Справа № 236/4222/20
Суддя: Сердюк Н. В.
Дата ухвалення: 2021-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 236/4222/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2021 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді - Сердюк Н.В.,

секретаря судового засідання - Безорчук А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лиман за участю представника Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України Брижка О.В. адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса, Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача- начальника групи ІПК віпс(тип А) впс "Мілове" ім.В.Банних старший лейтенант Охрімова Ірина Сергіївна (Старший прикордонних нарядів в ППР) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення , -

В С Т А Н О В И В :

08 грудня 2020 року до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до відділу прикордонної служби "Мілове" ім. В.Банних Східного регіонального управління Луганського Прикордонного загону Державної прикордонної служби України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Ухвалою судді від 09 грудня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків.

На виконання ухвали від 09 грудня 2020 року позивач надав уточнений адміністративний позов, в якому відповідачем зазначив Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України.

Ухвалою судді Краснолиманського міського суду Донецької області від 22 грудня 2020 року провадження по справі відкрито та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, начальника групи ІПК віпс(тип А) впс "Мілове" ім.В.Банних старшого лейтенанта Охрімову Ірину Сергіївну (Старший прикордонних нарядів в ППР) залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

На підставі заяви позивача ухвалою Краснолиманського міського суду Донецької області від 24 лютого 2021 року до участі у справі у якості співвідповідача залучено Луганський прикордонний загін імені Героя України полковника ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 16 листопада 2020 року, маючи намір виїхати з непідконтрольної території України, перетнув кордон між Російською Федерацією та Україною. Після перевірки його документів співробітник прикордонного контролю ВПС "Мілове" ОСОБА_3 видала позивачу постанову про накладення адміністративного стягнення № 134946, де було вказано, що позивач перетнув державний кордон України через тимчасово непрацюючий пункт пропуску ДКУ "Маринівка". Позивач вважає постанову про накладення адміністративного стягнення № 134946 від 16 листопада 2020 року протиправною та такою, що не відповідає діючому законодавству, винесену з порушенням прав та чинного законодавства, та просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення. Крім того, позивач просить поновити строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення № 134946 від 16 листопада 2020 року, який був пропущений ним у зв`язку із проходженням самоізоляції.

24 березня 2021 року представник відповідача - Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса надав відзив на адміністративний позов, в якому зазначив, що 16 листопада 2020 року на ділянці проведення операції об`єднаних сил в межах Донецької та Луганської областей функціонували визначені КПВВ, про що наявна інформація в інтернет-виданнях та на сайтах Операції об`єднаних сил, Державної прикордонної служби, Східного регіонального управління та відповідних прикордонних загонів, окупаційною владою ТОТ України також здійснювався пропуск громадян через КПВВ "Новотроїцьке" та "Станиця Луганська". У зв`язку з чим позивач мав можливість у законний спосіб здійснити виїзд з ТОТ України. В матеріалах про адміністративне правопорушення наявні пояснення позивача, будь-яких заперечень або зауважень до наданих ним пояснень позивач не надав . Крім того, позивач підтвердив дані, викладені в постанові про накладення адміністративного стягнення. Обставини скоєного ним правопорушення та накладення на нього стягнення не оспорював. Зазначив, що позивач порушив порядок виїзду з тимчасово окупованої теритьорії України, вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить відмовити позивачу у задоволенні позову.

29 березня 2021 року представник відповідача - Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, надав суду відзив на адміністративний позов, в якому зазначив, що Східне регіональне управління Державної прикордонної служби України, як орган, так і посадові особи Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України не складали протоколу про адміністративне правопорушення та не виносили постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП відносно позивача ОСОБА_1 . Начальник групи інспекторів прикордонної служби віпс (тип А) впс "Мілове" ім . В. Банних ст. лейтенант ОСОБА_3 - не є посадовою особою Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, а проходить службу саме у прикордонному загоні. Луганський прикордонний загін імені Героя України полковника Євгенія Пікуса окрема від Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України юридична особа. Отже з боку Східного регіонального управління Держаної прикордонної служби України, як суб`єкта владних повноважень, відсутні будь-які порушення прав, свобод або інтересів позивача ОСОБА_1 в частині притягнення до адміністративної відповідальності. Східне регіональне управління Державної прикордонної служби України не є належним відповідачем у даній справі. Також зазначив, що позивачем пропущений строк звернення до суду із даним позовом. Позивачем не надано доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду, позовні вимоги позивача є безпідставними, необґрунтованими та такими, що суперечать матеріалам справи. Просив відмовити позивачу у задоволенні позову.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 , належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не з`явився. Надав суду заяву про розгляд справу за його відсутності.

Представник відповідача - Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не прибув, надав суду відзив , в якому позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити у задоволенні позову, у зв`язку, з чим справа розглянута за наявними матеріалами згідно ч. 6 ст. 162 КАС України.

Представник відповідача - Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, в судовому засіданні 29 березня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, просив у позові відмовити.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - начальника групи ІПК віпс(тип А) впс "Мілове" ім.В.Банних старший лейтенант Охрімова Ірина Сергіївна (Старший прикордонних нарядів в ППР), будучи належним чном повідомленою про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, клопотань про розгляд справи за її відсутності суду не надала.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Статтею 289 КУпАП визначено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Частиною 1 статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Суд визнає причини пропуску позивачем ОСОБА_1 строку звернення до суду поважними, враховуючи похилий вік позивача, його юридичну необізнаність, наявність статусу внутрішньо переміщеної соби та віддаленість його місця фактичного мешкання від суду та необхідність пересування за допомогою милиць.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне поновити позивачу ОСОБА_1 строк звернення до суду з цим позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 24 червня 2016 року № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с.8).

Постановою про накладення адміністративного стягнення № 134946 від 16 листопада 2020 року, винесеною начальником групи ІПК віпс(тип А) впс "Мілове" ім.В.Банних старшим лейтенантом Охрімовою Іриною Сергіївною (Старший прикордонних нарядів в ППР), ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відновідальності у виді штрафу в сумі 1700,00 гривень за здійснення виїзду з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації з порушенням вимог п.3 "Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окупованій території України у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2019 року № 815, тобто скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-2 КУпАП (а.с. 6-7).

За правилами стаття 222-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення - органи Державної прикордонної служби України розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах в`їзду - виїзду, порушенням іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні і транзитного проїзду через її територію, невиконанням рішення про заборону в`їзду в Україну, порушенням порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України або виїзду з неї, а також з порушенням порядку в`їзду до району проведення антитерористичної операції або виїзду з нього (стаття 202, частина друга статті 203, стаття 203-1 (щодо порушень, виявлених у пункті пропуску (пункті контролю) через державний кордон України, контрольному пункті в`їзду-виїзду або контрольованому прикордонному районі), статті 204-2, 204-4).

Відповідно до ч. 5 п. 3 розділу II Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення, яка затвердження наказом МВС України від 18.09.2013 № 898, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 9 жовтня 2013 р. за № 1729/2426, від імені органів Держприкордонслужби розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 222-1КУпАП, та накладати адміністративні стягнення мають право: старші змін прикордонних нарядів, старші прикордонних нарядів у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон або контрольних пунктах в`їзду-виїзду.

Відповідно до п. 2 Положення про відділ прикордонної служби Державної прикордонної служби України , затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15 квітня 2016 року № 311, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 травня 2016 року за № 719/28849, відділ прикордонної служби є основним підрозділом прикордонного загону (прикордонної комендатури).

Начальник групи ІПК віпс(тип А) впс "Мілове" ім.В.Банних старший лейтенант ОСОБА_3 (Старший прикордонних нарядів в ППР) не є посадовою особою Східного регіонального управліня Державної прикордонної служби. Отже Східне регіональне управління Державної прикордонної служби України є окремою юридичною особою та не є належним відповідачем у справі.

Враховуючи викладене, в задоволенні позовних вимог до Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України позивачу слід відмовити.

Від імені органів Державної прикордонної служби України розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: начальники органів охорони державного кордону та Морської охорони Державної прикордонної служби України та їх заступники; інші посадові особи, уповноважені керівником центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону України.

Так, чинним законодавством України начальнику групи ІПК віпс(тип А) впс "Мілове" ім.В.Банних старшому лейтенанту ОСОБА_3 надано право від імені органів Прикордонної служби України розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, зокрема за адміністративні правопорушення. При розгляді справ про адміністративні правопорушення, начальник відповідного орану діє не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону України.

Згідно ч. 1 ст. 258 КУпАП «Протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п`ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), а також статтями 202-203-1, 204-2, 204-4 (у випадках виявлення цих правопорушень у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України чи контрольних пунктах в`їзду-виїзду) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається».

Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом про скасування постанови, відповідо до якої на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 гривень.

Вказане свідчить, що посадовою особою не були виконані вимоги ст. 258 КУпАП, оскільки позивач звернувся з даним позовом до суду.

Статтею 9 КУпАП встановлено, що адміністративне правопорушення (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Крім того, ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, та іншими.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

У своєму відзиві представник відповідача - Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса посилається на те, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення наявні пояснення позивача ОСОБА_1 , в яких позивач підтвердив обставини, викладені в постанові про накладення адміністративного стягнення, будь-яких заперечень з цього приводу не надав, а отже визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Зі змісту спірної постанови встановлено, що висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1ст. 204-2 КУпАП зроблено, на підставі пояснень позивача.

При цьому суд звертає увагу на те, що сам факт визнання особою вини у адміністративному правопорушенні не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень про накладення на таку особу стягнення за відсутності інших належних доказів, тому не звільняє посадову особу суб`єкта владних повноважень доводити правомірність прийнятого рішення.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 8 липня 2020 року у справі № 177/525/17.

Загальновідомим є факт блокування незаконними збройними формуваннями виїзду громадян України з тимчасово окупованих територій Сходу України через КПВВ з березня 2020 року. А ті умови перетину лінії розмежування через КПВВ, які встановлені незаконними угруповуваннями, для позивача є неприйнятними.

Крім того, стаття 18 КУпАП визначає: не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У випадку з позивачем суд вважає, що стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Враховуючи, що на окупованій території України в позивача залишилося майно, він є людиною похилого віку, вимушений за станом здоров`я пересуватися за допомогою милиць, вчинення адміністративного правопорушення зумовлене саме станом крайньої необхідності.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що відповідачем не доведено наявність в діях позивача щодо перетину Державного кордону України складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.204-2 КУпАП.

Згідно ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:

1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення;

2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;ё

3) скасовує постанову і закриває справу;

4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 1700 грн. та закрити провадження по справі.

Частиною першою статті 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI Про судовий збір (далі - Закон № 3674) встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 543/775/17 вказала на те, що судовий збір за подання позовної заяви у справах щодо накладення адміністративного стягнення складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на час зернення позивача до суду з даним позовом складала 420 (чотириста двадцять) гривень 40 коп.

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом був сплачений судовий збір в розмірі 840,80 гривень (а.с. 9).

З урахуванням викладеного, з відповідача - Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса, на користь позивача слід стягнути суму судового збору в розмірі 420,40 гривень. Зайво сплачена сума судового в розмірі 420,40 гривень підлягає поверненню відповідачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 12, 71, 86, 159-162, 286 КАС України, ст.ст. 247, 258, 268, 280, 283 КУпАП, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса, Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - начальника групи ІПК віпс(тип А) впс "Мілове" ім.В.Банних старший лейтенант Охрімова Ірина Сергіївна (Старший прикордонних нарядів в ППР) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом до Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса, Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача- начальника групи ІПК віпс(тип А) впс "Мілове" ім.В.Банних старший лейтенант Охрімова Ірина Сергіївна (Старший прикордонних нарядів в ППР) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Скасувати постанову № 134946 від 16 листопада 2020 року, про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винесену начальником групи ІПК віпс(тип А) впс "Мілове" ім.В.Банних старшим лейтенантом Охрімовою Іриною Сергіївною (Старший прикордонних нарядів в ППР), у виді штрафу в сумі 1700 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса(місце розташування за адресою: пр. Перемоги, 58, м. Лисичанськ Луганської області, 6) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , зайво сплачений судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок (квитанція ТВБВ 10004/0149 від 08 грудня 2020 року).

У задоволенні позовних вимог до Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду через Краснолиманський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Повне рішення суду складено в нарадчій кімнаті 29 березня 2021 року.

Головуюча суддя -