Справа № 536/1327/20
Суддя: Колотієвський О. О.
Дата ухвалення: 2021-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 536/1327/20
Провадження № 2-а/536/9/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі:

Головуючого - судді - Колотієвського О.О.,

при секретарі - Пасєчніковій В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 доінспектора взводу № 2 роти № 4 БПП у м. Кременчук УПП у Полтавській області ДПП лейтенанта поліції Зубарева Станіслава Олеговича; третя особа: Департамент патрульної поліції Національної поліції України в особі батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції - про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу,

ВСТАНОВИВ :

1. Суть спору:

Свою позовну заяву обгрунтував зокрема тим, що 24 вересня 2020 р. відносно нього інспектором взводу № 2 роти № 4 БПП у Кременчук УПП у Полтавській обл. ДПП лейтенантом поліції Зубаревим Станіславом Олеговичем винесена постанова про накладення адміністративного стягнення, серія ДП018 № 968265, про визнання його винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу на суму 425 грн. відповідно до якої, ОСОБА_1 , 23.09.2020 року о 23 годині 31 хвилина дослівно: «міст через р Дніпро у м. Кременчук керував авто і здійснив обгін та не мав при собі чинного полісу ОСЦПВ, чим порушив «.14.6 (г) та 2-1 (г) ПДР».

Позивач з вказаною постановою не згоден з огляду на те, що він, рухаючись по мосту через р. Дніпро побачив, що попереду нього в попутному напрямку рухається прибиральний автоміль КРАЗ, якій підмітає та поливає узбіччя рухаючись при цьому зі швидкістю близько 20 км/год. За цією комунальною машиною утворилася тягнучка з декількох автівок.

Він та інші водії транспортних засобів виконали по черзі обгін даного комунального автомобіля та продовжили рух в своєму напрямку.

Після того, як він проїхав міст, зупинився на АЗС. Згодом до нього під`їхали працівники поліції і повідомили, що він порушив ПДР України на підставі здійснення обгону на мосту, та попросили його зокрема надати поліс ОСЦПВ, на що позивач відмовився робити, оскільки підстави для пред`явлення полісу страхування відсутні.

На підставі вищевикладеного просив суд ухвалити рішення, яким:

- скасувати постанову серія ДПО18 № 968265 від 24.09.2020 р. інспектора взводу № 2 роти № 4 БПП у Кременчук УПП у Полтавській області ДПП лейтенанта поліції Зубарева Станіслава Олеговича, а справу закрити.

2. Позиція відповідача стосовно предмета спору:

02 лютого 2021 року відповідач надіслав на адресу суду відзив на позов, який обґрунтовував зокрема тим, що згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За п. 1.3. Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР України), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.1.9).

24.10.2020 року ним ухвалено постанову серії ДП018 №968265 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення відповідно до ст. 36 КУпАП за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн., зате, що водій ОСОБА_1 цього дня, близько 23 год. 31 хв. в м. Кременчук на мосту через річку Дніпро, керуючи транспортним засобом WOLKSWAGEN-POINTER, номерний знак НОМЕР_1 , здійснив обгін, чим порушив п.п. 14.6 «г» ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність зач. 2 ст. 122 КУпАП, тане мав при собі чинного полісу ОСЦПВ, чим порушив п. 2.1 «ґ» ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Згідно п.п. 14.6 «г» ПДР України обгін заборонено у кінці підйому, на мостах, естакадах, шляхопроводах, крутих поворотах та інших ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи в умовах недостатньої видимості.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил обгону - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В адміністративному позові позивач підтверджує, що у місці, дату та час, вказані в оскаржуваній постанові, він керував транспортним засобом WOLKSWAGEN-POINTER, номерний знак НОМЕР_1 , та здійснював обгін іншого ТЗ на мосту, що є порушенням п.п. 14.6 «г» ПДР України.

Відповідно до п.п. 2.1 «г» ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п.п. 2.4 «а» ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих правил та пред`явити для перевірки документи, зазначені в п.п. 2.1, зокрема, посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п.п. 21.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат).

Згідно п.п. 21.4 вказаного закону у разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ст. 53 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності.

На неодноразову вимогу поліцейського пред`явити для перевірки поліс обов`язково страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, водій відмовився. Доказів наявності у позивача при собі вказаного документу водій на місці розгляду справи не надав

Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч.І ст.126 КУпАП, настає в разі керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») та тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

На підставі вищевикладеного просив суд ухвалити рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

3. Позиція суду стосовно предмета спору:

3.1 Щодо порушення ПДР України в частині обгону на мосту.

Так, судом встановлено, що 24 вересня 2020 р. відносно позивача інспектором взводу № 2 роти № 4 БПП у Кременчук УПП у Полтавській обл. ДПП лейтенантом поліції Зубаревим Станіславом Олеговичем винесена постанова про накладення адміністративного стягнення, серія ДП018 № 968265, про визнання його винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, відповідно до якої, ОСОБА_1 , 23.09.2020 року о 23 годині 31 хвилині здійснив обгін транспортного засобу на мосту.

Позивач з вказаною постановою не згоден з огляду на те, що він, рухаючись по мосту через р. Дніпро побачив, що попереду нього в попутному напрямку рухається прибиральний автоміль КРАЗ, якій підмітає та поливає узбіччя рухаючись при цьому зі швидкістю близько 20 км/год. За таких обставин він здійснив обгін.

Так, відповідно до вимог п. 14.6 ПДР обгін заборонено, зокрема у кінці підйому, на мостах, естакадах, шляхопроводах, крутих поворотах та інших ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи в умовах недостатньої видимості.

Відповідно до п. 33.3.25 ПДР дорожній знак 3.25 «Обгін заборонено» забороняє обгін усіх транспортних засобів, крім поодиноких, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год (поодинокими вважаються одиночні транспортні засоби, автопоїзди, а також буксируючий транспортний засіб у зчепленні з буксированим). Зона дії знака - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знака не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету. Зона дії знака може бути зменшена установленням у кінці зони його дії знака 3.26 «Кінець заборони обгону».

Згідно п. 34.1.1 ПДР горизонтальна розмітка 1.1 (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі ділянок проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць для стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

Водій перед початком обгону повинен переконатися в тому, що: а) жоден з водіїв транспортних засобів, які рухаються за ним і яким може бути створено перешкоду, не розпочав обгону; б) водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч; в) смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані; г) після обгону зможе, не створюючи перешкоди транспортному засобу, якого він обганяє, повернутися на займану смугу. (п. 14.2 ПДР)

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, з вищевикладеного вбачається, що в законодавстві України є вийняток із правила обгону на мосту, а саме, дозволяється обгін поодиноких, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год. В той час, відповідачем не стростована позиція позивача, та не оспорюються такі обставини, а лише заперечується сам факт можливості здіснення обгону на мосту.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що інкриміноване правопорушення позивачу не знайшло своє підтвердження в судовому засіданні.

3.2 Щодо порушення ПДР України в частині пред`явлення полісу страхування.

Верховний Суд неодноразово розглядав адміністративні справи в яких предметом спору були постанови притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП у зв`язку з непред`явлення полісу обов`язкового страхування інспектору для перевірки, зокрема: Постанова ВС № 214/4779/17 від 26 вересня 2018 року, Постанова ВС № 754/16760/15-а від 31 липня 2018 року, Постанова ВС № 686/25000/16-а від 27 червня 2018 року.

Відповідно до ст.6 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Відповідно до ст.7 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Приписами частини 5 статті 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

На думку суду, під дієсловом «враховує» треба розуміти ознайомлення з висновком та його осмисленням. Суд вправі не погодитись з висновком Верховного Суду, обґрунтувавши незгоду, якщо останній не аналізував норми права, які враховувались ним у даній справі під час системного аналізу. Оскільки у вищезазначених рішеннях, ВС не аналізував норми права, а саме норму закріплену у п. 21.2 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», стосовно того, що перевірка полісу обов`язкового страхування здійснюється уповноваженими органами лише за наявності конкретних підстав, тому правом відступити від правової позиції і скористається суд у цій справі, оскільки жоден закон не може зобов`язати суддю у разі виявлення ним помилки попереднього свого висновку чи колег, копіювати його.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що

24 вересня 2020 р. відносно позивача інспектором взводу № 2 роти № 4 БПП у Кременчук УПП у Полтавській обл. ДПП лейтенантом поліції Зубаревим Станіславом Олеговичем винесена постанова про накладення адміністративного стягнення, серія ДП018 № 968265, про визнання його винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, відповідно до якої, ОСОБА_1 , 23.09.2020 року о 23 годині 31 хвилині не мав при собі чинного полісу обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 «ґ» ПДР України.

Позивач в судовому засіданні повідомив суду, що під час його зупинки інспектором поліції він надав йому, що не заперечується самим відповідачем, певні документи для перевірки, окрім полісу страхування, та повідомив інспектору, що підстав для його перевірки (пред`явлення) відсутні, тому він відмовився пред`явити його для перевірки, що не оспорюється сторонами.

Інспектор не врахував пояснення позивача та виніс оскаржувану постанову.

Склад правопорушення за ч.1 ст.126 КУпАП наявний в двох випадках:

- Або керування транспортним засобом особою, яка не має при собі поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка")

- Або в разі не пред`явлення для перевірки поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка")

В оскаржуваній постанові визначено обвинувачення, як «керування транспортним засобом без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності». Працівники поліції мають право перевіряти наявність полісу страхування за д.н.з. автомобіля, але в даному випадку доказів про відстутність полісу на час інкримінованого правопорушення суду не надано, крім цього, позивач відмовився надавати такий поліс, а правопорушення кваліфіковано як відсутність такого полісу взагалі.

Так, дійсно згідно з п.п. «а» п. 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в п.2.1.

Згідно з п.п. «ґ» п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В той час, відповідно до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів; виконувати розпорядження поліцейського.

Пунктом 21.2 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

В даному випадку виникає суперечність норм підзаконного акта - яким є Постанова КМУ від 10 жовтня 2001 року «Про Правила дорожнього руху» - нормам

закону, в даному випадку ЗУ «Про дорожній рух» та ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»

Відповідно до листа Міністерства Юстиції України від 26.12.2008 року № 758-0-2-08 19, неузгодженість між чинними нормативно-правовими актами, їхнє протиріччя з одного й того самого предмета регулювання, а також суперечність між двома або більше формально чинними нормами права, прийнятими з одного і того ж питання, в теорії права відомі як колізія норм права.

Колізія норм права вирішується шляхом вибору того нормативного акта, який має бути застосований до конкретного випадку (юридичного факту).

У разі існування суперечності між актами, прийнятими різними за місцем в ієрархічній структурі органами - вищестоящим та нижчестоящим, застосовується акт, прийнятий вищестоящим органом, як такий, що має більшу юридичну силу.

При розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.

Крім цього, відповідно до ст.129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Відповідно до листа Міністерства Юстиції України від 30.01.2009 № Н-35267-18 вища юридична сила закону полягає також у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України.

Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

Відповідно до ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Щокін проти України»

(Заяви № 23759/03 та № 37943/06) зазначав зокрема те, що відповідні правові акти (наявні в законодавстві) явно суперечили один одному. У результаті цього національні органи на свій власний розсуд застосували протилежні підходи щодо співвідношення цих правових актів. На думку ЄСзПЛ, відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення одного й того ж питання, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у права особи.

В разі, коли національне законодавство припускало неоднозначне або множинне тлумачення прав та особи національні органи були зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для відповідної особи. Однак у справі, що розглядалась, органи державної влади віддали перевагу найменш сприятливому тлумаченню національного законодавства, що призвело до накладення на відповідну особу стягнення. Тому, національні органи застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Як встановлено судом, позивач не відмовлявся пред`явити інспектору (відповідачу) поліс обов`язкового страхування у порядку передбаченому закону, тобто відповідно ЗУ ««Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - який є спеціальним законом - який передбачає два випадки для перевірки полісу страхування

1. при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху

2. оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Відповідно до ст.9 ЗУ «Про національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.18 ЗУ «Про національну поліцію» поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Відповідач в свою чергу не надав суду доказів того, що здійснювалось складання протоколу щодо порушень правил дорожнього руху, чи відбувалось оформлення матеріалів дорожньо-транспортних пригоди, тому вимога поліцейського для пред`явлення позивачем полісу обов`язкового страхування суперечила закону.

Відповідно до ст. 60 Конституції України передбачено, що ніхто не зобов`язаний виконувати явно злочинні розпорядження чи накази і не несе відповідальності.

З огляду на вищевикладене, суд вважає доведеним, що підстави для пред`явлення полісу обов`язкового страхування на момент винесення оскаржуваної постанови були відсутні, а тому не може бути наслідком притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП.

Керуючись ст.126 КУпАП, ст.ст. 9, 72-77, 160, 161, 241-246, 250, 251, 255, 293-295 КАС України, Постановою КМУ - Правилами дорожнього руху України, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Конституцією України, Листами Міністерства Юстиції України від 30.01.2009 № Н-35267-18 та від 26.12.2008 року № 758-0-2-08 19, рішенням ЄСзПЛ «Щокін проти України», ЗУ «Про національну поліцію, ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 доінспектора взводу № 2 роти № 4 БПП у м. Кременчук УПП у Полтавській області ДПП лейтенанта поліції Зубарева Станіслава Олеговича; третя особа: Департамент патрульної поліції Національної поліції України в особі батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції - про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу - задовольнити.

Скасувати постанову серія ДПО18 № 968265 від 24.09.2020 року інспектора взводу № 2 роти № 4 БПП у Кременчук УПП у Полтавській області ДПП лейтенанта поліції Зубарева Станіслава Олеговича про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за постановою серії ДПО18 № 968265 від 24.09.2020 року - закрити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного адміністративного суду через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом 10 днів з дня її проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. О. Колотієвський