Справа № 520/16190/2020
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2021-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Харків

30 березня 2021 р. № 520/16190/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Полях Н.А., розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (, вул. Коцарська, буд. 56, м. Харків, 61052) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :
До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, яка полягає у не внесенні відомостей щодо розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням ОСОБА_1 , виходячи з 50 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленого Законом України "Про державний бюджет України на 2019 рік" станом на 01.01.2019 року та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти, надбавки за вислугу років (50%) відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ, постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 р.№ 704 та щодо відсоткового розміру доплати за науковий ступінь та доплати за вчене звання відповідно до ч.2.ст.59 Закону України "Про вищу освіту" в довідку Харківського обласного військового комісаріату від 23.10.2020 року № ФХ-111566 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 року;

- зобов`язати Харківський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05.03.2019 р. із зазначенням відомостей з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" станом на 01.01.2019 року та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти, надбавки за вислугу років (50%) відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 р. № 2262-ХІІ, постанови Кабінету МіністрівУкраїни "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017р.№ 704 та з урахуванням доплати за науковий ступінь кандидат наук -15% від посадового окладу та доплати за вчене звання - старший науковий співробітник - 25 % від посадового окладу відповідно до положення ч.2 ст.59 Закону України "Про вищу освіту".

В обґрунтування позову зазначив, що відповідач неправомірно не врахував в довідку додаткові види грошового забезпечення. На підставі викладеного просив задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

Сторони були належним чином повідомлені про відкриття провадження у справі, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що у зв`язку з набранням законної сили рішенням Верховного Суду від 17.12.2019 року у зразковій справі №160/8324/19, відповідачем направлено до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області нову довідку про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 р. із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, яка є предметом даного спору. Грошове забезпечення згідно з цією Інструкцією складається з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. На підставі викладеного просив у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Керуючись приписами ст.ст. 171, 257, 262 КАС України, суд зазначає, що розгляд позовної заяви здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Зазначена справа розглянута пізніше, оскільки довідкою від 30.03.2021 р. по справі 520/16190/2020 підтверджено, що суддя Полях Н.А. в період з 28.12.2020 р. по 17.01.2021р., 11.02.2021 р., 15.02.2021 р., 16.02.2021 р., 19.02.2021 р. перебувала у щорічній відпустці.

З огляду на вказане вище, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 229 КАС України, оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи згідно із приписами ст. 258 КАС України, то фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Судом встановлено, що позивач проходив військову службу в Об`єднаному науково-дослідницькому інституті Збройних Сил України та був звільнений у запас та виключений зі списку особового складу та усіх видів грошового забезпечення з 12.11.2004 року.

Починаючи з 13.11.2004 року ОСОБА_1 перебуває на пенсійному обліку в Головному Управлінні Пенсійного Фонду України Харківської області та отримує пенсію відповідно до положень Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

На виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.09.2020 року по справі 520/10935/2020 було складено довідку від 23.10.2020 року № ФХ-111566 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 року з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення, яка містить відомості про розрахунок розміру посадового окладу за посадою заступника начальника головного науково - дослідницького управління Об`єднаного науково-дослідницького інституту Збройний Сил України - 8460 грн.; оклад за військове звання (полковник) - 1480 грн.; надбавка за вислугу років 50% - 4970 грн.; надбавка за особливості проходження служби 65% - 9691 грн.; надбавка на службу в умовах режимних обмежень 15% - 1269 грн.; доплата за науковий ступінь "кандидат наук" 5% - 423 грн.; доплата за вчене звання "старший науковий співробітник" 5% 423 грн.; премія 35% - 2961 грн. Зазначену довідку направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області для перерахунку пенсії.

Позивач не погоджується з вказаною довідкою. Оскільки довідка про розмір грошового забезпечення в якій зазначено посадовий оклад, оклад за військове звання та відсоткової надбавки за вислугу років, яка не відповідає п. 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до Постанови №704 з розрахунком не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, установлено Законом України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" станом на 01.01.2019 року, а також додаткових видів грошового забезпечення, а саме доплата за науковий ступінь "кандидат наук" та доплата за вчене звання "старший науковий співробітник", яка не відповідає вимогам ч. 2 ст. 59 Закону України "Про Вищу освіту".

З метою захисту порушених прав позивач звернуся із зазначеним позовом до Харківського окружного адміністративного суду.

Суд з приводу спірних відносин зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо невірного розрахунку посадового окладу, окладу за військовим званням та відсоткової надбавки за вислугу років, яка не відповідає п. 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до Постанови №704 з розрахунком не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, установленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" станом на 01.01.2019, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, єдина система їх соціального та правового захисту, гарантії військовослужбовців та членів їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах встановлені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон №2011-XII).

Згідно з частиною 1статі 9 цього Закону держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною 2 статті 9 Закону №2011-XII визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. (ч. 3 ст. 9 Закону №2011-XII)

За приписами частини 4 статті 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

30.08.2017 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" № 704 (далі - постанова №704).

Постановою №704 зокрема затверджено: тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1; схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.

Пунктом 4 Постанови №704 (в редакції, чинній до 24.02.2018) установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Проте, постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 (яка набрала чинності 24.02.2018) до Постанови №704 внесено зміни, внаслідок яких пункт 4 Постанови КМУ №704 викладено у новій редакції: "4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.".

Разом з тим, згідно пунктом 1 Примітки Додатку 1 постанови КМУ №704 "Тарифна сітка розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу" (в редакції постанови КМУ № 1041 від 20.12.2017) посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли посадовий оклад визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень.

Згідно Примітки Додатку 14 "Схема тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу" оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли розмір окладу визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень.

Виходячи з наведених вище приписів законодавства судом встановлено, що на момент виникнення спірних правовідносин пункт 4 постанови КМУ №704 (в редакції постанови КМУ №103) визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник, як "розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року", тоді як згідно приміток до вказаних додатків розрахунковою величиною визначено процентний показник від розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Отже, спірним у справі є правомірність застосування при обчисленні посадового окладу та окладу за військовим званням позивача такого показника, як "розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року"

Відповідач у відзиві зазначає, що посадовий оклад та оклад за військове звання розраховувались на підставі Постанови КМУ від 30.08.2017 №704, яка чітко встановлює який саме прожитковий мінімум використовується для розрахунку посадових окладів та окладів за військове звання. Повідомлено, що у п.4 Постанови КМУ від 30.08.2017 №704 зазначено: "Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14". Зазначено, що грошове забезпечення та інші виплати були розраховані правильно.

Суд звертає увагу на ті обставини, що на момент набрання чинності постановою КМУ №704 п.4 вказаного нормативного акту викладений у редакції згідно з п.6 постанови КМУ від 21.02.2018 №103, а саме: "4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.".

В подальшому пункт 6 постанови КМУ №103 втратив чинність у зв`язку із набуттям законної сили постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 р. по справі №826/6453/18.

Тобто лише з 29.01.2020 р. відновлена дія п.4 постанови КМУ №704 у первісній редакції, котра запроваджувала у якості однієї із величин алгоритму розрахунку показника окладу за посадою - мінімальний розмір заробітної плати.

В той же час суд зауважує, що пунктом 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 06.12.2016 №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (надалі також Закон №1774-VIII), який набрав чинності 01.01.2017, установлено, що після набрання чинності цим Законом мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

Таким чином, згідно з Постановою КМУ №704 (в редакції Постанови КМУ № 103) розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є стала величина - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018, а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується.

З огляду на викладене, суд вважає помилковою позицію позивача щодо не застосування відповідачем при обчисленні посадового окладу та окладу за військовим званням, що враховуються для перерахунку його пенсії, такої розрахункової величини як мінімальна заробітна плата, оскільки зміст приміток до Додатків 1 та 14 до Постанови №704 не узгоджуються з пунктом 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 06.12.2016 №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів представника позивача про необхідність застосування при обчисленні посадового окладу та окладу за військовим званням, що враховуються для такої розрахункової величини як мінімальна заробітна плата з огляду на посиланням на текст приміток до Додатків 1 та 14 до Постанови №704, оскільки зазначені примітки не узгоджуються з пунктом 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 року №1774-VIII.

Зазначена позиція суду відповідає висновкам Другого апеляційного адміністративного суду викладеним у постановах від 16.11.2020 у справі №520/5275/2020, від 18.11.2020 у справі №440/5794/20.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у дослідженій частині спірних правовідносин, відповідачем не порушено прав позивача, протилежного судовим розглядом не встановлено, а позивачем не доведено.

Щодо невірного зазначення у довідці відсоткового розміру доплати за наукову ступінь та доплати за вчене звання, суд зазначає наступне.

Позивачу було визначено у довідці про грошове забезпечення для перерахунку пенсії, з-поміж іншого, доплату за науковий ступінь та доплату за вчене звання "старший науковий співробітник" 5%, відповідно до пп. 2, 3 п.6 Постанови №704.

Як вбачається з матеріалів справи, при виході на пенсію позивач, окрім соціальних гарантій, передбачених військовслужбовцям, мав соціальні гарантії як науково-педагогічний працівник навчального закладу вищої освіти системи ЗС України на однакових умовах разом із науково-педагогічними працівниками навчальних закладів вищої освіти цивільних вузів.

Так, відповідно до абз. 4 ч. 1 ст. 59 Закону України "Про вищу освіту" від 17 січня 2002 року №2984-III (в редакції, чинній на час виходу позивача на пенсію) педагогічним, науково-педагогічним та іншим категоріям працівників вищих навчальних закладів надаються гарантії та встановлюються заохочення, передбачені статтями 57 і 58 Закону України "Про освіту".

Вищий навчальний заклад відповідно до статуту визначає форму і систему доплат, надбавок, премій та інші умови матеріального стимулювання педагогічним, науково-педагогічним та іншим категоріям працівників вищих навчальних закладів (абз. 2 ч. 2 цієї статті).

Відповідно до ст. 58 Закону України "Про освіту" від 23 травня 1991 року №1060-XII (в редакції, чинній на час виходу позивача на пенсію) за особливі трудові заслуги педагогічні та науково-педагогічні працівники можуть бути нагороджені державними нагородами, представлені до присудження державних премій України, відзначені знаками, грамотами, іншими видами морального та матеріального заохочення.

Згідно зі ст. 8 цього Закону України умови і розміри оплати праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Умови оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери затверджено постановою Кабінету Міністрів України "Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери" від 30.08.2002 №1298 (зі змінами, далі - Постанова №1298, в редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії).

На виконання пункту 6 Постанови №1298 міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади були розроблені і затвердженні конкретні умови оплати праці та розміри посадових окладів (ставок зарплати) працівників підвідомчих бюджетних установ, закладів та організацій відповідно до Єдиної тарифної сітки з урахуванням складності, відповідальності та специфіки їх роботи.

Відповідно до абз. "в", "г" пп. 3 п. 3 цієї Постанови установлена виплата доплати за вчене звання: доцента, старшого наукового співробітника - у граничному розмірі 25 відсотків посадового окладу (ставки заробітної плати). За науковий ступінь кандидата наук - у граничному розмірі 15 відсотків посадового окладу (ставки заробітної плати) (абзац другий підпункту "г" підпункту 3 пункту 3 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2005 №988).

Відповідність вченого звання та наукового ступеня профілю діяльності працівника на займаній посаді визначається керівником установи, закладу або організації.

В подальшому було прийнято новий Закон України "Про вищу освіту" від 1 липня 2014 року №1556-VII (в редакції, чинній на час видачі довідки 15.06.2017), відповідно до ч. 2 ст. 59 якого науково-педагогічним, науковим і педагогічним працівникам закладів вищої освіти встановлюються доплати за науковий ступінь доктора філософії та доктора наук у розмірах відповідно 15 та 25 відсотків посадового окладу, а також за вчене звання доцента і старшого дослідника - 25 відсотків посадового окладу, професора - 33 відсотки посадового окладу. Заклад вищої освіти може встановити більший розмір доплат за рахунок власних надходжень.

Тобто, вказані розміри були чітко визначені спеціальним законом.

Разом з тим, 30.08.2017 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", якою збільшив розмір грошового забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до пункту 10 постанови КМУ від 30.08.2017 №704 (із змінами, внесеними згідно з постановою КМУ від 21.02.2018 за №103) ця постанова набирає чинності з 01.03.2018, якою у пп.2, 3 п. 6 визначено, що:

- доплату за науковий ступінь доктора філософії (кандидата наук) або доктора наук з відповідної спеціальності, якщо діяльність за профілем відповідає науковому ступеню, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу в розмірі відповідно 5 і 10 відсотків посадового окладу. За наявності двох наукових ступенів доплата встановлюється за одним (вищим) науковим ступенем;

- доплату за вчене звання військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, які займають посади, пов`язані з педагогічною або науковою діяльністю і мають вчене звання доцента (старшого наукового співробітника), в розмірі 5 відсотків, професора - 10 відсотків посадового окладу.

Доплату за вчене звання у разі, коли особа займає посаду, що пов`язана з педагогічною або науковою діяльністю, і має вчене звання доцента (старшого наукового співробітника), - у розмірі 5, професора - 10 відсотків посадового окладу.

З аналізу наведених норм права випливає те, що положення постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704суперечать положенням Закону України "Про вищу освіту" (в редакціях, чинних на час виникнення спірних правовідносин).

З урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційність (розмірність) Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов`язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства. При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року №1-рп/99 зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині 1 статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

З урахуванням наведеного висновку, суд звертає увагу на те, що подолання суперечностей між законом та нормативно-правовим актом, виданим Урядом (ієрархічна колізія) за загальним правилом відбувається шляхом застосування норм, що закріплюються в нормативно-правових актах, які мають більш високу юридичну силу. Тобто, подолання колізії нормативно-правових актів можливо не лише шляхом приведення нормативно-правового акта нижчого рівня у відповідність акту вищого рівня.

Зокрема, Кодекс адміністративного судочинства України передбачає, що у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України (ч. 3 ст. 7).

За таких обставин, вирішуючи питання про розмір доплат "за вчене звання" та "науковий ступінь" та подолання колізії нормативно-правових актів, суд вважає за необхідне застосувати положення Закону України "Про вищу освіту" від 1 липня 2014 року №1556-VII та постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2002 року №1298 "Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери" (зі змінами), якими, в редакції чинній станом на час видачі довідки, передбачено виплату згадуваних доплат у розмірі 25% і 15% відповідно.

З метою ефективного захисту слід визнати протиправною бездіяльність Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, яка полягає у не внесенні відомостей щодо відсоткового розміру доплати за науковий ступінь та доплати за вчене звання відповідно до ч.2 ст.59 Закону України "Про вищу освіту" в довідку Харківського обласного військового комісаріату про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 року та зобов`язати Харківський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області нову довідку про розмір грошового забезпечення позивача станом на 05.03.2019 із зазначенням відомостей про доплати за науковий ступінь кандидат наук - 15% від посадового окладу та доплати за вчене звання - старший науковий співробітник - 25 % від посадового окладу.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову в частині позовних вимог.

У відповідності до норм статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України та часткового задоволення позовних вимог, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача понесений судовий збір у сумі 420,40 грн. (50%)

Керуючись ст.ст. 8, 9, 10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 257, 258, 262,278, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (, вул. Коцарська, буд. 56, м. Харків, 61052) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, яка полягає у не внесенні відомостей щодо відсоткового розміру доплати за науковий ступінь та доплати за вчене звання відповідно до ч.2 ст.59 Закону України "Про вищу освіту" в довідку Харківського обласного військового комісаріату від 23.10.2020 року № ФХ-111566 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019.

Зобов`язати Харківський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05.03.2019 із зазначенням відомостей про доплати за науковий ступінь кандидат наук - 15% від посадового окладу та доплати за вчене звання - старший науковий співробітник - 25 % від посадового окладу.

У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (, вул. Коцарська, буд. 56, м. Харків, 61052) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) суму судового збору у розмірі 420,40 грн. (чотириста двадцять гривень сорок копійок).

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 30 березня 2021 року.

Суддя Н.А. Полях