Справа № 520/12586/2020
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2021-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Тітов О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2021 р. Справа № 520/12586/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Суддя-доповідач Ральченка І.М.,

Суддів: Бершова Г.Є. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.10.2020, по справі № 520/12586/2020

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, у якому просила визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови застосувати під час обчислення пенсії ОСОБА_1 показник середньої заробітної плати по Україні за три календарні роки, що передують року звернення, тобто за 2017-2019 роки (7763,17 грн.), з урахуванням ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та щодо відмови в підвищені розміру пенсії за віком на 22,5 відсотків відповідно до вимог частини 3 статті 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та щодо відмови у виплаті їй грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій згідно пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за віком, з урахуванням ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення, тобто за 2017-2019 р.р. (7763,17 грн.), починаючи з 21.05.2020; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області підвищити розмір пенсії за віком ОСОБА_1 на 22,5 відсотків відповідно до вимог ч. 3 ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV, починаючи з 21.05.2020; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі 10 місячних пенсій згідно п. 7-1 розд. «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV, починаючи з 21.05.2020.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.10.2020 задоволено частково адміністративний позов.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови застосувати під час обчислення пенсії ОСОБА_1 показник середньої заробітної плати по Україні за три календарні роки, що передують року звернення, тобто за 2017-2019 роки, з урахуванням ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за віком, з урахуванням ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення, тобто за 2017-2019 р.р. (7763,17грн.), починаючи з 21.05.2020.

В решті позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_1 , не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції в частині визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови у підвищенні розміру пенсії за віком на 22,5 відсотків відповідно до вимог ч. 3 ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV, починаючи з 21.05.2020, зобов`язання відповідача здійснити зазначене підвищення розміру пенсії, подала апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просила рішення суду першої інстанції у вказаній частині скасувати, прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач зазначила, що суд першої інстанції застосовуючи ч. 3 ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV не врахував позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 02.03.2020 у справі № 175/4084/16-а.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судовим розглядом, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області.

З 18.08.2014 ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За заявою ОСОБА_1 від 17.11.2014 з 01.11.2014 призупинено виплату пенсії за вислугу років у зв`язку з працевлаштуванням з 01.11.2014 на посаду, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років.

27.05.2020 ОСОБА_1 переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за заявою від 27.05.2020.

Також, на заяву ОСОБА_1 листом від 13.07.2020 Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області відмовило у виплаті грошової допомоги відповідно до п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки з 18.08.2014 ОСОБА_1 було призначено пенсію за вислугу років.

Не погодившись із відмовою відповідача позивач звернулась до суду із даним позовом.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Таким чином, перегляду підлягає рішення суду першої інстанції в частині висновків щодо права позивача на отримання підвищення розміру пенсії за віком на 22,5 відсотків відповідно до вимог ч. 3 ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV.

Відмовляючи у задоволенні позову у наведеній частині, суд першої інстанції виходив з відсутності у позивача права на отримання підвищення розміру пенсії, передбаченого ч. 3 ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки позивачу пенсія вже призначалась.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають, зокрема, жінки віку 59,6 років, які народилися з 01 жовтня 1960 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент звернення за призначенням пенсії за віком їй виповнилося 59 років 6 місяців.

Відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058 жінкам, які народилися у період по 31 грудня 1961 року, після виходу на пенсію встановлюється підвищення розміру пенсії, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, в розмірі 2,5 відсотка за кожні шість місяців більш пізнього виходу на пенсію, починаючи з 55 років до досягнення ними 60-річного віку, за умови, що до цього їм не призначалася будь-яка пенсія.

Таким чином, колегія суддів звертає увагу, що для підвищення пенсії на підставі ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058 обов`язковою є сукупність наступних умов: звернення за призначенням пенсії за віком з більш пізнього віку, ніж передбачено абзацом 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; наявність страхового стажу після досягнення пенсійного віку згідно з 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; відсутність попереднього призначення пенсії.

У ході судового розгляду встановлено, що з 18.08.2014 ОСОБА_1 вже була призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплата якої з 01.11.2014 була призупинена у зв`язку з працевлаштуванням з 01.11.2014 на посаду, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Таким чином, оскільки позивачу пенсія вже призначалась, права на отримання підвищення розміру пенсії, передбаченого ч. 3 ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058, остання не набула.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що відмова відповідача щодо включення до розрахунку розміру пенсії ОСОБА_1 підвищення, передбаченого ч. 3 ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058 є правомірною, з огляду на що підстави для зобов`язання відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію, включивши до розрахунку розміру пенсії зазначене підвищення, відсутні.

Доводи апеляційної скарги стосовно невірного застосування судом першої інстанції ч. 3 ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV із посиланням на висновки Верховного Суду, сформовані у постанові від 02.03.2020 у справі № 175/4084/16-а, колегією суддів не приймається з огляду на наступне.

Так, спірні правовідносини у наведеній справі виникли в період дії редакції ч. 3 ст. ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої жінкам, які народилися у період по 31 грудня 1961 року, після виходу на пенсію встановлюється підвищення розміру пенсії, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, в розмірі 2,5 відсотка за кожні шість місяців більш пізнього виходу на пенсію, починаючи з 55 років до досягнення ними 60-річного віку.

У той же час, на момент звернення ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 27.05.2020 із заявою про призначення пенсії за вислугу років Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148-VIII частину третю ст. 29 Закону доповнено словами "за умови, що до цього їм не призначалася будь-яка пенсія", у зв`язку з чим однією із умов підвищення пенсії на підставі зазначеної статті стала відсутність попереднього призначення пенсії, яка додержана у даному випадку.

Отже, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та у частині, що оскаржена позивачем, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.10.2020 по справі № 520/12586/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач І.М. Ральченко
Судді Г.Є. Бершов І.С. Чалий