Справа № 953/1184/21
Суддя: Лисиченко С. М.
Дата ухвалення: 2021-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 953/1184/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді- Лисиченко С.М.,

за участю секретаря судового засідання- Медведєвої Я.А.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Дверницького В.Г.,

представника відповідача -адвоката Іващенка О.О.,

розглянувши в залі суду в м.Харкова адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Жарікова Олега Вячеславовича, Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адімінстративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти № 4 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Жарікова Олега Вячеславовича, Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції (далі за текстом - відповідач), в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПР18 № 566946 від 16 січня 2021 року, передбачене ч.8 ст.121 КУпАП України, справу про адміністративне правопорушення - закрити.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що 16.01.2021 поліцейським роти №4 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Жаріковим О.В. винесено постанову серії ДПР18 № 566946 про накладення адміністративного стягнення відносно нього за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.8 ст.121 КУпАП. Позивач вважає вказану постанову незаконною, оскільки підставою для її складання стала інформація, отримана з митної бази, що не передбачено законодавством, та вказана інформація є конфеденційною та між ГО «Авто Євро Сила» і Міністром МВС України укладено Меморандум про не притягнення до відповідальності власників автомобілів на європейській реєстрації до прийняття Закону про доступне розмитнення, а тому співробітники патрульної поліції грубо порушують законодавство. Також постанову винесено незаконно на місці вчинення правопорушення. ОСОБА_1 зазначає, що оскільки відповідачем не дотримано порядок притягнення його до адміністративної відповідальності, адже у даному випадку відповідач був зобов`язаний скласти протокол про адміністративне правопорушення. Крім того, відсутні докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.8 ст.121 КУпАП.

Ухвалою суду від 01.02.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі.

22.02.2021 представником Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції - Іващенко О.О. було подано відзив на позовну заяву, в якому представник повністю заперечує проти задоволення позовних вимог, просить відмовити в задоволенні позову з наступних підстав. За результатами перевірки відомостей щодо транспортного засобу «АUDІ А4», номерний знак НОМЕР_1 , за інформаційно-телекомунікаційною системою «Інформаційний портал Національної поліції України» інспектором було встановлено, що позивачем було порушено строк перебування транспортного засобу в режимі тимчасового ввезення терміном до 1 року. Транспортний засіб було передано позивачу, який не ввозив це авто на митну територію України і не поміщував його у митний режим тимчасового ввезення, а тому відповідачем складена постанова, яка не спростована позивачем в повному обсязі.

09.03.2021 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач та його представник - адвокат Дверницький В.Г. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на підстави зазначені у змісті позову.

Представник відповідача Іващенко О.О. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на підстави зазначені у відзиві. Прохав спірну постанову залишити без змін, а позовну заяву без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків.

Зі змісту оскаржуваної постанови серії ДПР18 № 566946 від 16.01.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі вбачається, що 16 січня 2021 о 12-00 в м.Харкові по вул. Індустріальній, буд. 25 ОСОБА_1 керував і користувався транспортним засобом «АUDІ А4», номерний знак НОМЕР_1 , який зареєстрований в Литовській Республіці, з порушенням строків тимчасового ввезення на територію України. Зазначений автомобіль був зупинений інспектором роти №4 батальйону №2 управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Жаріковим О.В., який виніс постанову про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн. за порушення вимог ст. 380 Митного кодексу України та ст. 31 ЗУ « Про дорожній рух» за що передбачена відповідальність ч. 8 ст. 121 КУпАП.

Суд не погоджується з доводами позивача стосовно того, що порушення, передбачене ч. 8 ст. 121 КУпАП не є правопорушенням в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а також те, що відповідачем при складанні оскаржуваної постанови неправомірно застосовувалися норми Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, зважаючи на наступне.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначає Закон України "Про дорожній рух".

Статтею 1 Закону України "Про дорожній рух" визначено, що цей закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Згідно зі ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух; не створювати перешкод для проїзду спеціалізованого санітарного транспорту бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, який рухається з включеними проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом; у випадках, визначених Законом України "Про екстрену медичну допомогу", надавати необхідну домедичну допомогу та вживати всіх можливих заходів для забезпечення надання екстреної медичної допомоги, у тому числі потерпілим внаслідок дорожньо-транспортних пригод.

Статтею 16 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту.

Разом з цим, ст. 31 цьог ж Закону визначає, що тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянвами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користуввання або розпорядження іншим особам.

Транспортні засоби, зареєстровані відповідними органами іноземних держав, які ввезені на територію України та перебувають під митним контролем, підлягають вивезенню або поміщенню в інший митний режим у строки, визначені законодавством з питань державної митної справи.

Статтею 380 Митного кодексу України, визначено особливості тимчасвого ввезення громадянами транспаортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України .

Тимчасове ввезення громадянами -нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більше як на 60 днів. Обов"язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасвого ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Такі транспортні засоби не можуть бути передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Положеннями ч.8 ст.121 КУпАП встановлено, що керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту, - тягне за собою накладення штрафу на водія в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Системний аналіз вищезазначених положень дозволяє дійти висновку, що порушення вказаної заборони, посягає на безпеку дорожнього руху, отже адміністративне правопорушення, передбачене ч.8 ст.121 КУпАП є правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про Національну поліцію" Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Статтею 23 Закону України "Про Національну поліцію" регламентовано, що поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить, зокрема, регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7 КУпАП); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245 КУпАП).

Статтею 222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (ст. 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина 1 статті 44, стаття 89, частина 2 статті 106-1, частини 1-4 і 6 статті 109, стаття 110, частина 3 статті 114, частина 1 статті 115, стаття 116-2, частина 2 статті 117, частини 1-2 статті 119, частини 1, 2, 3, 5, 6, 8, 10 і 11 статті 121, статті 121-1, 121-2, частини 1, 2, 3, 4 і 6 статті 122, частина 1 статті 123, 124-1, 125, частини 1, 2 і 4 статті 126, частини 1, 2 і 3 статті 127, статті 128-129, частина 1 статті 132-1, частини 1, 2 та 5 статті 133, частини 3, 6, 8, 9, 10 і 11 статті 133-1, частина 2 статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини 1, 2 і 3 статті 140, статті 148, 151, частини 6, 7 і 8 статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини 1-2 статті 178, статті 180, 181-1, частина 1 статті 182, статті 183, 192, 194, 195). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Таким чином, до компетенції органів Національної поліції належить розгляд справ про порушенняправил дорожнього руху, в тому числі за керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, і накладати адміністративні стягнення.

За положеннями статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також засувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до інформації, яка міститься в довідці старшого інспектора-чергового відділу чергової служби управління патрульної поліції в Харківській області ДПП майора поліції Соловйова В. від 18.02.2021, транспортний засіб «АUDІ А4», р.н.. НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , країна реєстрації: республіка Литва, був ввезений на територію України 20.08.2017, пункт пропуску «Гоптівка - Нехотєєвка», митний пост «Щербаківка», вид: тимчасове ввезення до 1 року, громадянином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як було встановлено в судовому засіданні та не заперечувалося позивачем, станом на 16.01.2021, транспортний засіб «АUDІ А4», р.н.. НОМЕР_1 , НОМЕР_2 знаходився у його володінні.

Доказів щодо продовження митними органами строку тимчасового ввезення громадянами -нерезидентами на митну територію України транспортного засобу «АUDІ А4», р.н. НОМЕР_1 , НОМЕР_2 або його оформлення для вільного обігу на митній території України зі сплатою митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів, матеріали справи не містять.

Зазначене підтверджує встановлені поліцейським під час розгляду адміністративної справи обставини керування ОСОБА_1 транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не помішувала в митний режим транзиту.

Пунктом 10 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не помішували в митний режим транзиту, а також у разі, якщо водій порушив правила дорожнього руху України.

В межах розгляду даної справи як позивач, так і представник відповідача пояснили, що 16.01.2021 причиною зупинки працівниками поліїї транспотного засобу «АUDІ А4», р.н.. НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , під керуванням позивача- перевірка його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не помішували в митний режим транзиту.

З огляду на зазначене, суд вважає безпідставин посилання позивача про незаконність дій працівників поліції під час зупинки його транспотрного засобу.

Також, суд відхиляє доводи позивача щодо протиправності нескладення відповідачем протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки згідно ч.2 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Відповідно до ч.5 ст.258 КУпАП, оспорювання особою допущеного порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, не покладає на уповноважену особу обов`язку зі складення протоколу про таке правопорушення.

Посилання позивача на Закон України «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо відтермінування застосування штрафних санкцій за порушення порядку ввезення транспортних засобів на митну територію України`є недоречним, оскільки цим законом штрафні санкції відтерміновано до 31 грудня 2019 року.

Твердження позивача про порушення процедури розгляду справи не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки в оскаржуваній постанові є особистий підпис позивача про роз`яснення йому прав за ст.268 КУпАП, та строк оскарження за ст.289 КУпАП.

Факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.8 ст.121 КУпАП, підтверджується наявними у матеріалах справи належними та допустимими доказами.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що при розгляді справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідач діяв на підставі, та в межах повноважень, у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тому суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог.

За таких обставин та враховуючи наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 284 КУпАП встановлено, що по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення; про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; про закриття справи. Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Суд зазначає, що під час розгляду даної справи судом не встановлюється відсутність або наявність вини позивача в порушенні КУпАП, а перевіряються дії відповідача щодо прийняття певного рішення, тобто питання протиправності чи правомірності дій відповідача по складанню постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що повноваження вирішувати питання про закриття справи про адміністративне правопорушення належать виключно органу (посадовій особі), що уповноважені розглядати такі справи. Адміністративний суд не може підміняти такий орган (посадову особу), та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу (посадової особи).

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного суду від 08.04.2020 у справі № 337/346/17 (К/9901/22443/18).

Отже, в межах розгляду даної справи у суда відсутність правові підстави для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за результатами розгляду якої винесена спірна постанова.

Згідно ч.2 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в надані ними суду своїх доказів і у доведені перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Кожна сторона повиннав довести ті обставини , на яких грунтуються її вимоги та запереченя. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, діїх чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на вищевикладене, за таких обставин суд всебічно, повно та об`єктивно, за правилами, встановленими Кодексом адміністративного судочинства України, вважає, що в задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.2 ,3, 77, 94, 139, 143, 242-246, 250, 255, 286 КАС України, ст. 9, 33, ч.8 ст.121, 222, 251, 258, 280, 283, КУпАП, п. 30.1 Правил дорожнього руху України, ст.19 Конституції України суд,-

ВИРІШИВ:

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПР18 № 566946 від 16 січня 2021 року відносно ОСОБА_1 за ч.8 ст.121 КУпАП - залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Жарікова Олега Вячеславовича, Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови - без задоволення.

З урахуванням п. 15.5 Перехідних положень КАС України рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду через Київський районний суд м. Харкова разом із одночасним надісланням копії апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач 1 - Жаріков Олег Вячеславович , поліцейський роти № 4 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Харківській області Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: 61033, м. Харків, вул. Шевченка, 315-а;

Відповідач 2 - Управління патрульної поліції в Харківській області Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: 61033, м. Харків, вул. Шевченка, 315-а.

Повний текст рішення складений "30" березня 2021 року.

Суддя С.М. Лисиченко