Справа № 725/566/21
Суддя: Піхало Н. В.
Дата ухвалення: 2021-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 725/566/21
Номер провадження 2-а/725/11/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2021 року Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Піхало Н.В.

при секретарі Томко І.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення від 23 січня 2021 року серії БАБ № 866594.

В обґрунтування позову зазначав, що вищевказаною постановою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та застосовано захід адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн.

Вважає зазначену постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності незаконною та такою, що підлягає скасуванню судом, оскільки справа про адміністративне правопорушення інспектором розглянута упереджено, з грубим порушенням процесуальних прав, постанова про адміністративне правопорушення винесена з порушенням його прав та чинного законодавства України.

Зокрема вказував, що при обставинах, зазначених у постанові він діяв згідно Правил дорожнього руху України, а працівниками поліції грубо порушено ст. 268 КУпАП, оскільки йому не було роз`яснено прав та обов`язків, а також проігноровані його клопотання щодо отримання правової допомоги та не надано доказів на підтвердження вчинення ним правопорушення, а також йому не було надано можливості надати свої пояснення щодо відповідної події. Крім того, вважає докази якими поліцейський керувався при винесені постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності не були належними та допустимими.

На підставі викладеного, посилаючись на норми права, просив визнати протиправною та скасувати постанову серії БАБ № 866594 від 23 січня 2021 року в справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення штрафу у розмірі 425,00 грн., а також стягнути з відповідача на його користь сплачений судовий збір.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, просив відмовити у задоволенні позову за його безпідставністю та необґрунтованістю. При цьому, пояснив, що поліцейські не порушували процедуру щодо ухвалення постанови у справі про адміністративне правопорушення, діяли в межах наданих їм законом повноважень.

Крім того, представником відповідача на адресу суду подано відзив на позов, в якому він просив в задоволенні позову відмовити. Зокрема, вказав, що ГУНП в Чернівецькій області заперечує проти скасування оскаржуваної постанови, вважає, що вона була винесена суб`єктом владних повноважень з дотриманням вимог КУпАП та Закону України «Про Національну поліцію». Вказував, що підставою для розгляду справи та притягнення позивача до відповідальності є скоєння правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, про що зазначено в постанові винесеній суб`єктом владних повноважень. Вказував, що дійсно, згідно п. 8.11 ПДР водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатись далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху. Однак вважає, що вказані положення ПДР України в даному випадку не можуть бути застосовані, оскільки як вбачається з відеозапису, здійснення позивачем екстреного гальмування під час включення жовтого сигналу світлофору не призвело б до небезпеки для інших учасників дорожнього руху. Крім того зазначав, що встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП позивачу було роз`яснено про його права та згідно ст. 268 КУпАП позивачу повідомлено належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Таким чином вважає, що розглянувши повно і всебічно всі обставини справи, встановивши в діях позивача ознаки адміністративного правопорушення, поліцейським було законно та обґрунтовано винесено постанову про накладення стягнення у справі про адміністративне правопорушення. Враховуючи вищевикладене, вважає винесену постанову законною, й відповідно відсутні підстави для її скасування.

02 березня 2021 року від позивача через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив, в якому заперечив посилання представника відповідача щодо необґрунтованості позовних вимог, просив позов задовольнити.

Також судом при розгляді справи окрім пояснень сторін були заслухані пояснення свідків.

Зокрема, свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є працівниками поліції, у судовому засіданні пояснили, що 23 січня 2021 року 00.00 год. вони приїхали на автозаправну станцію «ОККО» щоб заправити службовий автомобіль, після чого, виїжджаючи із території автозаправної станції побачили, як позивач, керуючи транспортним засобом «Мазда» проїхав на червоний сигнал світлофора, після чого на вимогу працівників поліції водій зупинився. Після чого, позивачу було роз`яснено його права та винесено відповідну оскаржувану постанову. Будь-яких порушень його процесуальних прав ними при винесенні постанови не вчинялося.

Суд, заслухавши сторін та пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, повністю і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного.

Так, відповідно до ст. 3 КАС України порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 2 ст. 2 цього Кодексу передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією або законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Цю норму слід розуміти в системному зв`язку з ч. 1 тієї самої статті, з якої випливають, що захист прав та інтересів юридичних осіб, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб шляхом оскарження до адміністративного суду будь-яких рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень можливий лише у сфері публічно правових відносин.

Згідно ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У п. 1 ч. 1 ст. 17 згаданого Кодексу України до компетенції адміністративних судів віднесено, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України).

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

При цьому, як убачається з положень ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, у таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Судом встановлено, що постановою серії БАБ №866594 від 23.01.2021 року, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Зокрема, зі змісту даної постанови убачається, що 23.01.2021 року о 00 год. 24 хв., по вул. Руська, 250 в м. Чернівці, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Мазда 3» д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив рух на заборонений (жовтий) сигнал світлофора, чим порушив вимоги п. 8.7.3г ПДР України, й відповідно відносно ОСОБА_1 винесено постанову серії БАБ №866594 від 23.01.2021 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. (а/с 3).

Копія постанови була складена та вручена позивачеві на місці зупинки автомобіля та ухвалення під підпис.

Так, порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Частиною 2 статті 122 КУпАП встановлено відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Пунктом 8.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі по тексту - ПДР) визначено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до п. 8.7.3 ґ ПДР України, затверджених Постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (в редакції станом на 05 грудня 2016 року) сигнали світлофора мають такі значення: - жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Разом з тим, дана постанова була ухвалена, за висновком суду, передчасно, з порушенням вимог ст.ст. 33 35, 222, 268, 276 КпАП України, та підлягає скасуванню за наступних обставин.

Так, згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, як убачається із змісту ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

За приписами ч.ч.1, 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч.1 ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Так, у судовому засіданні було досліджено матеріали відеофіксації правопорушення, долученими працівниками поліції до матеріалів справи, зі змісту яких вбачається, що дійсно при обставинах, викладених у постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, два автомобіля здійснили рух на заборонений (жовтий) сигнал світлофора, чим порушили п. 8.7.3ґ ПДР України, у зв`язку із чим в діях даних водіїв міг бути склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Разом з тим, згідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

При цьому, у судовому засіданні був досліджений відеозапис, долучений позивачем до матеріалів справи, зі змісту якого вбачається факт спілкування позивача з працівниками поліції та процес оформлення матеріалів про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідно до якого встановлено, що при притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності працівник поліції позбавив позивача можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 не було роз`яснено права та обов`язки згідно ст. 268 КпАП України, що свідчить про порушення прав останнього під час винесення оскаржуваної постанови, а також не надано можливості залучити захисника та надати свої пояснення з приводу вчиненого. Такі пояснення позивачем були подані лише після неодноразового звернення до працівників поліції з приводу надання можливості надати такі пояснення та вже після винесення у відношенні позивача постанови й відповідно його пояснення при розгляді справи про адміністративне правопорушення працівниками поліції до уваги не приймалися.

Оскаржувана постанова хоча і містить дані про здійснення відео фіксації вчиненого правопорушення, однак як убачається із запису наданого позивачем, дані про відео фіксації були внесені в постанову вже після її складення працівниками поліції та вручення позивачу, а саме на зауваження позивача про відсутність в постанові запису про здійснення відео фіксації. При цьому, не зважаючи на наявність у постанові відомостей про здійснення відео фіксації, в постанові відсутні дані про технічний засіб, яким здійснено відеозапис правопорушення, а також відсутні дані про фіксацію на відеокамеру усних пояснень позивача та як наслідок, в силу вище зазначених положень ч. 3, 4 ст. 70 КАС України відеозапис з нагрудної камери поліцейського є недопустимим доказом. А тому, суд, надані відповідачем докази (відеозапис), до уваги не приймає.

Крім того, з наданого відеозапису не можливо встановити хто саме перебував за кермом автомобіля, а також не можливо й встановити саму марку транспортного засобу, оскільки на жовтий сигнал світлофору проїхало два автомобіля, та який з них був під керуванням позивача невідомо.

Суд також враховує, що працівниками поліції не було текстуально роз`яснено права та обовязки позивачеві згідно ст. 268 КпАП України та не було запропоновано надати свої пояснення у письмовій формі. Такі пояснення позивачем були надані вже після винесення оскаржуваної постанови, що підтверджується наданим позивачем відеоматеріалом.

За таких обставин, суд вважає, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не може бути здійснене на підставі неналежних доказів його вини.

При цьому, відповідач, на якого нормами чинного законодавства покладено обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, не надав суду жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача, а в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що дійсно працівниками поліції було належним чином роз`яснено позивачу його права та обов`язки, визначені КУпАП.

За таких обставин, суд вважає, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху було безпідставним, а тому вказану постанову необхідно визнати протиправною та скасувати.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевказане та те, що оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, суд вважає що провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП підлягає закриттю.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, з Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 908,00 грн.

На підставі ст.ст. 245, 247, 276, 288 КУпАП, керуючись ст.ст. 77, 242-246, 286КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії БАБ №866594 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП закрити.

Стягнути з Головного управління національної поліції в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Апеляційна скарга може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Першотравневий районний суд м. Чернівці протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Піхало Н. В.