Справа № 344/10584/20
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2021-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 рокуЛьвівСправа № 344/10584/20 пров. № А/857/1930/21

Восьмий апеляційний адміністративний суду складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Довгої О.І., Шавеля Р.М.,

за участю секретаря Галаз Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Енергетичної митниці Держмитслужби на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 жовтня 2020 року (ухвалене головуючим суддею Тринчук В.В. у м. Івано-Франківськ) у справі № 344/10584/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Енергетичної митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування постанов про порушення митних правил,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив:

визнати протиправними та скасувати постанов Енергетичної митниці Державної митної служби від 06.08.2020 в справах про порушення митних правил № 0029/90310/20, № 0030/90310/20, № 0031/90310/20, № 0032/90310/20, № 0033/90310/20, № 0034/90310/20, № 0035/90310/20, № 0036/90310/20, № 0037/90310/20, № 0038/90310/20;

закрити справи про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що оскаржувані постанови прийнято з порушенням вимог чинного законодавства України, без врахування всіх обставин та невірного застосування норм чинного законодавства, а тому вказані рішення підлягають скасуванню.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12.10.2020 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано:

постанову в.о. начальника Енергетичної митниці Державної митної служби України в справі про порушення митних правил № 0029/90310/20 від 06.08.2020;

постанову в.о. начальника Енергетичної митниці Державної митної служби України в справі про порушення митних правил № 0030/90310/20 від 06.08.2020;

постанову в.о. начальника Енергетичної митниці Державної митної служби України в справі про порушення митних правил № 0031/90310/20 від 06.08.2020,

постанову в.о. начальника Енергетичної митниці Державної митної служби України в справі про порушення митних правил № 0032/90310/20 від 06.08.2020.

Додатковим рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12.11.2020 заяву позивача щодо ухвалення додаткового рішення у справі №3 44/10584/20 від 12.10.2020 - задоволено. Доповнено резолютивну частину рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12.10.2020 по справі №344/10584/20 наступним абзацом:

Визнано протиправними та скасовано постанови Енергетичної митниці Державної фіскальної служби в справах про порушення митних правил від 06.08.2020:

постанову в.о. начальника Енергетичної митниці Державної митної служби України в справі про порушення митних правил № 0033/90310/20 від 06.08.2020,

постанову в.о. начальника Енергетичної митниці Державної митної служби України в справі про порушення митних правил № 0034/90310/20 від 06.08.2020,

постанову в.о. начальника Енергетичної митниці Державної митної служби України в справі про порушення митних правил № 0035/90310/20 від 06.08.2020,

постанову в.о. начальника Енергетичної митниці Державної митної служби України в справі про порушення митних правил № 0036/90310/20 від 06.08.2020,

постанову в.о. начальника Енергетичної митниці Державної митної служби України в справі про порушення митних правил № 0037/90310/20 від 06.08.2020,

постанову в.о. начальника Енергетичної митниці Державної митної служби України в справі про порушення митних правил № 0038/90310/20 06.08.2020.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «Прикарпатзахідтранс» не було порушено строки доставки товару до органу доходів і зборів призначення, оскільки матеріалами справи підтверджується те, що після подання до митного органу відповідних періодичних митних декларацій ТОВ «Прикарпатзахідтранс» було здійснено прийом та закачку відповідного товару (дизельного палива) у резервуари ЛВДС «5С», Смига (визначене Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 629 «Про митні формальності на трубопровідному транспорті та лініях електропередачі» місце митного контролю) в період з 07.06.2019 по 21.07.2019 (що підтверджується відповідними актами приймання-передачі нафтопродуктів в резервуари. В подальшому здійснено відкачування товару з резервуарів ЛВДС «5С», Смига в 43-тю ділянку магістрального трубопровідного транспорту в повному обсязі.

Доказів, які б спростовували вказану вище обставину, відповідачем суду не надано.

В контексті зазначеного, суд першої інстанції звернув увагу на те, що договірні відносини ТОВ «Прикарпатзахідтранс» з його контрагентом не можуть бути предметом аналізу митного органу (відповідача), оскільки є приватно-правовими, і Енергетична митниця ДМС не є стороною відповідного договору.

Також суд зазначив, що оскаржувані постанови відповідача не містять відповідних даних та інформації, які саме строки (з відповідними обґрунтуваннями, датою початку та закінчення) було порушено позивачем, в розумінні статті 470 Митного кодексу України.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що під розгляду справи суд не надав вірної оцінки тому, що для завершення митного режиму «транзит» в строки, визначені ст. 95 Митного кодексу України, ТзОВ «Прикарпатзахідтранс» мало вивезти товар, поміщений у цей митний режим, за межі митної території України в строки, передбачені ст. 95 Митного кодексу України, та до завершення цих строків митному органу призначення слід було представити документи, що передбачені п. 5 ч. 1 та ч. 3 ст. 335 Митного кодексу України, та які підтверджують вивезення товарів за межі митної території України. Крім цього вказує, що судом не враховані специфіка переміщення товарів трубопровідним транспортом через митний кордон України в митному режимі «транзит»; перебування товару під час переміщення митною територією України під митним контролем; не з`ясовано фактичну дату та місце перетину кордону товару, що переміщуються трубопровідним транспортом; дату та місце завершення переміщення товару в митному режимі «транзит» у незмінному стані, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування і зберігання.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 4ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції змінити, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що позивач працює на посаді директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Прикарпатзахідтранс», яке здійснює надання послуг з транспортування нафтопродуктів по території України відповідно до договорів укладених з контрагентами.

На підставі Договору про надання послуг із транспортування № 1548-026TA від 02.02.2017, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Прикарпатзахідтранс» та компанією «Proton Energy Group S.A.» (юридична особа, що створена та діє за законодавством Швейцарії), Товариство з обмеженою відповідальністю «Прикарпатзахідтранс» виступав перевізником товару «важкі дистиляти, газойлі, паливо дизельне ЄВРО, СОРТ С, екологічний клас К5», вид перевезення трубопровідний транспорт, митний режим транзит.

Протягом січня-березня 2020 року позивачем було подано періодичні митні декларації типу ТР 80 РР на переміщення трубопровідним транспортом дизельного палива (код товару ), а саме: ПМД ТР 80 PP №UA 903100/2020/000169; ПМД ТР 80 PP №UA 903100/2020/000124; ПМД ТР 80 PP №UA 903100/2020/000125; ПМД ТР 80 PP №UA 903100/2020/000080; ПМД ТР 80 PP №UA 903100/2020/000041; ПМД ТР 80 PP №UA 903100/2020/000018; ПМД ТР 80 PP №UA 903100/2020/000005; ПМД ТР 80 PP №UA 903100/2020/000003; ПМД ТР 80 PP №UA 903100/2020/000002; ПМД ТР 80 PP №UA 903100/2020/000049

З метою оформлення завершення митного режиму транзиту ТОВ «Прикарпатзахідтранс» до митного органу шляхом електронного повідомлення було подано додаткові митні декларації:

ТР 80 ДР № UA 903100/2020/000122 від 17.02.2020, за періодичними митними деклараціями: ПМД ТР 80 РР № UA 903100/2020/000002; ПМД ТР 80 РР № UA 903100/2020/000003; ПМД ТР 80 РР № UA 903100/2020/000005; ПМД ТР 80 РР № UA 903100/2020/000018;

ТР 80 ДР № UA 903100/2020/000123 від 17.02.2020, за періодичними митними деклараціями: ПМД ТР 80 РР № UA 903100/2020/000041;

ТР 80 ДР № UA 903100/2020/000029 від 15.01.2020, за періодичними митними деклараціями: ПМД ТР 80 РР № UA 903100/2020/000049;

ТР 80 ДР № 11А903100/2020/000182 від 13.03.2020, за періодичними митними деклараціями: ПМД ТР 80 РР № UA 903100/2020/000080; ПМД ТР 80 РР № UA 903100/2020/000124; ПМД ТР 80 РР № UA 903100/2020/000125;

ТР 80 ДР № UA 903100/2020/000280 від 15.04.2020, за періодичними митними деклараціями: ПМД ТР 80 РР № UA 903100/2020/000169.

Відповідачем оформлено картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення:

Картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 903100/2020/00004, Митна декларація UA 903100.2020.000122 від 17.02.2020;

Картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA 903100/2020/00005, Митна декларація UA 903100.2020.000123 від 17.02.2020;

Картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 903100/2020/00001, Митна декларація UA 903100.2020.000029 від 15.01.2020;

Картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 903100/2020/00006, Митна декларація UA 903100.2020.000182 від 13.03.2020;

Картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 903100/2020/00009, Митна декларація UA 903100.2020.000280 від 15.04.2020;

Причиною відмови в митному оформленні, випуску товару відповідачем зазначено ненадання актів прийому-передачі товарів, підписаних іноземним суб`єктом, що підтверджує кількість товарів, вивезених за межі митної території України.

На думку митного органу, позивачем як директором ТзОВ «Прикарпатзахідтранс» не було забезпечено своєчасну доставку товару в Угорщину в пункти призначення: ПЗП «Нірбогдань» та ПЗП «Тіссуйварош», в установлений законом строк (31 доба).

06.08.2020 в.о. начальника Енергетичної митниці ДМС Нуканоровим С.О. винесено наступні постанови в справі про порушення митних правил: № 0029/90310/20, № 0030/90310/20, № 0031/90310/20, № 0032/90310/20, № 0033/90310/20, № 0034/90310/20, № 0035/90310/20, № 0036/90310/20, № 0037/90310/20, № 0038/90310/20, якими громадянина України ОСОБА_1 , директора ТОВ «Прикарпатзахідтранс» визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 4 ст. 470 Митного кодексу України та накладено на нього адміністративні стягнення у вигляді штрафу розміром одна тисяча неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн по кожній постанові, а сумарно 170 000 грн.

Позивач вважаючи прийняте оскаржувані постанови відповідача протиправними, звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 231 Митного кодексу України (далі МК України) митний контроль товарів, що переміщуються через митний кордон України трубопровідним транспортом та лініями електропередачі, у тому числі з метою транзиту через митну територію України, здійснюється в місцях митного контролю, які визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Порядок і строки митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються трубопровідним транспортом та лініями електропередачі, строки сплати митних платежів визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, виходячи з особливостей переміщення зазначених товарів через митний кордон України (ч. 1 ст. 232 МК України).

Згідно ст. 90 МК України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Приписами ч.ч. 2 і 3 ст. 470 МК України встановлено відповідальність за недоставлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення та документів до органу доходів і зборів призначення, видача їх без дозволу органу доходів і зборів або втрату.

Так, перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на одну добу, але не більше ніж на десять діб, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч.2 цієї статті).

Перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч.3 цієї статті).

Так, позиція митного органу полягає в тому, що для завершення митного режиму «транзит» в строки, визначені ст. 95 МК України, ТзОВ «Прикарпатзахідтранс» мало вивезти товар, поміщений у цей митний режим, за межі митної території України в строки, передбачені ст. 95 МК України, та до завершення цих строків митному органу призначення слід було представити документи, що передбачені п. 5 ч. 1 та ч. 3 ст. 335 МК України, що підтверджують вивезення товарів за межі митної території України.

Такими документами, як вважає відповідач, мають бути виключно акти приймання-передачі товару відповідно до зовнішньоекономічного договору, оформлені у пункті призначення.

Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи, ТзОВ «Прикарпатзахідтранс» були подані митному органу періодичні митні декларації типу ТР 80 РР на переміщення трубопровідним видом транспортом в митному режимі транзит, товару: «важкі дистиляти, газойлі, паливо дизельне ЄВРО, СОРТ С, екологічний клас К5», код товару згідно УКТ ЗЕД: . Відправником товару є ПАО «НК» РОСНЕФТЬ», Російська Федерація, отримувачем товару є Компанія «Proton Energy Group SA», Швейцарія. Перевізником товару виступав ТзОВ «Прикарпатзахідтранс».

В період з 07.06.2019 по 21.07.2019 вантаж в повному обсязі згідно актів приймання передачі нафтопродуктів було переміщено на митну територію України в резервуари ЛВДС-5С, що знаходиться за адресою: Рівненська обл., Дубенський р-н, смт.Смига.

В подальшому здійснено відкачування товару з резервуара ЛВДС-5С «Смига» в 43 ділянку магістрального трубопровідного транспорту в повному обсязі, що підтверджуються підписаними актами приймання-передачі нафтопродуктів перевізниками, які є товаротранспортними документами, що містять дані про обсяг нафтопродуктів та мають відбиток штампа «Під митним контролем» посадової особи митного органу, яка здійснила фактичний контроль.

З метою оформлення завершення митного режиму транзиту ТзОВ «Прикарпатзахідтранс» подало до Енергетичної митниці ДФС шляхом електронного повідомлення додаткові митні декларації.

Проте, контролюючий орган відмовив у митному оформленні (випуску) товарів ТзОВ «Прикарпатзахідтранс», про що прийняв відповідні картки відмови.

Відповідно до п. 2.5 наказу Міністерства фінансів України № 629 від 30.05.2012р. «Про митні формальності на трубопровідному транспорті та лініях електропередачі» при переміщенні товарів через митний кордон України трубопровідним транспортом митниці (митному посту) надаються документи, передбачені пунктом 5 частини першої та частиною третьою статті 335 Митного кодексу України.

При цьому, як акт прийому-передачі товарів можуть використовуватися такі документи, оформлені за результатами переміщення товарів через митний кордон України (через межі вільної митної зони) у відповідному митному режимі за попередній календарний місяць:

для нафтопродуктів:

акт прийому-передачі нафтопродуктів перевізниками - документ, який містить дані про обсяг нафтопродуктів, переміщених через митний кордон України, підписаний українським перевізником і одержувачем (відправником) або іноземним та українським перевізниками;

акт прийому-передачі нафтопродуктів згідно із зовнішньоекономічним договором (контрактом) - документ, який містить дані про обсяг нафтопродуктів, підписаний сторонами зовнішньоекономічного договору (контракту) і має відмітку українського перевізника про фактичний обсяг переміщених нафтопродуктів;

акт прийому-передачі нафтопродуктів у резервуари та з резервуарів перевізника - документ, який містить дані про обсяги нафтопродуктів, переміщених у резервуари та з резервуарів перевізника, підписаний українським перевізником.

Відтак, нормативним підзаконним актом, який регулює спірні правовідносини, визначено кілька документів, кожний з яких окремо може підтвердити факт переміщення товару через митний кордон України.

ТзОВ «Прикарпатзахідтранс» надало митному органу передбачені згаданим наказом акти прийому-передачі нафтопродуктів у резервуари та з резервуарів перевізника, тобто належними доказами підтвердило дотримання строків транзиту нафтопродуктів через територію України.

При цьому, колегія суддів вважає, що вимоги митного органу про надання ТзОВ «Прикарпатзахідтранс» актів приймання-передачі товарів, що підтверджують кількість товарів, вивезених за межі митної території України, при наявності актів прийому-передачі нафтопродуктів у резервуари та з резервуарів позивача є безпідставними, оскільки п. 2.5. вказаного наказу визначено кілька документів, кожний з яких окремо може підтвердити факт переміщення товару через митний кордон України.

З матеріалів справи вбачається, що аналогічні картки відмови за попередні періоди ТзОВ «Прикарпатзахідтранс» оскаржило до суду.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.04.2018 у справі №826/1439/18, яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 20.08.2020, прийнято рішення, яким скасовані зазначені вище картки відмови та зобов`язано Енергетичну митницю ДФС завершити митне оформлення (випуск) товарів згідно з поданими митними деклараціями.

Зазначеним вище судовим рішенням підтверджено, що позивачем своєчасно надані акти прийому нафтопродуктів (з позначкою «ПС») та акти відкачки нафтопродуктів (з позначкою «С»), які підтверджують кількість нафтопродуктів і за своїми змістом та правовою природою є актами приймання-передачі, що подаються для митного оформлення.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, обставини, які встановлені постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.04.2018 у справі № 826/1439/18, яка набрала законної сили, а саме те, що ТзОВ «Прикарпатзахідтрас» виконані всі умови визначені законом для прийняття митним органом рішення завершення митного оформлення (випуск) товарів згідно з поданими митними деклараціями повторно не доказуються при розгляді цієї справи.

Також відповідності до ст. 470 МК України відповідальність особи настає лише у випадку перевищення встановленого ст. 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що перебувають під митним контролем, до органу доходів і зборів призначення (а при переміщенні в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів - від одного підрозділу цього органу до іншого), митних або інших документів на ці товари.

Незважаючи на диспозицію ст.470 МК України, оскаржувані постанови не містять відповідних даних та інформації, які саме строки (з відповідними обґрунтуваннями, датою початку та закінчення) порушено позивачем в розумінні ст.470 МК України.

З огляду на фактичні обставини справи апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що відповідачем неправомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил згідно ч. 4 ст.470 МК України, а відтак заявлений позов про визнання протиправними і скасування спірних постанов в справі про порушення митних правил є обґрунтованим та підставним.

Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги відповідача не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Щодо позовної вимоги про закриття справ про адміністративне правопорушення, то колегія суддів встановила, що суд першої в мотиваційній частині рішення покликаючись на ч. 3 ст. 286 КАС України дійшов висновку про необхідність закриття справ про адміністративне правопорушення стосовно позивача, однак таке не було відображено в резолютивній частині судового рішення.

Відтак колегія суддів вважає за доцільне змінити рішення суду першої інстанції шляхом доповнення його резолютивної частини абзацом такого змісту: «Справи про адміністративне правопорушення - закрити».

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (частина четверта статті 317 КАС України).

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Енергетичної митниці Держмитслужби задовольнити частково

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 жовтня 2020 року у справі № 344/10584/20 змінити в резолютивній частині шляхом доповнення абзацом такого змісту: «Справи про адміністративне правопорушення - закрити».

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді О. І. Довга
Р. М. Шавель
Повний текст постанови складено у строк встановлений частиною 3 статті 243 КАС України, однак підписаний повним складом суду 26 березня 2021 року у зв`язку із тим що суддя Шавель Р.М. з 04 березня 2021 року по 25 березня 2021 року був відсутній у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.