Справа № 200/8804/20-а
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2021-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2021 р. Справа№200/8804/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Бабіч С.І., за участю секретаря судового засідання Сафронової Ю.Л. та представників сторін:

позивача - не з`явився;

відповідача - Яковлєвої А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області (далі - відповідач), відповідно до якого просить суд:

зобов`язати Головне управління ДПС у Донецькій області прийняти рішення щодо списання безнадійного податкового боргу ОСОБА_1 - заборгованості (недоїмки) по ЄСВ у розмірі 31153 грн. 39 коп., зобов`язавши ГУ ДПС в Донецькій області скасувати нараховану позивачу заборгованість з ЄСВ у розмірі 31153 грн. 39 коп. в Інтегрованій картці платника податків та здійснити відповідне коригування в картці.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що недоїмка склалася у період перебування позивача на території проведення Антитерористичної операції, однак на звернення до податкового органу із заявою про визнання безнадійною недоїмки і сплати єдиного соціального внеску, отримано лист Головного управління ДПС у Донецькій області від 14 вересня 2020 року №71929/10/05-00-04-30 про відмову у списанні цієї заборгованості.

Позивач вважає відмову неправомірною та незаконною, оскільки на той час діяв Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VII (далі - Закон № 1669-VII) відповідно до якого, на час дії цього закону, заборгованості по сплаті ЄСВ визнається безнадійною та підлягає списанню.

Відповідач проти позову заперечує, надав відзив на позов, у якому, зокрема, вказує, що Закон України від 08 липня 2010 року№2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» не скасовує обов`язків платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а надає можливість на період антитерористичної операції не виконувати їх у встановлені строки (своєчасно) та в повному обсязі.

Відповідач зазначає, що за вимогами Податкового кодексу України, «Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податку», затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10 жовтня 2013 року №577 для визнання податкового боргу безнадійним та його списання передбачена необхідність надання сертифікату, який підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Щодо списання заборгованості з єдиного внеску на підставі п. 94 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464, відповідач зазначив, що Законом України від 14.01.2020 року № 440- IX «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» внесено зміни до Закону №2464, яким пункт 94 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2464 виключено з 13.02.2020 року, таким чином станом на момент звернення позивача до суду, законодавством не передбачено списання заборгованості з єдиного внеску, на підставі пункту 94 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2464 щодо платників, які перебувають або перебували на обліку у контролюючих органах, розташованих на території населених пунктів, де проводилася антитерористична операція.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи та призначено судове засідання на 19 жовтня 2020 року.

У судовому засіданні 19 жовтня 2020 року відкладено розгляд справи до 02 листопада 2020 року.

У судовому засіданні 02 листопада 2020 року відкладено розгляд справи до 16 листопада 2020 року.

У судовому засіданні 16 листопада 2020 року відкладено розгляд справи до 30 листопада 2020 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року суд вирішив справу № 200/8804/20-а розглядати за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання у даній справі на 14 грудня 2020 року.

У підготовчому засіданні 14 грудня 2020 року відкладено розгляд справи до 28 грудня 2020 року.

У підготовчому засіданні 28 грудня 2020 року відкладено розгляд справи до 18 січня 2021 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18 січня 2021 року закрито підготовче провадження у справі № 200/8804/20-а та призначено справу до судового розгляду по суті на 08 лютого 2021 року.

У судовому засіданні 08 лютого 2021 року відкладено розгляд справи до 22 лютого 2021 року.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача, з підстав, викладених у відзиві, просила в задоволені адміністративного позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 (а.с. 12-15).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 в період з 29 липня 2010 року по 17 січня 2019 року був зареєстрований як фізична особа-підприємець та перебував на податковому обліку в Головному управлінні ДФС у Донецькій області, Маріупольське управління, Північна ДПІ (Ворошиловський район м. Донецька) (а.с. 14).

Відповідно до даних інтегрованої картки платника станом з 21 липня 2014 року по 21 січня 2019 року за позивачем рахується податковий борг з єдиного внеску в сумі 31153,39 грн. (а.с. 53).

25 липня 2020 року представник позивача звернувся до Головного управління ДПС у Донецькій області із заявою щодо визнання безнадійним недоїмку зі сплати єдиного соціального внеску ОСОБА_1 у розмірі 31153 грн. 39 коп., яка обліковується за період з 14.04.2014 року по 31.01.2019 року (а.с. 8).

На звернення представника позивача, Головне управління ДПС у Донецькій області листом № 71929/10/05-00-04-30 від 14.09.2020 року повідомило, що на теперішній час немає законодавчих підстав для списання заборгованості, що обліковується за позивачем з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (а.с. 9-10).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08 липня 2010 року № 2464-VI (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (далі - ЄСВ).

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей.

Зазначений Указ Президента України набрав чинності 14 квітня 2014 року.

З метою забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, прийнято Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02 вересня 2014 року № 1669-VII.

Статтею 1 названого Закону визначено, що періодом проведення антитерористичної операції є час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Отже, датою початку періоду проведення антитерористичної операції є 14 квітня 2014 року. Указ про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України Президентом України не приймався, тобто період проведення антитерористичної операції триває.

На виконання вимог Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02 вересня 2014 року № 1669-VII розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р та від 02 грудня 2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких у розглядуваний період здійснювалась антитерористична операція, до якого, зокрема, включено м. Красний Луч Луганської області.

Пунктом 9-4 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08 липня 2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464) було передбачено, що платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною 2 статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу.

Проте, суд звертає увагу представника позивача на те, що станом на момент його звернення до відповідача із вказаною заявою (отриманою відповідачем 28.07.2020 року) Законом України "Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи" № 440-IX від 14.01.2020 року (який набрав чинності 13.02.2020 року) виключено із Закону № 2464 п. 9-4 Прикінцевих та перехідних положень, на який він посилається, як на підставу визнання безнадійною та списання недоїмки позивача з ЄСВ.

Отже, вказану норму, на яку представник позивача посилається як на пдставу визнання безнадійною та списання недоїмки позивача з ЄСВ, із Закону № 2464 було виключено ще починаючи з 13.02.2020 року, тобто до звернення представника позивача до відповідача з відповідною заявою.

Вказана обставина виключає можливість задоволення заяви представника позивача від 25.07.2020 року про визнання безнадійною та списання недоїмки позивача з ЄСВ на підставі норми, що виключена із закону станом на момент звернення представника позивача до відповідача (25.07.2020 року, отримана відповідачем 28.07.2020 р. за № 97358/10).

Представник позивача у позовній заяві посилається на те, що: "ст.3 п.4 Кодексу адміністративного судочинства України, "Закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі."

Суд зазначає, що відповідно до ст. 1 КАС України кодекс адміністративного судочинства України визначає юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, встановлює порядок здійснення судочинства в адміністративних судах.

Отже, КАС України регулює лише процесуальні права учасників справи, а не питання зворотної дії у часі норм матеріального права.

Частина 4 статті 3 КАС України встановлює, що закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Проте, право визнання безнадійною та списання недоїмки з єдиного соціального не є процесуальним правом позивача, а регулювалось нормами матеріального права - Законом № 2464.

Отже, суд звертає увагу представника позивача на те, що ч.4 ст. 3 КАС України, не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Щодо посилання представника позивача на те, що: "згідно ст. 101.2.4 підлягає списанню 101.2.4. податковий борг платника податків, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин). Заборгованість була нарахована до 14.01.2020 р., тому підлягає списанню".

Суд звертає увагу представника позивача на те, що ЄСВ не відноситься до податків та зборів відповідно до Податкового кодексу України, а є страховим внеском в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, порядок збору, нарахування та сплати якого регулюється окремим нормативно-правовим актом - Законом № 2464.

З огляду на викладене порядок списання податкового боргу, що виник внаслідок форс-мажорних обставин, встановлений у Податковому кодексі України, на спірні правовідносини не розповсюджується.

Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року № 449, вказана підстава для списання недоїмки з ЄСВ не передбачена.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відмова відповідача у визнанні недоїмки позивача з єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування безнадійною та її списанні, на підставі заяви представника позивача Денисова М.С. від 25.07.2020 року, є правомірною, а позовні вимоги позивача безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд врахував висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 14 квітня 2020 року у справі № 812/946/17.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати, у вигляді сплаченого позивачем судового збору, відшкодуванню позивачу не підлягають.

Керуючись Законом України "Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи", Податковим кодексом України, Кодексом адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Вступну та резолютивну частини рішення складено та підписано у нарадчій кімнаті і проголошено у судовому засіданні 22 лютого 2021 року.

Повне судове рішення складене 04 березня 2021 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на дане рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.І. Бабіч