Справа № 168/729/20
Суддя: Назарук О. В.
Дата ухвалення: 2021-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 168/729/20
Провадження № 2-а/168/1/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2021 року смт Стара Вижівка

Старовижівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Назарука О.В.,

з участю секретаря судового засідання - Таксюк О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Стара Вижівка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти обслуговування ДТП ВОНС в м. Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області Кроля Юрія Івановича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - Романік О.О.,

представник Головного управління Національної поліції у Волинській області - не з`явився,

особа, уповноважена на складення адміністративного протоколу Кроль Ю.І. , - не з`явився,

після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

В С Т А Н О В И В:

І. Короткий зміст позовних вимог

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що постановою поліцейського роти обслуговування ДТП м. Ковель сержанта поліції Кроля Ю.І. його було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 та за частиною 1 статті 126 КУпАП за вчинення адміністративних правопорушень та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) грн.

ОСОБА_1 стверджує, що 02 жовтня 2020 року близько 23 год. 18 хв. в м. Ковелі по вул. Я. Мудрого він рухався автомобілем марки «Ford Galaxy» д.н.з. НОМЕР_1 та бачив як назустріч рухався поліцейський автомобіль на якому при наближенні помітив проблискові маячки синього та червоного кольору, продовжуючи рух, проїхав декілька метрів заїхавши на станцію шиномонтажу, де до нього під`їхав автомобіль поліцейських, з якого вийшов відповідач, який підійшовши до позивача представився і потребував надати реєстраційні документи на транспортний засіб, посвідчення водія та страховий поліс. При цьому він вказав, що позивач рухався без увімкнених фар ближнього світла і нібито не зупинився на його вимогу.

В результаті, поліцейський Кроль Ю.І. виніс оскаржувану постанову вказавши, що ОСОБА_1 (позивач) порушив п. 19.1 (в темну пору доби керував автомобілем без увімкнених фар ближнього світла) та п. 2.4 А (не зупинився на вимогу поліцейського та не пред`явив для перевірки документи, зазначені в п.2.1, зокрема, а) не надав посвідчення на право керування та ґ) чинний страховий поліс) Правил дорожнього руху, та констатував вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 126, частиною 1 статті 122 КУпАП. Заперечує факт порушення ним зазначених вище вимог.

З огляду на наведене, просив суд спірну постанову скасувати, а справу надіслати на новий розгляд відповідачу.

ІІ. Позиція учасників справи

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, що були зазначені в позовній заяві. Просив суд спірну постанову скасувати та справу направити на новий розгляд.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 23 жовтня 2020 року відкрито провадження по даній адміністративній справі та призначено її до судового розгляду на 24 листопада 2021 року.

Представником відповідача 12 листопада 2020 року подано відзив на позовну заяву, в якому вказав що вимоги позивача вважає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Зазначив, що 02 жовтня 2020 року щодо позивача ОСОБА_1 поліцейським роти з обслуговування м. Ковель УПП у Волинській області ДПП Кролем Ю.І. було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 №666301 за частиною 2 статті 122 КУпАП та частиною1 статті 126 КУпАП шляхом об`єднання вчинених правопорушень за частиною 2 статті 36 КУпАП було накладено стягнення в розмірі 425 грн., відповідно до санкції частини 1 статті 126 КУпАП.

Ухвалою суду від 24 листопада 2021 року судове засідання відкладено на 23 грудня 2021 року у зв`язку із клопотанням представника позивача.

26 листопада 2020 року від представника позивача надійшло уточнення адміністративної позовної заяви, а судом в свою чергу було винесено ухвалу про залучення до участі у справі Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції (м. Луцьк вул. Залізнична, 15) в якості співвідповідача.

Ухвалою суду замінено первісного відповідача - Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції належним відповідачем - Головним управлінням Національної поліції у Волинській області.

Ухвалою 23 грудня 2020 року у зв`язку з клопотанням позивача розгляд справи було відкладено на 11 січня 2021 року. Однак, через неявку сторін засідання не відбулось і було призначене на 04 лютого 2021 року.

02 лютого 2021 року представником позивача було подано роз`яснення фактичних обставин справи.

ІV. Обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що поліцейським роти з обслуговування м. Ковель УПП у Волинській області ДПП Кролем Ю.І. 02 жовтня 2020 року було винесено оскаржувану постанову серії ДПО18 №666301, в якій позивачу ставиться в провину те, що 02 жовтня 2020 року о 23 год. 18 хв. він в темну пору доби керував транспортним засобом без увімкнених фар ближнього світла та не зупинився на вимогу поліцейського та не пред`явив для перевірки документи, зазначені в п.2.1 а, ґ, тобто не надав посвідчення на право керування та чинний страховий поліс, чим порушив п.19.1 і 2.4а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за частиною 2 статті 122 КУпАП та частиною 1 статті 126 КУпАП.

Оскаржуваною постановою на позивача ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери поліцейського встановлено, що позивач у справі рухався автомобілем«Ford Galaxy» д.н.з. НОМЕР_1 певний проміжок часу без увімкнутого світла фар. Автомобіль патрульної поліції рухався назустріч порушнику, після виявлення порушення ПДР патрульний автомобіль здійснив розворот та почав переслідування автомобіля порушника, який здійснив зупинку на найближчій станції шиномонтажу. Працівниками поліції було роз`яснено водію причину зупинки, зокрема порушення ПДР, та запропоновано пред`явити посвідчення водія та реєстраційні документи на автомобіль, однак останній відмовився та почав вимагати пред`явити докази, на що працівниками поліції було роз`яснено, що докази є зафіксовані нагрудною камерою поліцейського та попереджено про відповідальність за відмову пред`явити витребувані документи.

V. Застосоване судом законодавство

При вирішенні справи, суд застосовує норми права, які передбачені Конституцією України, КУпАП, Законом України «Про Національну поліцію», «Правилами дорожнього руху України», тощо.

У відповідності до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 1 статті 9 КУпАП зазначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 35 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв;

10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Частиною 3 статті 35 Закону передбачено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката Зелена картка).

Згідно підпунктів а, б, ґ п.2.1 ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб; поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до частини 1 статті 16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно пункту 6 Порядку застосування електронного посвідчення водія та електронного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 жовтня 2019 р. № 956, Е-посвідчення та е-свідоцтво пред`являються власником транспортного засобу або особою, яка є належним користувачем транспортного засобу і відомості про яку внесені до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, на смартфоні без додаткового пред`явлення посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виготовлених на бланках, а також документа, що посвідчує особу.

Пунктом 7 вищевказаного порядку визначено, що поліцейський проводить перевірку достовірності пред`явлених особою е-посвідчення та е-свідоцтва за допомогою технічних засобів, зокрема з використанням унікального електронного ідентифікатора (QR-коду) та відомостей з єдиної інформаційної системи МВС.

Частиною 5 статі 121 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Згідно частини 1 статті 122 КУпАП за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками також встановлено відповідальність.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Положеннями статті 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За приписами статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з статті 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

З пунктів 9-10 розділу 3 указаної вище «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» вбачається, що поліцейський, який розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки, заслуховує осіб, які беруть участь у розгляді справи та досліджує докази, які оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 30.05.2018 року у справі № 337/3389/16-а (2-а/337/154/2016), постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень. В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення.

При цьому, згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із статтею 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Приписами статті 75 КАС України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

VІ. Висновок суду

Остаточна оцінка поведінки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дається в постанові по справі.

Постанова (рішення) по справі про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, при складанні якого необхідно враховувати встановлені законом вимоги до змісту і форми цього документа.

Згідно статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки, відповідно до частини 2 статті 283 КУпАП, постанова має містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення, у цьому процесуальному документі також необхідно обґрунтовувати і мотивувати юридичну оцінку обставин справи, вид і захід застосованого стягнення. Обґрунтованість постанови по справі пов`язана з повним, всебічним і об`єктивним дослідженням обставин справи, привальним застосуванням матеріально-правових і процесуально-правових норм. При цьому аргументація висновків має ґрунтуватися на даних, досліджених під час розгляду справ.

Висновок про наявність в діях (бездіяльності) особи складу адміністративного правопорушення може бути зроблено лише на підстави доказів, отриманих у встановленому законом порядку.

Відповідно до принципу презумпції невинності обов`язок доказування лежить на органі (посадовій особі), що розглядає справи про адміністративне правопорушення.

Аналіз положень вказаних статей КУпАП, дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Аналізуючи викладене та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що працівники поліції діяли в межах та в спосіб передбачений законом та КУпАП, а тому підстав для скасування оскаржуваної постанови суд не вбачає.

VII. Судові витрати

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина 1 статті 132 КАС України).

Згідно частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно квитанції № 0.0..1 від 24.11.2020 року позивачем за розгляд справи у суді було сплачено судовий збір в розмірі 840,80 грн.

У зв`язку із відхиленням позовних вимог ОСОБА_1 слід понесені ним судові витрати залишити за ним.

Керуючись ст.ст.77, 132, 139, 241-246, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області, поліцейського роти з обслуговування м. Ковель УПП у Волинській області ДПП сержанта поліції Кроля Юрія Івановича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення - відхилити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО № 666301 від 02.10.2020 поліцейського роти з обслуговування м. Ковель УПП у Волинській області ДПП сержанта поліції Кроля Юрія Івановича, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн., за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 122 та частиною 1 статті 126 КУпАП - залишити в силі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Старовижівський районний суд Волинської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Назарук