Справа № 420/3238/21
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2021-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3238/21
УХВАЛА
29 березня 2021 року м. Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Стефанов С.О., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до приватного виконавця Клименко Романа Васильовича, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича про визнання протиправними дій та скасувати постанову №6353152 від 02.02.2021 року, -
До Одеського окружного адміністративного суду 04 березня 2021 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до приватного виконавця Клименко Романа Васильовича, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, в якому позивачка просить:
- стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименко Романа Васильовича судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 09 березня 2021 року вищевказаний адміністративний позов залишений без руху у зв`язку з недотриманням позивачкою вимог статей 160, 161 КАС України, зокрема, з підстав пропуску 10-ти денного строку звернення до суду.
Дослідивши надані позивачкою, на виконання ухвали суду про залишення позову без руху документи, суд зазначає наступне.
Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначені статтею 287 КАС України.
Частиною 1 статті 287 КАС України визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.
При цьому за приписами частини 1 статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
В заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду з даною позовною заявою позивачка зазначила, що 02.02.2021 року Постанову про стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, приватний виконавець відправив на електрону пошту роботодавця позивачки - Нерубайську сільську раду, а саму Постанову позивачка отримала тільки 08.02.2021 року (Понеділок) коли вийшла на роботу, так як, в період з 02.02.2021 року по 06.02.2021 рік вона перебувала на лікарняному. Також, у заяві позивачка посилається на те, що в період з 15.02.2021 року по 21.02.2021 рік хворіла дитина позивачки, і їй необхідно було ходити на роботу і доглядати свою дитину. Крім того, позивачка наголошує, що в період з 26.02.2021 року по 13.03.2021 рік позивачка повторно вийшла на лікарняний. Таким чином, ОСОБА_1 зазначає, що з урахуванням того факту, що у позивачки відсутній юридичний фах, вона не могла знати про процесуальні строки щодо оскарження таких документів, а коли вона звернулась до юриста, він повідомив, що на оскарження цієї постанови залишилось декілька днів, і потрібно терміново подати позовну заяву про оскарження Постанови приватного виконавця.
На підтвердження обставин викладених в заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду, позивачка надала довідку комунального некомерційного підприємства Усатівської сільської ради «Усатівський центр первинної медико-санітарної допомоги» №19 від 21.02.2021 року, в якій зазначено, що ОСОБА_1 знаходилась на амбулаторному лікуванні по догляду за хворою дитиною з 15.02.2021 року по 21.02.2021 рік.
Також, позивачкою надано довідку Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області №02-17-407 від 19.03.2021 року про те, що з 02.02.2021 року по 06.02.2021 рік та з 26.02.2021 року по 13.03.2021 року ОСОБА_1 перебувала на лікарняному, що підтверджується листками непрацездатності.
З викладеного вбачається, що у період з 08.02.2021 року (коли позивачка отримала оскаржувану постанову) по 15.02.2021 року позивачка не перебувала на лікарняному та/або на амбулаторному лікуванні по догляду за хворою дитиною, а відтак мала можливість звернутися своєчасно до суду з відповідним адміністративним позовом в межах строку передбаченому п.1 ч.2 ст.287 КАС України.
Крім того, первинно позивачка звернулась до Одеського окружного адміністративного суду нарочно 04.03.2021 року, що підтверджується штампом суду на позовній заяві.
При цьому, як вбачається з довідки Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області №02-17-407 від 19.03.2021 року, а також з листків непрацездатності, ОСОБА_1 у період 26.02.2021 року по 13.03.2021 року перебувала на лікарняному.
Отже, перебуваючи на лікарняному у період з 26.02.2021 року по 13.03.2021 рік, позивачка мала можливість особисто звернутися 04.03.2021 року до Одеського окружного адміністративного суду з відповідним позовом, при цьому, позивачка не обґрунтовує неможливість звернення до суду з відповідним позовом в інший період (раніше).
Крім того, суд звертає увагу позивачки, що альтернативою звернення учасників справи до суду із позовними заявами, скаргами та іншими визначеними законом процесуальними документами, оформленими в паперовій формі та підписаними безпосередньо учасником справи або його представником, безумовно є звернення з процесуальними документами в електронній формі з обов`язковим їх скріпленням власним електронним підписом учасника справи через Електронний кабінет.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року по справі №160/3534/20.
Також, суд критично відноситься до твердження позивачки про те, що вона не могла знати про процесуальні строки тому що в неї відсутній юридичних фах, оскільки обставин, які б унеможливлювали звернення позивачки до суду та за правовою допомогою, одразу після отримання оскаржуваної постанови позивачкою не наведено.
Рішенням Конституційного Суду України №17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановлювати відповідні процесуальні строки, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Верховний Суд, розглядаючи спори за схожих фактичних обставин, що й у цій справі, в частині строків звернення до суду з позовом неодноразово вказував (зокрема, постанова від 15 квітня 2020 року у справі № 15/2973/18, постанова від 22 квітня 2020 року у справі № 811/1664/18), що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Реалізація права позивача на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною поведінкою.

Питання ж поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.

Поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку.

Обставини пропуску позивачкою строку звернення до суду з позовом, наведені ним у позовній заяві, не відповідають вказаним вище критеріям в їх сукупності.

Також варто зазначити, що у своїй постанові від 25 березня 2020 року у справі № 9901/588/19 Верховний Суд у складі Великої Палати вказав, що згідно зі статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

ЄСПЛ у пунктах 37 та 38 рішення від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть стосуватися реалізації цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, і має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

У рішенні від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Від судів вимагається вказувати підстави. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41).

Отже, за практикою ЄСПЛ застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.

Таким чином, позивачкою пропущено встановлений пунктом 1 частини 2 статті 287 КАС України строк звернення із позовом до суду та не доведено поважність причин його пропуску.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти шостий, сьомий частини п`ятої цієї статті).

Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку звернення з відповідним позовом до суду.

Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні позовної заяви, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 24.01.2020 року по справі №240/8823/19

Таким чином, враховуючи все вищевикладене, суд доходить висновку, що недоліки позовної заяви, викладені в ухвалі суду від 09 березня 2021 року про залишення позову без руху, позивачкою не усунуто.

Згідно з вимогами п.1 ч.4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

За таких обставинах, в силу п.1 ч.4 ст.169 КАС України, позов ОСОБА_1 до приватного виконавця Клименко Романа Васильовича, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича про визнання протиправними дій та скасувати постанову №6353152 від 02.02.2021 року слід визнати неподаним та повернути позивачу.

Відповідно до частини восьмої статті 169 КАС України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Згідно п.1 та п.2 розділу ІІ Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України від 28 листопада 2013 року №958, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 28.01.2014 року за №173/24950, нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку (без урахування вихідних днів об`єктів поштового зв`язку): 1) місцевої - Д+2, пріоритетної - Д+1; 2) у межах області та між обласними центрами України (у тому числі для міст Києва, Сімферополя, Севастополя) - Д+3, пріоритетної - Д+2; 3) між районними центрами різних областей України (у тому числі для міст обласного підпорядкування) - Д+4, пріоритетної - Д+3; 4) між іншими населеними пунктами різних областей України - Д+5, пріоритетної - Д+4, де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об`єкті поштового зв`язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання; 1, 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення. При пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені в пункті 1 цього розділу нормативні строки пересилання збільшуються на один день.

Керуючись ст.169, 287 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до приватного виконавця Клименко Романа Васильовича, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича про визнання протиправними дій та скасувати постанову №6353152 від 02.02.2021 року - повернути позивачу.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подачі через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя С.О. Стефанов