Справа № 200/6929/20-а
Суддя: Соколов В.М.
Дата ухвалення: 2021-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

26 березня 2021 року

м. Київ

справа № 200/6929/20-а

адміністративне провадження № К/9901/10140/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Соколова В.М.,

суддів: Загороднюка А.Г., Калашнікової О.В.,

перевіривши касаційну скаргу Державної казначейської служби України на додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2020 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року у справі №200/6929/20-а за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом, у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України в частині ненадання адвокату Нікульникову Д.О. інформації за пунктами 2 та 3 адвокатського запиту від 02 липня 2020 року за № 20-395-0443;

- зобов`язати Державну казначейську службу України надати ОСОБА_1 інформацію, а саме: «Повідомити посаду, прізвище, ім`я та по-батькові посадової особи/посадових осіб Державної казначейської служби України, яка/які прийняли рішення про повернення до Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області виконавчих документів щодо стягнення коштів на користь ТОВ «ТАР АЛЬЯНС» по справам №2а/0570/10307/2012, №805/4035/13-а, №805/1151/14, №805/16876/13-а»; «Надати копії документів (рішення, накази, доповідні записки або інші документи) на підставі яких прийнято рішення про повернення до Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області виконавчих документів щодо стягнення коштів на користь ТОВ «ТАР АЛЬЯНС» по справам №2а/0570/10307/2012, №805/4035/13-а, №805/1151/14, №805/16876/13-а».

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року позовні вимоги задоволено.

Зобов`язано Державну казначейську службу України надати ОСОБА_1 інформацію за пунктами №2 та №3, а саме: «Повідомити посаду, прізвище, ім`я та по-батькові посадової особи/посадових осіб Державної казначейської служби України, яка/які прийняли рішення про повернення до Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області виконавчих документів щодо стягнення коштів на користь ТОВ «ТАР АЛЬЯНС» по справам №2а/0570/10307/2012, №805/4035/13-а, №805/1151/14, №805/16876/13-а»; «Надати копії документів (рішення, накази, доповідні записки або інші документи) на підставі яких прийнято рішення про повернення до Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області виконавчих документів щодо стягнення коштів на користь ТОВ «ТАР АЛЬЯНС» по справам №2а/0570/10307/2012, №805/4035/13-а, №805/1151/14, №805/16876/13-а».

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Державної казначейської служби України суму судових витрат у розмірі 840, 80 грн.

Додатковим рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2020 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року, задоволено заяву позивача про ухвалення додаткового рішення.

Визнано протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України в частині ненадання адвокату ОСОБА_1 інформації за пунктами №2 та №3 адвокатського запиту від 02 липня 2020 року №20-395-0443.

Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою.

Відповідно до частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Проаналізувавши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII.

Частиною першою статті 13 КАС України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз указаних положень дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 12 КАС України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Положення вказаної правової норми процесуального закону узгоджуються з приписами частини четвертої статті 257 КАС України, яка відносить справи в аналогічних спорах до переліку справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Частиною другою статті 257 КАС України передбачено, що за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

У цій справі, суд першої інстанції, врахувавши вимоги частин третьої та четвертої статті 257 КАС України, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження. Предмет спору цієї справи не містить ознак, за яких її не можна було розглядати за правилами спрощеного провадження.

Передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України виняткові обставини, які виключають відмову у відкритті касаційного оскарження у справі розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження, судом не встановлені, таких інших застережень касаційна скарга також не містить.

Доводи скаржника в касаційній скарзі стосуються встановлення фактичних обставин справи та переоцінки доказів у ній, між тим відповідно до частини другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи, що касаційна скарга подана на судові рішення у справі, що розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, а аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України виняткових обставин справи, тому у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити.

Керуючись статтями 3, 12, 328, 333 КАС України

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державної казначейської служби України на додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2020 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року у справі №200/6929/20-а за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями є остаточною та оскарженню не підлягає.

СуддіВ.М. Соколов А.Г. Загороднюк О.В. Калашнікова