Справа № 640/1103/19
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2021-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

26 березня 2021 року м. Київ № 640/1103/19

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Добрянська Я.І., розглянувши клопотання позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду по справі

за позовом ОСОБА_1 ,

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві,

про зобов`язати вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом про зобов`язання обчислити та виплатити компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати та у розмірі трьох відсотків річних за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про їх стягнення з державного органу до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач 1), Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві (далі - відповідач 2), в якому з урахуванням уточнення позовних вимог просить:

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.01.2020 р. позов ОСОБА_1 - задоволено. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві обчислити та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини його пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати, за період з 15.11.2006р по дату виплати основної пенсійної заборгованості, а саме, по 24.09.2018р та за період з 01.01.2016р по дату виплати пенсійної заборгованості за 2016 рік, а саме, по 06.02.2017р, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159. Стягнуто на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Вказане рішення суду набрало законної сили відповідно до положень частини 2 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

11.06.2020 р. Окружним адміністративним судом міста Києва видано виконавчі листи.

На адресу Окружного адміністративного суду міста Києва від позивача надійшла заява, в якій він просить суд відповідно до вимог КАС України (зокрема, згідно зі статтею 382 КАС України) прийняти певні дієві судові рішення (визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо невиконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва в адміністративній справі № 640/1103/19 від 27.01.2020 р., зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві подати до суду звіт про обчислення та визначення належного розміру компенсації втрати частини моєї пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з 15.11.2006 р. по дату виплати основної пенсійної заборгованості, а саме по 24.09.2018р. та за період з 01.01.2016 по дату виплати пенсійної заборгованості за 2016 рік, а саме по 06.02.2017р., відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. № 159, для подальшої її виплати йому, а в разі подальшого ігнорування Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві законних вимог суду та продовження невиконання ним означеного судового рішення - накласти на Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві штрафи в певних розмірах, ...), за якими відповідач (боржник) нарешті належно та в повному обсязі виконає рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.10.2019 р. в адміністративній справі № 640/1106/19, яке прийнято на захист його пенсійних прав.

Ухвалою від 12.10.2020 р. відмовлено позивачу у задоволенні вказаної заяви, проте постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.12.2020 р. ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.10.2020 р. скасовано, а клопотання позивача про встановлення судового контролю у справі №640/1103/19 направлено суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.12.2020 р. клопотання ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення призначено до розгляду в письмовому провадженні без виклику сторін, встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в місті Києві та Головному управлінню Державної казначейської служби України у м. Києві строк до 30 грудня 2020 року для надання до суду пояснень щодо клопотання про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Суд ознайомившись із поданим клопотанням, зазначає наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З аналізу викладених норм вбачається, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не його обов`язком.

Європейський Суд з прав людини звертав увагу, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у справі «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Italy). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі «Сіка проти Словаччини» (Sika v. Slovaki), №2132/02, пп. 24-27, від 13 червня 2006 року, пп. 18 рішення «Ліпісвіцька проти України» №11944/05 від 12 травня 2011 року).

Крім того, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Бурдов проти Росії» від 07 травня 2002 року, «Ромашов проти України» від 27 липня 2004 року, «Шаренок проти України» від 22 лютого 2004 року зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язувальне рішення залишалося бездієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі «Сокур проти України» (Sokur v. Ukraine), №29439/02, від 26 квітня 2005 року, та у справі «Крищук проти України» (Kryshchuk v. Ukraine), №1811/06, від 19 лютого 2009 року).

Аналіз зазначених вище рішень Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення. Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

Згідно зі статтею 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до приписів частини другої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З вищевикладеного вбачається, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Судовий контроль у формі зобов`язання подати звіт, також є формою забезпечення виконання судових рішень.

Згідно правової позиції викладеної в постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про огляд застосування адміністративними судами статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України» № 3 від 13 березня 2017 року вбачається, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання постанови, є правовим наслідком судового рішення і саме в його резолютивній частині повинно бути визначено обов`язок подати звіт, оскільки встановити судовий контроль за невиконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може лише під час прийняття постанови у справі.

Пленум Вищого адміністративного суду України наголосив, що вказаною статтею Кодексу адміністративного судочинства України встановлено право, а не обов`язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, проти якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Водночас, суд наголошує, що завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) є виконавче провадження (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

При цьому, у разі відсутності добровільного виконання судових рішень, приписами Закону України «Про виконавче провадження» врегульований порядок дій та заходів, що спрямовані на примусове виконання таких рішень.

Із долученого до клопотання розрахунку компенсації втрати частини доходів згідно рішення ОАС м. Києва за позовом ОСОБА_1 , убачається, що пенсійним органом такий перерахунок був проведений на виконання рішення суду частково, зокрема за період з листопада 2006 року по грудень 2015 року та з січня 2016 року по січень 2017 року.

Старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління МЮ (м. Київ) Амброським А.В. 04.09.2020 року прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених п. 11 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконавчий документ було надіслано до суду, який його видав у випадку, передбаченому ч.3 ст. 63 цього Закону.

Відповідно до п. 11 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі: надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

За змістом ч.3 ст. 63 зазначеного Закону у разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність встановлення судового контролю шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, та розгляду поданого звіту на виконання рішення суду, а у разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладанням штрафу.

Керуючись статтями 248, 382 Кодексу адміністративного судочинства України Окружний адміністративний суд міста Києва

У Х В А Л И В:

1. Клопотання ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.01.2020 р. у порядку статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України - задовільнити.

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві подати до суду звіт про виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.01.2020 р. у справі №640/1103/19 у 3 -х місячний строк з дати отримання даної ухвали.

3. Роз`яснити, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно до ч. 2 ст. 382 КАС України.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції відповідно до вимог ст.ст.293-297 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська