у справі №826/7941/15 позовну заяву було залишено без руху для сплати судового збору.

Проте, вказаний судовий збір був сплачений на інший рахунок, тому сплатити його вдруге позивач не мала можливості, у зв`язку з чим звернулась до представник з проханням подати до Державної казначейської служби України щодо повернення з бюджету вказаної суми.

Станом на теперішній час сума сплаченого судового збору не повернута позивачу.

Представник, з яким у позивача виникли договірні зобов`язання та яка представляла інтереси останньою, на початку липня 2018 року повернула позивачу оригінали документів, після чого позивач звернулась до іншого представника, який готував позов. Одразу після збору потрібної суми, для сплати судового збору, представником позивача було подано позов до суду, в якому також просив визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду.

Проте, вказаний позов разом пакетом документів був повернутий на адресу позивача, а не представника. Вказаний лист позивач не мала можливості отримати, оскільки тривалий час не перебувала за місцем свого проживання через лікування.

У 2019 році представник знов подав пакет документів до суду, проте, зі слів представника, позивачу відомо, що поновлення строків треба доводити.

На переконання позивача нею пропущений строк з поважних причин, адже спочатку в неї не було коштів повторно сплатити суму судового збору, а в подальшому вона перебувала на лікуванні, що унеможливило отримання нею пакету документів, що повернувся з суду.

Крім того, позивач наголошує на тому, що вона є юридично необізнаною особою, а подати раніше позов не мала можливості, оскільки під час карантину позивач майже не працює, а гроші витрачає на їжу, ліки та транспорт.

З урахуванням викладеного позивач просила

Поновити строки звернення до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

З цього приводу слід зазначити наступне.

Так, відповідно до частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В той же час, згідно з частиною 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Слід зауважити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини набувають ознак стабільності.

Вирішення судом питання про наявність або відсутність підстав для визначення причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними в конкретній справі залежить від вказаних у заяві про поновлення строку звернення до суду причин, підтверджених відповідними засобами доказування та доданими до них матеріалами.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Крім того, у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, Європейський суд з прав людини виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Так, зі змісту позовної заяви. Заяви про поновлення строків звернення до адміністративного суду та доданих до позовної заяви документів вбачається, що про порушення свого права позивач дізналась ще у вересні 2015 року, проте, до суду з даним адміністративним позовом звернулась лише 13 березня 2021 року, про що свідчить штамп відділення поштового зв`язку, тобто, з пропуском встановленого шестимісячного строку.

Слід зауважити, що юридична необізнаність позивача, сплата судового збору на інший рахунок, неналежне виконання представниками своїх зобов`язань за договором про надання правових послуг, а також проходження лікування (без надання відповідних доказів суду щодо цього) не можуть бути визнані поважними підставами для поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Більш того, встановлення на території України карантину у березні 2020 року також не може свідчити про поважність підстав пропуску строку звернення до суду з цією позовною заявою, адже такий строк сплинув ще навесні 2016 року, тобто, 5 років тому.

З урахуванням викладеного, підстави, зазначені позивачем у заяві про поновлення строку для звернення до суду, визнаються судом неповажними, у зв`язку з чим, позивачу необхідно надати суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду разом з доказами поважності причин його пропуску, в якій слід зазначити інші підстави для визнання причин пропуску строку поважними.

Відповідно до частини 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Вказані недоліки, з урахуванням положень статей 122,123 Кодексу адміністративного судочинства України, можуть бути усунені, у десятиденний строк з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків шляхом подання до суду:

- заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду разом з доказами поважності причин його пропуску, в якій зазначити інші підстави, з яких він просить поновити пропущений строк.

Керуючись статтями 160-162, частиною 1, 2 статті 169, статтями 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

УХВАЛИВ:

1. Визнати неповажними підстави пропуску строку звернення ОСОБА_1 до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

2. Позовну заяву ОСОБА_1 - залишити без руху.

3. Встановити позивачу десятиденний строк з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків.

4. Попередити позивача про те, що у випадку неусунення недоліків позовної заяви позовна заява буде повернута їм відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

5. Копію ухвали невідкладно надіслати особам, що звернулись із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя К.Ю. Гарник