Справа № 815/7098/16
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2021-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2021 р.м. ОдесаСправа № 815/7098/16

Категорія: 106030000 Головуючий в 1 інстанції: Андрухів В.В.
Місце ухвалення: м. Одеса
Дата складання повного тексту: 23.10.2020 р.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

при секретарі Рощіній К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2020 року (про відмову у задоволенні заяви про визнання протиправною бездіяльності командування Військово-морськими Силами Збройних Сил України по виконанню постанови Одеського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року у порядку ст. 383 КАС України) у справі за позовом ОСОБА_1 до Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України, Командувача Військово-Морськими Силами Збройних Сил України, третя особа Державна казначейська служба України про визнання протиправним рішень,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до командування Військово-морськими Силами Збройних Сил України, командувача Військово-морськими Силами Збройних Сил України про:

- визнання протиправним та скасування рішення командувача Військово-морськими Силами Збройних Сил України, оформленого наказом командування Військово-морськими Силами Збройних Сил України №230 (по стройовій частині) від 14 листопада 2016 року (п.1);

- зобов`язання командування Військово-морськими Силами Збройних Сил України здійснити повний розрахунок по грошовому та матеріальному забезпеченню як військовослужбовця, звільненого з військової служби у відставку;

- стягнення з командування Військово-морськими Силами Збройних Сил України моральної шкоди у розмірі 500 000 грн.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення командувача Військово-морськими Силами Збройних Сил України, оформлене наказом командування Військово-морськими Силами Збройних Сил України № 230 (по стройовій частині) від 14 листопада 2016 року (п.1 наказу).

Зобов`язано командування Військово-морськими Силами Збройних Сил України поновити капітана першого рангу ОСОБА_1 з 14 листопада 2016 року у списках особового складу командування Військово-морськими Силами Збройних Сил України та на всіх видах забезпечення.

Зобов`язано командування Військово-морськими Силами Збройних Сил України здійснити повний розрахунок капітана першого рангу ОСОБА_1 по грошовому та матеріальному забезпеченню як військовослужбовця, звільненого з військової служби у відставку.

Стягнуто з командування Військово-морськими Силами Збройних Сил України на користь ОСОБА_1 на відшкодування завданої протиправним рішенням моральної шкоди 50 000 грн.

У решті позову відмовлено.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2017 року апеляційну скаргу командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України залишено без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року без змін.

25 жовтня 2017 року за заявою ОСОБА_1 йому видано виконавчий лист для виконання постанови суду в частині зобов`язання відповідача вчинити певні дії, зазначені у судовому рішенні.

Постановою державного виконавця від 27 червня 2018 року закінчено виконавче провадження на підставі п.11 ч.1 ст. 39, ст. 40 Закону України Про виконавче провадження. У постанові зазначено про невиконання боржником вимог виконавчого документу, накладення на боржника штрафу постановами від 18 червня 2018 року та від 17 травня 2018 року, та направлення до Приморського відділу поліції м.Одеси подання відносно притягнення боржника до кримінальної відповідальності.

Постановою Верховного Суду від 12 листопада 2019 року касаційну скаргу Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України залишено без задоволення. Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2017 року залишено без змін.

29 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про визнання протиправними рішень в порядку ст. 383 КАС України.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 17 березня 2020 року задоволено заяву ОСОБА_1 .

Визнано протиправним рішення командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України, прийняте на виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року у справі №815/7098/16, про поновлення ОСОБА_1 з 14 листопада 2016 року у списках особового складу командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України та на всіх видах забезпечення, оформлене абзацом 1 п.2 наказу командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України №262 (по стройовій частині) від 26.12.2018 року, і таким, що порушує права позивача.

Визнано протиправним рішення командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України та зняття зі всіх видів забезпечення з 14 листопада 2016 року, оформлене абзацом 2 п.2 наказу командування Військово-Морськими Силами Збройних Сил України №262 (по стройовій частині) від 26 грудня 2018 року, і таким, що порушує права позивача.

12 жовтня 2020 року ОСОБА_1 повторно звернувся до суду з заявою в порядку ст. 383 КАС України (вх. №42244/20), у якій просив:

- визнати протиправним рішення Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України, оформлене абз. 1 п.4 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24 вересня 2020 року №184 (по стройовій частині), прийняте відповідачем на виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року по справі №815/7098/16, про поновлення ОСОБА_1 з 14 листопада 2016 року в списках особового складу Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України на посаді начальника відділу замовлень морської зброї, радіотехнічного озброєння та навігаційної техніки управління кораблебудування Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України і на всіх видах забезпечення, і таким, що порушує права ОСОБА_1 , підтверджені рішенням суду;

- визнати протиправною бездіяльність Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України з виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року по справі №815/7098/16 про повний розрахунок по грошовому та матеріальному забезпеченню, як військовослужбовця, звільненого з військової служби у відставку за наявності по відношенню до ОСОБА_1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24 вересня 2020 року №184 (по стройовій частині) (п. 4) і такою, що порушує права ОСОБА_1 , підтверджені рішенням суду.

В обґрунтування заяви в порядку ст. 383 КАС України ОСОБА_1 зазначив, що при прийнятті даного рішення відповідачем були проігноровані і порушені вимоги нормативно-правових актів, якими визначено порядок проходження кадровим офіцером військової служби та його персональний облік в ЗС України.

Позивач вказав, що посада, зазначена відповідачем в рішенні, оформленому абз.1 п.4 наказу №184 про поновлення його з 14 листопада 2016 року в списках особового складу військової частини НОМЕР_1 , станом на 24 вересня 2020 року (дата видання наказу №184) насправді не була штатною посадою Командування ВМС ЗС України, оскільки з початку 2020 року така посада вже не існувала в ЗС України, а тому він мав бути поновлений на рівнозначній штатній посаді.

Позивач зазначив, що станом на 24 вересня 2020 року та в подальшому, до теперішнього часу на підставі наказу №184 він, як військовослужбовець ЗС України, практично не був зарахований (відновлений) з 14 листопада 2016 року на грошовому і речовому забезпеченні, як це визначено постановою суду від 20 квітня 2017 року, оскільки не зазначено, при якій військовій частині він поставлений на грошове та речове забезпечення.

Позивач вказав, що станом на 24 вересня 2020 року йому не було нараховане та виплачене в повному обсязі грошове забезпечення за період військової служби, а саме: грошове забезпечення за 24 вересня 2020 року (день виключення зі списків особового складу); грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 14 листопада 2016 року по 29 червня 2020 року; грошова допомога при звільненні у відставку в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за чотири повних календарних роки (з 01 серпня 2016 року по 01 серпня 2020 року); грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки (45 днів) за поточний 2020 рік, а також за 2017-2019 роки; грошова допомога для оздоровлення за 2020 рік в розмірі місячного грошового забезпечення; матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік; компенсація втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати щомісячного грошового забезпечення, тобто, не було виплачено в повному обсязі грошове забезпечення за період з 30 жовтня 2002 року по 25 липня 2014 року.

Також позивач зазначив, що на момент видання наказу №184 від 24 вересня 2020 року він не давав згоди Командуванню Військово-Морських Сил Збройних Сил України на виключення його зі списку особового складу Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України без проведення повного розрахунку по грошовому і матеріальному забезпеченню.

Від командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України надійшли пояснення щодо заяви ОСОБА_1 , відповідно до яких представник командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України просить залишити заяву ОСОБА_1 без задоволення,

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2020 року заяву ОСОБА_1 в порядку ст. 383 КАС України за вх. №42244/20 про визнання протиправними рішення та бездіяльності відповідача та порушення прав позивача, підтверджених рішенням суду залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2020 року в зв`язку з тим, що вона постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також що у зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що поновлення його у списках особового складу військової частини НОМЕР_1 , яке оформлено абз.1 п.4 наказу №184 було прийнято відповідачем 24 вересня 2020 року без його особистої обов`язкової присутності в Командуванні ВМС ЗС України та з порушенням процедури прийняття такого рішення. Посада, зазначена відповідачем в рішенні, оформленому абз.1 п.4 наказу №184, про поновлення його з 14 листопада 2016 року в списках особового складу військової частини НОМЕР_1 станом на 24 вересня 2020 року (дата видання наказу №184) в дійсності не була штатною посадою Командування ВМС ЗС України і з початку 2020 року, та є такою, що не існує в ЗС України.

Відповідач на виконання постанови суду від 20 квітня 2017 року зобов`язаний був не тільки прийняти відповідні обов`язкові розпорядчі рішення, але і вчинити дії з метою фактичного відновлення його в списках особового складу Командування ВМС ЗС України і на всіх видах забезпечення. Тільки повне і фактичне виконання відповідачем і цій частині рішення суду дає можливість Командуванню ВМС ЗС України у визначеному законом порядку виконати щодо нього ще один обов`язок, визначений постановою суду, а саме, здійснити повний розрахунок по грошовому і матеріальному забезпеченню як військовослужбовця, звільненого з військової служби у відставку.

Також, апелянт зазначає, що йому не було виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу в повному обсязі.

У відзиві командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України на апеляційну скаргу вказується, що ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2020 року про залишення без задоволення заяви ОСОБА_1 в порядку ст. 383 КАС України за вх. №42244/20 про визнання протиправними рішення та бездіяльності відповідача та порушення прав позивача, є обґрунтованою, та просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції:

Як вбачається з наданої позивачем до суду копії наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24 вересня 2020 року №184, п.4 вказаного наказу визначено наступне.

На виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року по справі №815/7098/16 капітана 1 рангу ОСОБА_1 з 14 листопада 2016 року поновити у списках особового складу військової частини НОМЕР_1 на посаді начальника відділу замовлень морської зброї, радіотехнічного озброєння та навігаційної техніки управління кораблебудування Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України та на всіх видах забезпечення.

Капітана 1 рангу ОСОБА_1 , начальника відділу замовлень морської зброї, радіотехнічного озброєння та навігаційної техніки управління кораблебудування військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 13 травня 2016 року № 428 з військової служби у відставку за п.б ч.7 ст. 26 (за станом здоров`я) з правом носіння військової форми одягу. З 24 вересня 2020 року виключити зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , зняти зі всіх видів забезпечення та направити для зарахування на військовий облік до Приморського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси.

Вважати виплаченою грошову допомогу при звільненні з військової служби у відставку в розмірі 50% місячного грошового забезпечення пропорційно прослуженого часу в Збройних Силах за 45 календарних років у розмірі 195 378 (сто дев`яносто п`ять тисяч триста сімдесят вісім) гривень 75 копійок відповідно до наказу Міністра оборони України від 11 червня 2008 року № 260.

Вважати виплаченим грошове забезпечення, з урахуванням раніш виплачених сум, за період з 30 січня 2002 року по 25 липня 2014 року за п.12 Постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.07.2014 по справі № 2-а-6803/09/1570 з урахуванням основних, додаткових щомісячних видів грошового забезпечення, одноразових видів грошового забезпечення, індексації за цей період на загальну суму 656 823 (шістсот п`ятдесят шість тисяч вісімсот двадцять три) гривні 35 копійок.

Житлом за рахунок Міністерства оборони України не забезпечений. Перебуває на квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно до вимог п.77 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2013 року № 939, припинити доступ до державної таємниці у зв`язку зі звільненням з військової служби у запас.

Про припинення доступу зробити усі необхідні записи в облікових картках та повідомити начальника управління Служби безпеки України в Одеській області.

Вважати здійсненими усі належні перерахування до органів Пенсійного фонду України за період з 30 січня 2002 року по 25 липня 2014 року.

Відповідно до ч.2 ст. 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178, п.9 розділу XXXI наказу Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 (зі змінами) здійснити повний розрахунок капітана 1 рангу ОСОБА_1 по грошовому та матеріальному забезпеченню, як військовослужбовця, звільненого з військової служби у відставку, з урахуванням повного виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі № 815/5639/16 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Міністра оборони України, військової частини НОМЕР_2 та військової частини НОМЕР_1 та рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі №815/5826/16 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Міністра оборони України, військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_3 та військової частини НОМЕР_2 , як зазначено нижче:

виплатити ОСОБА_1 середньомісячне грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 14 листопада 2016 року по 29 червня 2020 року в розмірі 604 371 (шістсот чотири тисячі триста сімдесят одну) гривню 60 копійок;

виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 30 червня 2020 року по 24 вересня 2020 року;

зарахувати військовослужбовцю до вислуги років та до терміну, встановленого для присвоєння чергового військового звання, період з 14 листопада 2016 року по 24 вересня 2020 року;

виплатити грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно за період з 14 листопада 2016 року по 24 вересня 2020 року в розмірі 38 354 (тридцять вісім тисяч триста п`ятдесят чотири) гривні 14 копійок.

Як підставу видання даного наказу зазначено: витяг із наказу Міністра оборони України (по особовому складу) від 13 травня 2016 року №428, Постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 липня 2014 року по справі №2-а-6803/09/1570, рішення тимчасово виконуючого обов`язки Міністра оборони України 10 жовтня 2016 року №10430/з/1, Постанова Одеського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року по справі №815/7098/16, ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 17 березня 2020 року по справі №815/7098/16, довідка про вартість речового майна, що належить до видачі №44 від 28 серпня 2020 року, довідка-розрахунок середнього заробітку.

При вирішенні спірного питання, суд першої інстанції дійшов наступних висновків.

Пункти 2.8, 2.9, 2.11 наказу Міністерства оборони України №333 від 26 травня 2014 року не можуть застосовуватись до спірних правовідносин, оскільки зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу не відбувалось, оскільки п.1 наказу Командування ВМС ЗСУ №230 (по стройовій частині) від 14 листопада 2016 року (п.1) було скасовано рішенням суду, у зв`язку з чим позивач у період з 14 листопада 2016 року продовжував перебувати в списках Командування та не міг бути туди повторно зарахований.

Стосовно поновлення позивача на неіснуючій посаді, суд першої інстанції зазначив, ОСОБА_1 був поновлений на виконання рішення суду на посаді "начальника відділу замовлень морської зброї, радіотехнічного озброєння та навігаційної техніки управління кораблебудування Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України", з якої його і було звільнено.

Щодо не розрахунку з позивачем та не видачі йому грошового атестата, суд зазначив, що з наказу №184 від 24 вересня 2020 року вбачається, що позивачу виплачено середньомісячне грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 15 листопада 2016 року по 29 червня 2020 року в сумі 604 371,60 грн., грошове забезпечення за період з 30 червня 2020 року по 24 вересня 2020 року, та грошову компенсацію вартості за не отримане речове майно в розмірі 38 354,14 грн. А командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України не може видати грошовий атестат ОСОБА_1 , оскільки він перебуває на грошовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_2 . При цьому, ОСОБА_1 за атестатом не прибував.

Також, суд першої інстанції встановив, що позивачу компенсовано суму податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення.

В частині виплати грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% грошового забезпечення за календарний рік, суд першої інстанції зазначив, що одноразові додаткові види грошового забезпечення за час вимушеного прогулу не виплачуються.

Стосовно компенсації за невикористані відпустки, суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_1 був звільнений з військової служби в 2016 році, а тому він не має права на відпустки з 2017 по 2020 роки, а отже компенсація не виплачується.

Щодо ненадання згоди на виключення зі списків особового складу, суд першої інстанції вважав, що згода на виключення зі списків особового складу військової частини потрібна виключно в разі неповного розрахунку з військовослужбовцем. Разом з цим, з наказу №184 від 24 вересня 2020 року вбачається, що зі ОСОБА_1 проведено повний розрахунок по грошовому та речовому забезпеченню, а на продовольче забезпечення він не має права в цілому.

Враховуючи все вищезазначене, суд дійшов висновку про відсутність обставин протиправності відповідного рішення (абз.1 п.4 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24 вересня 2020 року №184 (по стройовій частині)) та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача по справі, та відсутність порушення ним (відповідачем) прав, свобод, інтересів особи-позивача, а тому заяву ОСОБА_1 від 12 жовтня 2020 року за вх. №42244/20 в порядку ст. 383 КАС України - слід залишити без задоволення.

Судова колегія вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 243, 248, 383 КАС України.

Судова колегія не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Таким чином право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи. Отже, виконуючи рішення суду, відповідач зобов`язаний враховувати обставини, встановленні судовим рішенням.

Приписами ч.1 ст. 383 КАС України визначено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Відповідно до вимог ч.6 ст. 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому ст. 249 цього Кодексу.

Системний аналіз вищезазначених норм права свідчить, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами ст. 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.

Колегія суддів вважає, що застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів ст. 383 КАС України є можливим у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.

Натомість, як вбачається зі змісту постанови Одеського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення командувача Військово-морськими Силами Збройних Сил України, оформлене наказом командування Військово-морськими Силами Збройних Сил України №230 (по стройовій частині) від 14 листопада 2016 року (п.1 наказу).

Зобов`язано командування Військово-морськими Силами Збройних Сил України поновити капітана першого рангу ОСОБА_1 з 14 листопада 2016 року у списках особового складу командування Військово-морськими Силами Збройних Сил України та на всіх видах забезпечення.

Зобов`язано командування Військово-морськими Силами Збройних Сил України здійснити повний розрахунок капітана першого рангу ОСОБА_1 по грошовому та матеріальному забезпеченню як військовослужбовця, звільненого з військової служби у відставку.

Стягнуто з командування Військово-морськими Силами Збройних Сил України на користь ОСОБА_1 на відшкодування завданої протиправним рішенням моральної шкоди 50 000 грн.

За результатами виконання даної постанови, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24 вересня 2020 року №184, зокрема:

капітана 1 рангу ОСОБА_1 з 14 листопада 2016 року поновлено у списках особового складу військової частини НОМЕР_1 на посаді начальника відділу замовлень морської зброї, радіотехнічного озброєння та навігаційної техніки управління кораблебудування Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України та на всіх видах забезпечення.

Виплачено грошову допомогу при звільненні з військової служби у відставку в розмірі 50% місячного грошового забезпечення пропорційно прослуженого часу в Збройних Силах за 45 календарних років у розмірі 195 378 (сто дев`яносто п`ять тисяч триста сімдесят вісім) гривень 75 копійок відповідно до наказу Міністра оборони України від 11 червня 2008 року № 260.

Виплачено ОСОБА_1 середньомісячне грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 14 листопада 2016 року по 29 червня 2020 року в розмірі 604 371 (шістсот чотири тисячі триста сімдесят одну) гривню 60 копійок;

Зараховано військовослужбовцю до вислуги років та до терміну, встановленого для присвоєння чергового військового звання, період з 14 листопада 2016 року по 24 вересня 2020 року.

Виплачено грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно за період з 14 листопада 2016 року по 24 вересня 2020 року в розмірі 38 354 (тридцять вісім тисяч триста п`ятдесят чотири) гривні 14 копійок.

Колегія суддів зазначає, що підставою застосування ст. 383 КАС України є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів доходить висновку, що в даних спірних правовідносинах відповідач виконав всі дії зобов`язального характеру, визначені постановою Одеського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що в даних спірних правовідносинах відсутні підстави вважати, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень під час виконання судового рішення вчиняє протиправні дії чи бездіяльність.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 в порядку ст. 383 КАС України.

Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судові витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 308,310, 312, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.2 ст. 328, ст. 383 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 26 березня 2020 року.

Головуючий: Бітов А.І.
Суддя: Суддя: Лук`янчук О.В. Ступакова І.Г.