Справа № 344/15071/20
Суддя: Польська М. В.
Дата ухвалення: 2021-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/344/37/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Польської М.В.

секретаря Осадци М.З.

за участю:

представника позивача адвоката Соботника В.Й.

представника відповідача 2 Хімченко В.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , генерального директора КНП «Лисецька ЦРЛ» Тисменицької районної ради (під час розгляду справи перейменована з 24.12.2020р. на КНП «Лисецька ЦРЛ» Лисецької селищної ради Івано-Франківського району) до головного державного інспектора з праці Управління Держпраці в Івано-Франківській області Чуйко В.Р., Управління Держпраці в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач в листопаді 2020р. звернувся в суд до головного державного інспектора з праці Управління Держпраці в Івано-Франківській області Чуйко В.Р. з наведеним адміністративним позовом, посилаючись на те, що постановою інспектора з праці Управління Держпраці в Івано-Франківській області Чуйко В.Р. від 29.10.2020р. у справі №ІФ11791/1778/АВ/ПТ/ПС на нього як Ген.директора КНП «Лисецька ЦРЛ» було накладено адмінстягнення у вигляді штрафу в розмірі 850грн. Постанова мотивована тим, що ОСОБА_1 як керівник КНП «Лисецька ЦРЛ» не виконав вимоги п.3 припису від 01.07.2020р., оскільки адміністрацією проведена доплата працівникам в розмірі 3-х посадових окладів за 9 календарних днів, а не весь за березень 2020 року, чим порушено ст.98 КЗпП Ураїни, ч.1 ст.13 Закону України №108.

Від відповідача 1 надійшов 25.01.2021р. відзив, де зазначено про те, що 01.04.2020р. до Управління Держпраці в Івано-Франківській області надійшло звернення ОСОБА_2 про усунення щодо неї вимог трудового законодавства у КНП «Лисецька ЦРЛ», на підставі чого 12.06.20р. відповідно до направлення №15-10/3862 проведено позапланову перевірку під час якої виявлено порушення трудового законодавства. Так, в Акті інспекційного відвідування юридичної особи зафіксовано порушення ч.1 ст.84 КЗпП України та ст.25 Закону України «Про відпустки»; ч.1,2 ст.115 КЗпП України та ч.1 ст.24 Закону України «Про оплату праці»; ст.98 КЗпП України та ч.1 ст.13 Закону України «Про оплату праці». Видано припис про усунення порушення та надано керівнику строк до 24.07.2020р., повторно проведено позаплановий захід щодо виконання припису, за результатами якого складено Акт інспекційного відвідування юридичної особи від 29.10.2020р. та зафіксовано порушення ст.83 КЗпП України та ст.13 Закону України «Про оплату праці», складено протокол про вчинення позивачем адмінправопорушення передбачене ст.188-6 КУпАП України. Правомірність порушення підтверджено протоколом, постановою та іншими матеріалами зібраними під час позапланової перевірки.

Ухвалою від 28.01.2021р. до участі у справі залучено співвідповідачем Управління Держпраці в Івано-Франківській області.

10.03.2021р. позивач подав до суду письмові додаткові пояснення, з дорученням доказів понесених витрат на правову допомогу.

Позивач, а в подальшому його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів, які викладені у позові, просив позовні вимоги задовольнити. Додав і те, що строки притягнення до відповідальності за ст.38 КУпАП теж порушені, оскільки порушення зафіксоване в Акті 24.06.2020р., а постанова про накладення адмінстягнення - 29.10.2020р.

Представник відповідача 1 у судове засідання не з`явився, однак надав письмовий відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача 2 у судових засіданнях вимоги адміністративного позову заперечив, просив у позові відмовити, оскільки на підставі саме звернення працівника КНП була проведена позапланова перевірка та виявлено ряд порушень, які були усунуті позивачем, окрім п.3 припису від 01.07.2020р. Вважає, що строки притягнення не пропущені.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали адміністративної справи та всі докази як зокрема так і в сукупності, судом встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ст.188-6 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, згідно оскаржуваної постанови головного державного інспектора Управління Держпраці в Івано-Франківській області Чуйко В.Р. від 29.10.2020р. у справі №ІФ11791/1778/АВ/ПТ/ПС генеральний директор КНП «Лисецька ЦРЛ» Тисменицької районної ради ОСОБА_1 вчинив адмінпорушення допустивши не виконання вимог п.3 припису від 01.07.2020р., оскільки адміністрацією проведена доплата працівникам за 9 календарних днів в розмірі 3-х посадових окладів, а не за весь місяць в розмірі 3-х посадових окладів (тобто за березень 2020 року), чим порушено ст.98 КЗпП Ураїни, ч.1 ст.13 Закону України №108. У зв`язку з чим на нього накладено штраф за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.188-6 КУпАП у розмірі 850 грн. (а.с.11-12).

Так, суд звертає увагу, що відповідно до ст.188-6 КУпАП невиконання законних вимог посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, щодо усунення порушень законодавства про працю та загальнообов`язкове державне соціальне страхування або створення перешкод для діяльності цього органу тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч.1 ст.72 КАС України).

Відповідно до ч.1 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Оскаржуючи дану постанову позивач зазначив, що вимоги у приписі п.3 не є законними, оскільки постановою КМУ від 11.03.2020р. №211 установлений карантин з 12.03.2020р. Дійсно, відповідно до пп.1.1 п.1 Наказу Міністерства праці та соцполітики України №145 від 02.06.2003 «Про умови оплати праці медичних та інших працівників за період роботи по ліквідації епідемій і спалахів з інфекційних хвороб, а також в осередках особливо небезпечних інфекційних хвороб», яка регулює порядок виплати при настанні карантину, медичним та іншим працівникам закладів охорони здоров`я, які безпосередньо зайняті ліквідацією епідемій та лікування захворювання людей, здійснюються доплати до заробітної плати в розмірі 3-х схемних посадових окладів (тарифних ставок) пропорційно відпрацьованому часу. Але, перший хворий з гострою респіраторною хворобою COVID-19 поступив до КНП «Лисецька ЦРЛ» Тисменицької районної ради тільки 23.03.2020р., отже за 9 календарних днів у березні 2020р. (з 23.03 по 31.03 включно), як зазначено наказом Міністерства - до пропорційно відпрацьованого часу, й було нараховано та здійснено доплату до заробітної плати всім медичним працівникам, які були безпосередньо зайняті лікуванням хворих. Посилання відповідача у оскаржуваній постанові на Наказ Міністерства охорони здоров`я України №768 від 02.04.2020р. «Про затвердження переліку посад медичних та інших працівників, що безпосередньо зайняті у ліквідації епідемії та здійснення заходів із запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2», яка визначає перелік посад, а не сам механізм та порядок виплати зарплати, є невірним.

Заперечуючи доводи позову, відповідач вказав, що 01.04.2020р. до Управління Держпраці в Івано-Франківській області надійшло звернення ОСОБА_2 (мед.сестра неврологічного відділу та медсестра ЛОР кабінету в поліклініці) про усунення щодо неї вимог трудового законодавства у КНП «Лисецька ЦРЛ» (а.с.37-39), а саме не надано відпустку без збереження заробітної плати терміном на 31 день з 06.04.2020р. по 06.05.2020р., відмовою послужило посилання керівника на надзвичайну ситуацію, в зв`язку з коронавірусною інфекцією та забезпечення процесу лікувального закладу.

Скарг щодо невірності виплати доплат до заробітної плати у розмірі 300% за місяць березень 2020р., як і за інші місяці, до відповідача 2 від будь кого з працівників КНП «Лисецька ЦРЛ» Тисменицької районної ради не подавалось, матеріали справи таких доказів теж не містять.

На підставі цього, 12.06.2020р. відповідно до направлення №15-10/3862, згідно наказу керівника відповідача 2 №614Д, було проведено позапланову перевірку під час якої виявлено порушення трудового законодавства (а.с.41-42), про що складено Акт.

Отже, правопорушення виявлено відповідачами 12.06.2020р.

Так, в Акті інспекційного відвідування юридичної особи (а.с.43-46) зафіксовано порушення ч.1 ст.84 КЗпП України та ст.25 Закону України «Про відпустки»; ч.1,2 ст.115 КЗпП України та ч.1 ст.24 Закону України «Про оплату праці»; ст.98 КЗпП України та ч.1 ст.13 Закону України «Про оплату праці».

Видано 01.07.2020р. припис про усунення порушення та надано керівнику строк до 24.07.2020р. (а.с.57-59), після чого всі пункти керівником КНП «Лисецька ЦРЛ» виконано окрім п.3, про що свідчить відмітка за підписом відповідача 1 про виконання (у самому приписі) та відповідь позивача від 23.07.2020р. (а.с.60).

Після встановленої дати усунення порушень - 24.07.2020р., отриманої відповіді 23.07.2020р. про невиконання п.3 припису з обґрунтуванням причин не виконання, перевірки про усунення порушення за виданим приписом, аж до 21.10.2020р. відповідачами не проводилось

В подальшому, згідно наказу керівника відповідача 2 за №1139Д від 21.10.2020р. та направлення (а.с.67-68) було повторно проведено відповідачем Чуйко В.Р. позаплановий захід щодо виконання припису, за результатами якого складено Акт інспекційного відвідування юридичної особи від 29.10.2020р., в якому зафіксовано повторно порушення керівником ст.83 КЗпП України та ст.13 Закону України «Про оплату праці» (а.с.69-72), до даного акту керівник (позивач у справі) описав зауваження та непогодження з даним Актом.

29.10.2020р. відповідачем 1 було складено протокол про вчинення позивачем адмінправопорушення передбачене ст.188-6 КУпАП України (а.с.73-74), в якому теж ОСОБА_1 зазначив про незгоду з таким, з викладеними зауваженнями до Акту інспекційного відвідування.

Суд звертає увагу на те, що, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суб`єкт владних повноважень відповідач повинен системно застосовувати положення законодавства та конкретних обставин кожної справи.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, в даній адміністративній справі не виконано обов`язку щодо доведення правомірності прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, як і не надано належних доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, та зокрема, доказів вчинення позивачем відповідного адміністративного правопорушення.

Так, постановою КМУ від 11.03.2020р. №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2020 року № 215) установлений в Україні карантин з 12.03.2020р.

Тобто сам карантин в державі встановлено тільки з 12.03.2020р.

Наказ Міністерства охорони здоров`я України №768 від 02.04.2020р. «Про затвердження Переліку посад медичних та інших працівників, що безпосередньо зайняті у ліквідації епідемії та здійснення заходів із запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2, яким здійснюється доплата в розмірі трьох окладів (тарифних ставок) за березень 2020 року», на який посилається відповідач 1 у оскаржуваній постанові при виявленні порушення та відповідач 2 у поясненнях, визначив загальний перелік посад, окрім того встановив, що персональний перелік працівників, яким встановлюється доплата, затверджується керівником відповідного закладу охорони здоров`я, однак не врегульовував не сам механізм та порядок виплати зарплати, як вірно доводив представник позивача та позивач.

Дійсно, відповідно до пп.1.1 п.1 Наказу Міністерства праці та соцполітики України №145 від 02.06.2003р. «Про умови оплати праці медичних та інших працівників за період роботи по ліквідації епідемій і спалахів з інфекційних хвороб, а також в осередках особливо небезпечних інфекційних хвороб», на яку посилається сторона позивача, врегульовано порядок виплати при настанні карантину медичним та іншим працівникам закладів охорони здоров`я, які безпосередньо зайняті ліквідацією епідемій та лікування захворювання людей, здійснюються доплати до заробітної плати в розмірі 3-х схемних посадових окладів (тарифних ставок) пропорційно відпрацьованому часу.

Даний наказ не застосовувався ні відповідачем 1 при виявленні правопорушення та складанні протоколу і постанови, ні відповідачем 2 у поясненнях для заперечення позовних вимог щодо оплати до пропорційно відпрацьованого часу.

Установлення особливих умов та розмірів оплати праці для медичних та інших працівників, які надають медичну допомогу хворим на інфекційні хвороби, виконують інші роботи, пов`язані з високим ризиком зараження збудниками інфекційних хвороб, передбачено ст. 40 Закону України від 06.04.2000 № 1645-ІІІ «Про захист населення від інфекційних хвороб». Виходячи з її вимог, посадові оклади таких осіб слід визначати згідно з наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 02.06.2003 № 145 «Про умови оплати праці медичних та інших працівників за період роботи по ліквідації епідемій і спалахів з інфекційних хвороб, а також в осередках особливо небезпечних і небезпечних інфекційних хвороб», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 27 червня 2003 року № 523/7844.

Застосовувати порядок оплати праці, встановлений Наказом № 145, можна лише в умовах установлення Кабміном в осередках та на відповідних територіях карантину, згідно з порядком, визначеним ст. 29 Закону № 1645.

Отже, відповідно до Наказу № 145 до медпрацівників та інших працівників закладів (відділень) охорони здоров`я застосовуються такі умови оплати праці: безпосередньо зайнятим ліквідацією епідемій та лікуванням захворювань людей здійснюються доплати до зарплати в розмірі трьох схемних посадових окладів (тарифних ставок) пропорційно до відпрацьованого часу.

Джерелом для вищезгаданої підвищеної оплати праці відповідних категорій працівників є асигнування на охорону здоров`я, а також додаткові асигнування на проведення протиепідемічних заходів із державного та місцевих бюджетів (п. 2 Наказу № 145).

Якщо працівників (включаючи персонал інфекційних лікарень, відділень, палат, кабінетів) не залучено до робіт, про які йшлося вище, оплата їхньої праці має здійснюватись у звичайному порядку, тобто згідно з умовами, визначеними за їхніми посадами ще до встановлення карантинного періоду.

Перший хворий з гострою респіраторною хворобою COVID-19 поступив до КНП «Лисецька ЦРЛ» Тисменицької районної ради тільки 23.03.2020р., що визнається сторонами, про що також неодноразово вказував позивач у Акті інспекційного відвідування та зауваженні на самих протоколі та постанові про адмінправопорушення, а також у відповіді від 05.08.2020р., від 26.10.2020р. (а.с.66, 81).

Так, з врахуванням поступового виділення КНП «Лисецька ЦРЛ» коштів з обласного бюджету на вказану доплату 300% у березні 2020р., було видано керівником ОСОБА_1 наказ від 15.04 та 29.04.2020р. про доплату медичним працівникам за переліком згідно штатного розпису (а.с.49-56).

Отже, вказану доплату 300% у березні 2020р. проведено вірно позивачем за 9 календарних днів (з 23.03 по 31.03 включно), як зазначено наказом Міністерства - до пропорційно відпрацьованого часу, до заробітної плати всім медичним працівникам, які були безпосередньо зайняті лікуванням хворих.

А тому, в цій частині доводи сторони є обґрунтовані і постанова інспектора з праці Управління Держпраці в Івано-Франківській області Чуйко В.Р. від 29.10.2020р. у справі №ІФ11791/1778/АВ/ПТ/ПС підлягає до скасування із закриттям справи.

Щодо доводів представника позивача про те, що також порушено відповідачами і строки притягнення до відповідальності, то за ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Адміністративне стягнення може бути накладено, за ст.38 цього кодексу, не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Як вірно доводили сторони, правопорушення було виявлено згідно Акту 12.06.2020р. , припис винесено 01.07.2020р. (постанова що є предметом оскарження в даній адміністративній справі стосується притягнення до відповідальності за невиконання саме припису), а тому навіть зважаючи на винесений припис 01.07.2020р., притягнення мало б відбутись не пізніше як до 02.09.2020р., але постанова винесена аж 29.10.2020р. А тому, строки також відповідачем не дотримані, про що вірно доводив представник позивача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що постанова про адміністративне правопорушення інспектора з праці Управління Держпраці в Івано-Франківській області Чуйко В.Р. від 29.10.2020р. у справі №ІФ11791/1778/АВ/ПТ/ПС є дійсно протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, окрім цього, згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Однак, доведення при оскарженні протиправності рішення суб`єкта владних повноважень, з врахуванням ч.2 ст.77 КАС України покладається на відповідача.

Враховуючи, що відповідач не виконав покладений на нього, згідно вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, обов`язок доказування правомірності свого рішення, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення.

Що стосується судових витрат, то позивачем оплачено судовий збір в сумі 420.40грн. (а.с.20), та понесені витрати на правову допомогу в сумі 3000грн., який визначений договором у сталій величині (а.с.120-122), тому такі теж підлягають до стягнення за вимогами ст.132,134,139,143 КАС України. При цьому доводи представника відповідача 2 про неотримання доказів щодо витрат правової допомоги, спростовано матеріалами справи (а.с.123), письмових заперечень щодо розміру витрат не подавалось відповідачами.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 38, 221, 251, 252 КУпАП, керуючись ст. ст. 9, 77, 241-246, 286 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення інспектора з праці Управління Держпраці в Івано-Франківській області Чуйко В.Р. від 29.10.2020р. у справі №ІФ11791/1778/АВ/ПТ/ПС, а справу закрити.

Стягнути з Управління Держапраці України в Івано-Франківській області (код ЄРДПОУ 39784625, адреса м.Івано-Франківськ, вул.Незалежності,67) на користь ОСОБА_1 , (Генерального директора КНП «Лисецька ЦРЛ», , смт.Лисець, Тисменицький район, вул.Радчанська, 10) судовий збір в сумі 420.40грн. (чотириста двадцять гривень 40коп), та понесені витрати на правову допомогу в сумі 3000грн.(три тисячі гривень).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський міський.

Суддя Польська М.В.