Справа № 320/8571/20
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2021-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2021 року м. Київ № 320/8571/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Добрівської Н.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомГоловного управління Пенсійного фонду України у Київській області
доВідділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)
провизнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі по тексту - ГУ ПФУ у Київській області, позивач) з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - ВПВР Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві) з вимогами:

- визнати протиправною постанову старшого державного виконавця ВПВР Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Амборського А.В. від 03.09.2020 про накладення штрафу в розмірі 10200,00 грн на ГУ ПФУ у Київській області за невиконання рішення суду - ВП № 62300031;

- скасувати постанову старшого державного виконавця ВПВР Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Амборського А.В. від 03.09.2020 про накладення штрафу в розмірі 10200,00 грн на ГУ ПФУ у Київській області за невиконання рішення суду - ВП № 62300031.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28.09.2020 адміністративна справа №320/8571/20 передана на розгляд до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.10.2020 визначено суддю Добрівську Н.А. для розгляду адміністративної справи №320/8571/20 та вказану справу передано на розгляд судді Добрівській Н.А.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.11.2020 справу прийнято до провадження, позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення виявлених судом недоліків.

08.12.2020 на виконання вимог ухвали суду представник позивача через канцелярію суду надіслав додаткові документи по справі.

Ухвалою суду від 23.12.2020 судом відкрито провадження у справі і призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) на підставі пункту 10 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України. Одночасно вказаною ухвалою від відповідача витребувано належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження ВП №62300031.

На виконання вимог ухвали суду ВПВР Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві 09.02.2021 направлено на адресу суду відзив на позовну заяву та витребувані судом матеріали. Однак, доказів направлення вказаних документів на адресу позивача, відповідачем суду не надано.

Ознайомившись із письмово викладеними доводами учасників справи, дослідивши подані документи і матеріали, суд встановив такі обставини справи.

Звертаючись до суду із цим позовом позивач стверджує про протиправність постанови старшого державного виконавця ВПВР Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Амборського А.В. від 03.09.2020 у ВП №62300031 про накладення штрафу на ГУ ПФУ у Київській області за невиконання рішення суду по справі №810/3565/18 у розмірі 10200,00 грн. Свою позицію позивач мотивує тим, що на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 10.09.2018 у справі №810/3565/18 розпорядженням від 30.01.2019 року був зроблений перерахунок пенсії ОСОБА_1 починаючи з 01.05.2018. Сформований борг за період з 01.05.2018 по 13.12.2018 у розмірі 34485,68 грн.

Постановою від 11.06.2020 державним виконавцем ВПВР Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було відкрито виконавче провадження №62300031.

18.06.2020 до Головного управління надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження від 11.06.2020 ВП № 62300031.

25.06.2020 було направлено лист № 1000-0805-8/51722 щодо виконання рішення суду.

В оскаржуваній постанові в якості підстави для застосування до боржника штрафу зазначається про невиконане рішення без поважних причин.

Як стверджує позивач, станом на день звернення до суду із цим позовом рішення Київського окружного адміністративного суду від 10.09.2018 є виконаним в межах діючого законодавства. Так, 22.08.2018 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду» №649 (далі - Постанова № 649), якою затверджено порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду. Відтак, Постановою № 649 було визначено механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійного фонду України на цю мету. На переконання позивача, зазначене Постанова № 649 підлягає застосуванню до спірних правовідносин при виконанні рішення суду.

Позивач також зазначає, що Відділом з питань виплати пенсій № 8 Управління з питань виплати пенсій ГУ ПФУ у Київській області було проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 , що підтверджується розпорядженням про перерахунок пенсії від 30.01.2019.

Після виконання рішення суду утворився борг за період з 01.05.2018 по 13.12.2018 в сумі 34485,68 грн. Вказана сума боргу відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду була внесена до Реєстру судових рішень. Крім того, борг на виконання рішення суду був повністю виплетений в липні 2020 року, що підтверджується довідкою №3719/04-16 від 10.09.2020.

У зв`язку з наведеним позивач наполягає на тому, що оскаржувана постанова прийнята державним виконавцем необґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Заперечуючи проти позову відповідач вказує на правомірність оскаржуваної постанови, винесеною у відповідності із вимогами законодавства і на підставі дійсних обставин. Зокрема, відповідач вказує, що згідно листа ГУ ПФУ у Київській області від 25.06.2020 за №1000-0805-8/51722 Відділ повідомлено, що Головним управлінням проведено перерахунок за період з 01.05.2018 по 13.12.2018, сума перерахованого боргу у сумі 34485,68 грн буде виплачуватись згідно Постанови № 649. Так, згідно пункту 5 цієї Постанови, для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника уповноваженою ним особою. Однак, відповідей щодо вчинення всіх дій спрямованих на виплату пенсії стягувану згідно рішення суду боржником не надано. Крім того згідно вимог виконавчого документа зобов`язано виплатити кошти, але станом на 29.07.2020 боржником кошти не виплачено. Отже, оскільки доказів виконання рішення згідно вимог виконавчого документа не надано, також не повідомлено про обставини, які зумовлюють обов`язкове завершення чи зупинення виконавчого провадження, державним виконавцем 29.07.2020 на підставі статей 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про накладення штрафу за невиконання рішення без поважних причин і надано 10 робочих днів для повторного виконання рішення боржником та попереджено про кримінальну відповідальність за невиконання рішення без поважних причин. Станом на 03.09.2020 боржником рішення не виконано, доказів виконання рішення згідно виконавчого документа не надано, також не повідомлено про обставини, які зумовлюють обов`язкове завершення чи зупинення виконавчого провадження.

Крім того, як наголошує відповідач, Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020 по справі №640/5248/19 визнано протиправними та нечинними пункти 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду».

У зв`язку з наведеним, 03.09.2020 державним виконавцем на підставі положень статей 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», винесено другу постанову про накладення штрафу за повторне невиконання рішення без поважних причин.

Також у ВП № 62300031 державним виконавцем направлено подання про притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб за невиконання рішення суду до Подільського УП ГУ Національної поліції України в м. Києві, а також 04.09.2020 державним виконавцем на підставі пункту 11 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Отже, як стверджує відповідач, державним виконавцем вжито всіх заходів примусового виконання рішень в межах та спосіб, визначений Законом України «Про виконавче провадження».

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення відповідача, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, судом при вирішенні спору по суті враховується таке.

Спірним у цій справі є правомірність прийняття відповідачем постанови про повторне притягнення боржника у виконавчому провадженні до відповідальності за невиконання судового рішення та накладення штрафу у подвійному розмірі.

Статтею 19 Конституції України встановлено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Судові рішення, що набрали законної сили, згідно з частинами другою та третьою статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

За змістом частин першої, другої статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», що є спеціальним у правовідносинах щодо виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) є сукупністю дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

За правилами пункту частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Приписами частини першої та пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» окреслено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії та здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Пунктом 1 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (частина четверта статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частинами першою - третьою статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Поважними в розумінні наведених норм закону можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником та які не залежали від його волевиявлення. Даючи оцінку тому, чи правомірно на боржника накладено штраф за невиконання судового рішення, потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк.

Отже, накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

При цьому, умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. Джерелом відомостей про фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом можуть слугувати будь-які докази, що містять відповідну інформацію, вид та обсяг яких залежить від характеру правовідносин, суті та змісту покладеного на боржника зобов`язання та мотивів рішення, яке примусово виконується.

Під час розгляду справи по суті судом встановлено, що рішенням Київського окружного адміністративного суду від 10.09.2018 у справі № 810/3565/18 визнано протиправними дії Броварського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії; зобов`язати Броварське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області з 01.05.2018 перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 відповідно до частини 3 статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року.

14.12.2018 у зв`язку з прийняттям Шостим апеляційним адміністративним судом ухвали про повернення апеляційної скарги Броварського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, рішення суду першої інстанції набрало законної сили.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.07.2019 задоволено заяву позивача про роз`яснення судового рішення і роз`яснено, що при виконанні рішення Київського окружного адміністративного суду від 10.09.2018 у справі № 810/3565/18 Броварське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області зобов`язане провести ОСОБА_1 з 01.05.2018 перерахунок та виплату пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року (5х3723,00), відповідно до частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; роз`яснено, що у разі зміни розміру мінімальної заробітної плати проводиться перерахунок зазначених пенсій виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Ухвалою цього ж суду від 13.04.2020 задоволено заяву позивача і замінено сторону виконавчого провадження у справі №810/3565/18, а саме, боржника Броварське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області замінено на Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (ідентифікаційний код 22933548, місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Ярославська 40).

02.06.2020 ОСОБА_1 звернувся до ВПВР Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві із заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа Київського окружного адміністративного суду від 10.09.2020 у справі №810/3565/18.

11.06.2020 старшим державним виконавцем ВПВР Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Амборським А.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №62300031 по виконанню судового рішення щодо зобов`язання Броварського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області з 01.05.2018 перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 відповідно до частини 3 статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року (з урахуванням здійсненої судом заміни боржника).

25.06.2020 ГУ ПФУ в Київській області подано виконавцю заяву за № 1000-0805-8/51722 «Щодо виконання рішення суду», якою повідомило що пенсія стягувачу призначена та виплачується відповідно до норм чинного законодавства України. Одночасно боржником з посиланням на положення постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду» повідомлено, що сума боргу з урахуванням виплачених сум по перерахунку пенсії з 01.05.2018 по 13.12.2018 становить 34485,68 грн буде виплачена після прийняття відповідного рішення комісією Пенсійного фонду України, оскільки рішення взято на облік в окремому реєстрі відповідно до Постанови № 649.

29.07.2020 державним виконавцем винесена постанова про накладення штрафу, якою за невиконання рішення без поважних причин на ГУ ПФУ в Київській області накладено штраф на користь держави у розмірі 5100,00 грн. Вказана постанова мотивована тим, що відповідей щодо вчинення всіх дій спрямованих на виплату пенсії стягувачу згідно рішення суду боржником не надано. Крім того згідно вимог виконавчого документа зобов`язано виплатити кошти, але станом на 29.07.2020 боржником кошти не виплачено.

Суд наголошує, що порядок виплати пенсії, у тому числі й заборгованість з виплати пенсії за минулий період, визначається виключно законами України, відповідно, підзаконні нормативно-правові акти не можуть змінювати в бік звуження права громадян, які встановлені нормативно-правовими актами вищої юридичної сили. Таким чином, необґрунтованим є посилання на окремий порядок, що визначається Кабінетом Міністрів України, оскільки Закони № 1402 і 1058 не містять бланкетної норми з цього питання.

Суд зазначає, що невиконання в повному обсязі рішення судів, які набрали законної сили щодо пенсійних виплат, позбавляють пенсіонерів права отримати заборгованість з перерахованої (нарахованої) пенсії на виконання рішень судів, що в свою чергу, позбавляє їх гарантованого Конституцією України (стаття 46) права на соціальний захист в повному обсязі.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Україна гарантує виконання будь-яких рішень суду майнового характеру, боржником за яким є державний орган шляхом проведення безумовного списання з рахунків такого органу коштів, в обсязі, достатньому для задоволення вимог стягувача, а у випадку відсутності у державного органу - боржника коштів на рахунках - шляхом списання коштів з Державного бюджету України, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

В постанові від 29.07.2020 про накладення штрафу у ВП № 62300031 боржника зобов`язано виконати рішення протягом 10 робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.

Частиною другою статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» встановлюється, що у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

З викладених норм вбачається, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин.

При цьому, підставою для накладення на боржника штрафу у подвійному розмірі є повторне невиконання рішення боржником без поважних причин, однак, лише за умови, якщо попереднє накладення виконавцем штрафних санкцій відбулось за наявних для цього законних підстав, а також якщо не буде встановлено поважних причин для невчасного виконання вимоги виконавця.

Разом з тим, факт виконання вимог за виконавчим документом або про причини невиконання такого документа, що оцінюються виконавцем на предмет їх поважності, встановлюється виконавцем на підставі інформації і документів, які надають сторони виконавчого провадження. А у контексті спірних правовідносин, за наявності вимоги виконавця у постанові від 29.07.2020 до боржника про повідомлення в десятиденний термін про виконання судового рішення, такі відомості мав обов`язок надати саме позивач у справі.

Так, частиною четвертою статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина восьмої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження»).

Однак, зважаючи на відсутність в матеріалах виконавчого провадження відповідного повідомлення від ГУ ПФУ у Київській області, старшим державним виконавцем 03.09.2020 винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 10200,00 грн у ВП № 62300031, за повторне невиконання рішення без поважних причин. У мотивувальній частині постанови зазначається про ненадання боржником доказів виконання рішення згідно виконавчого документа та про неповідомлення про обставини, які обумовлюють обов`язкове завершення чи зупинення виконавчого провадження.

За правилами частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень у контексті наведеної норми суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання її протиправною, оскільки на момент її прийняття державний виконавець діяв в межах своїх повноважень, на виконання покладеного на нього обов`язку щодо вжиття всіх заходів для своєчасного виконання боржником судового рішення у повному обсязі, виходячи при цьому з наявної у нього інформації.

У зв`язку з наведеним суд констатує відсутність підстав для задоволення вимоги позиваач про визнання протиправною постанови старшого державного виконавця ВПВР Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Амборського А.В. від 03.09.2020 про накладення штрафу в розмірі 10200,00 грн на ГУ ПФУ у Київській області за невиконання рішення суду - ВП № 62300031.

Однак, звертаючись до суду позивач надав докази фактичного виконання судового рішення у повному обсязі «в липні 2020 року»: витяг з реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою та довідку (ОР 21) від 10.09.2020.

Вказані документи засвідчують виплату ОСОБА_1 перерахованої пенсії за період з 01.05.2018 по 13.12.2018 в сумі 34485,68 грн в липні 2020 року згідно протоколу про виплату коштів від 21.07.2020 №27.

Таким чином, рішення суду виконано в липні 2020 року, тобто до винесення державним виконавцем постанови від 03.09.2020.

Оскільки відповідальність боржника у вигляді застосування штрафу у подвійному розмірі на підставі частини другої статті 75 Закону України «про виконавче провадження» настає саме за невиконання рішення боржником без поважних причин, суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування постанови старшого державного виконавця ВПВР Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Амборського А.В. від 03.09.2020 про накладення штрафу в розмірі 10200,00 грн на ГУ ПФУ у Київській області за невиконання рішення суду - ВП № 62300031.

Згідно частинами першої - третьої статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

За таких умов, судовий збір, сплачений позивачем, відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного сдуочинства України, підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 263 КАС України суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області задовольнити частково.

2. Скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Амборського А.В. від 03.09.2020 про накладення штрафу в розмірі 10200,00 грн на Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області за невиконання рішення суду у ВП № 62300031.

3. В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

4. Стягнути на користь Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (04071, місто Київ, вулиця Ярославська, 40; ЄДРПОУ - 22933548) понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 051 (одна тисяча п`ятдесят одна) гривня 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (03056, місто Київ, вулиця Виборзька, 32; ЄДРПОУ - 43315602).

Рішення набирає законної сили у порядку, встановленому в ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено у визначені частиною шостою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України строки до суду апеляційної інстанції в порядку, визначеному ст.ст.293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Суддя Н.А. Добрівська