Справа № 420/10870/20
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2021-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вовченко O.A., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 19 жовтня 2020 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління Укртрансбезпеки в Одеській області, в якій позивач просить суд:

1. Визнати протиправними дії відповідача щодо складання акту №240367 від 24.07.2020 року проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, акту від 24.07.2020 року №028711 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту №028711 від 24.07.2020 року;

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки в Одеській області №214801 від 24.07.2020 року про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000 гривень.

Ухвалою суду від 26 жовтня 2020 року позов ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено позивачу 5-денний строк для усунення недоліків позовної заяви.

09 листопада 2020 року до суду від фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за вх. №47260/20 надійшла (у 2-х примірниках) належним чином оформлена позовна заява з доказами сплати 2522,40 грн. судового збору та додатками та із заявою про витребування у відповідача доказів.

Ухвалою від 18 листопада 2020 року продовжено фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 строк усунення недоліків позовної заяви та встановлено позивачу 5-денний строк для усунення недоліків позовної заяви.

30 листопада 2020 року ухвалою прийнято до розгляду позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (вх.№47260/20), відкрито провадження у адміністративній справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в.о. начальника управління Укртрансбезпеки в Одеській області 21 вересня 2020 винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №214801 про стягнення з позивача 17000,00 грн. за порушення, передбачене ч.1, абз 15 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт». На думку позивача адміністративно-господарський штраф за ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» застосовуються за порушення законодавства про автомобільний транспорт саме до автомобільних перевізників, яким позивач не є, оскільки транспортний засіб на момент перевірки був переданий іншій особі. З наданих чеків зважування та актів неможливо встановити на яких вагах проводилося зважування. Чеки зважування не містять підпису водія автомобіля та оператора, що проводив зважування. Звертає увагу, що водієм перевозився сипучий вантаж (пшениця), що не дає можливості за відсутності відповідної методики зважування встановити, що перевезення вантажу здійснювалось з перевищенням вагових обмежень на одну з осей. Вказує, що неможливо встановити наявності підстав для проведення співробітниками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 рейдової перевірки. Зазначає, що перевізником було усунуте порушення, зокрема було переміщено сипучий вантаж із перевантаженої осі на менш навантажену вісь. Розгляд справи про порушення законодавства відбулось без участі представника позивача. Спірна постанова не вмотивована. Просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 27 січня 2021 року замінено відповідача - Управління Укртрансбезпеки в Одеській області на Південне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки. Ухвалено розпочати спочатку розгляд справи №420/10870/20 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У задоволення клопотання представника Управління Укртрансбезпеки в Одеській області про продовження строку для подачі відзиву відмовлено. Витребувано в управління Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки належним чином засвідчені копії постанови №214801 від 24.07.2020 року та доказів, на підставі яких було прийнято оскаржувану постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу, в тому числі актів №240367 та №028711 від 24.07.2020 року, розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту №028711 від 24.07.2020 року, ТТН 490579, результати зважування тягача НОМЕР_1 у пункті Дачне 24.07.2020 року, клопотання адвоката ОСОБА_4 від 21.09.2020 року (вх. №40167/0/22).

Усною ухвалою суду від 10.03.2021 року, внесеною до протоколу судового засідання, продовжено розгляд справи в порядку письмового провадження.

06.01.2021 року до суду за вх. №ЕП/191/21 надійшов відзив Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, в якому відповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що на розгляд справи про притягнення до відповідальності позивач був запрошений належним чином; відповідач обгрунтовано визнав саме позивача перевізником з огляду на відсутність договорів оренди транспортних засобів, та на підставі даних, зазначених у товарно-транспортній накладній. Підкреслює, що відповідачем було виконано всі вимоги, передбачені законодавством, з огляду на що позовні вимоги є безпідставними. Враховуючи викладене, відповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї доказами та з відзивом на позов відповідача, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення та перевіривши їх наданими з боку учасників справи доказами, суд встановив наступне.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 (а.с.105) та НОМЕР_3 (а.с.43) власником транспортного засобу автомобіль (тягач) марки Volvo, модель FH 12.380, реєстраційний номер НОМЕР_1 , причіп (напівпричіп) марка Sambo, модель SR334, реєстраційний номер НОМЕР_4 є ОСОБА_1 .

Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області складено щотижневий графік проведення рейдових перевірок у період з 20.07.2020 по 26.07.2020 (а.с.106 зворот).

В.о. начальника управління Укртрансбезпеки в Одеській області підписано направлення на рейдову перевірку №026433 від 17 липня 2020 на період з 20 липня 2020 по 26 липня 2020 (а.с.107).

Зазначене направлення «Видане: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 головні спеціалісти; ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_3 старші державні інспектори ВДК та нагляду на вантажному транспорті УУТБ в Одеській області.

ОСОБА_20 старший державний інспектор ВДК та нагляду на вантажному транспорті; Зоз І.Б. старший державний інспектор ВДК та нагляду на пасажирському транспорті УУТБ в Луганській області; ОСОБА_21 , ОСОБА_22 старші державні інспектори ВДК та нагляду на пасажирському транспорті УУТБ в Донецькій області; ОСОБА_23 , ОСОБА_24 старші державні інспектори ВДК та нагляду на вантажному транспорті у Вінницькій області для проведення рейдової перевірки транспортних засобів».

Відповідно до талона зважування автотранспортного засобу НОМЕР_1 (а.с.104 зворот), зважування було здійснено у пункті зважування «Дачне»; 24.07.2020; Час: 10:11; Режим: динаміка; обчислена формула: 1+1+3; кількість осей 5; швидкість 3,544 км/год; вага (т): 1 вісь: 6,81 (норма 11), 2 вісь: 9,59 (норма 11), 3 вісь: 8,7, 4 вісь: 9,13, 5 вісь: 8,52, загалом 3+4+5 вісь: 26,35 при нормі 24.

24 липня 2020 року ОСОБА_2 складено та підписано довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю №0001911 (а.с.106), відповідно до якої автомобіль (тягач) марки Volvo, модель FH 12.380, реєстраційний номер НОМЕР_1 , причіп (напівпричіп) марка Sambo, модель SR334, реєстраційний номер НОМЕР_4 належить до транспортного засобу з строєною віссю та має результати вагового контролю (кг): 6810, 9590, 8700, 9130, 8510, повна маса транспортного засобу 42750 кг.

Крім того, 24 липня 2020 року ОСОБА_2 складено та підписано акт №028711 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів (а.с.105 зворот), відповідно до якого перевірявся автомобіль (тягач) марки Volvo, модель FH 12.380, реєстраційний номер НОМЕР_1 , причіп (напівпричіп) марка Sambo, модель SR334, реєстраційний номер НОМЕР_4 ; субєкт, що перевірявся ОСОБА_1 , водій ОСОБА_25 ; найменування та вид вантажу: пшениця; нормативно допустима маса (кг): 44000, фактична (кг) 42750; осьове навантаження нормативне: 11000, 11000, 24000, фактичне: 6810, 9590, 26350. У графі підпис водія транспортного засобу мається примітка «відмовився».

Старшими державними інспекторами ВДК Юрбаш С.І. та ОСОБА_3 проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, про що складено акт №240367 від 24.07.2020 (а.с.103 зворот).

Відповідно до зазначеного акту №240367 від 24.07.2020, перевірка була проведена на ділянці а/д М-05 Київ-Одеса 450км+500км відповідно до направлення на перевірку №026433 від 17 липня 2020. Перевірка здійснена транспортного засобу автомобіль (тягач) марки Volvo, модель FH 12.380, реєстраційний номер НОМЕР_1 , причіп (напівпричіп) марка Sambo, модель SR334, реєстраційний номер НОМЕР_4 ; серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 / НОМЕР_5 № НОМЕР_6 ; що належить ОСОБА_1 ; водій ОСОБА_25 . Під час перевірки виявлені порушення «перевезення вантажу згідно ТТН 490589 пшениця з перевищенням вагових норм, встановлених п.22.5 ПДР на строєну вісь вагою 26350 кг при допуску 24000 кг у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» 41 абз 15 перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу.

До акту №028711 від 24.07.2020 було складено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування (а.с.104) у розмірі 775,98 євро.

Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області на адресу позивача було направлено повідомлення-запрошення №67976/32/24-20 від 08.09.2020 (а.с.107 зворот) на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та/або порушення Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Управління Укртрансбезпеки в Одеській області прийняло постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №214801 від 21 вересня 2020 (а.с.103), відповідно до якої допущено « 24.07.20р., а/д М-05, Київ-Одеса, (Підстава: Акт від 24.07.20р. №240367)» відповідальність за яке передбачена ч.1 абз.15 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» та постановлено стягнути адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000 грн.

Не погоджуючись із зазначеними діями посадових осіб відповідача та постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу №214801 від 21 вересня 2020 позивач звернувся до суду з позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України «Про автомобільний транспорт», Законом України «Про дорожній рух», Положенням про Державну службу України з безпеки на транспорті, що затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №103 (далі - Положення №103), Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567(далі - Порядок №1567).

Частиною другою статті 29 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається в порядку встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, за плату, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На підставі частини сьомої статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, зокрема, державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Відповідно до абзацу четвертого пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2014 року № 442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади», утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті, Державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті та підпорядкувавши Службі, що утворюється, Державну спеціальну службу транспорту.

Згідно пункту 1 Положення №103 Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Пунктом 4 Положення №103 передбачено, що основними завданнями Укртрансбезпеки, зокрема, є реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.

Як визначено пунктом 8 Положення №103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

На підставі пункту 4 Порядку №1567 державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

При цьому, за приписами пункту 13 Порядку №1567 графік проведення рейдових перевірок складається та затверджується наказом Укртрансінспекції або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.

Згідно з пунктом 14 Порядку №1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Відповідно до абзацу 1 пункту 15 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Отже, зазначені положення нормативно-правових актів свідчать, що управлінню Укртрансбезпеки в Одеській області надано право здійснювати державний контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства щодо габаритно-вагових стандартів транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та акт перевірки є лише одним із етапів розгляду та вирішення справи щодо виявленого правопорушення, і за своїм характером не є правовими актами індивідуальної дії, оскільки фіксують певні фактичні обставини, пов`язані з вчиненням правопорушення, та не породжують ніяких прав та обов`язків для правопорушника, а лише фіксує певні факти, тому не вважаються рішенням суб`єкта владних повноважень в розумінні КАС України

З матеріалів справи вбачається, що дії відповідача щодо проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування не породжують жодних правових наслідків чи обов`язків для позивача.

При цьому Велика Палата Верховного Суду, приймаючи 30 січня 2019 року судове рішення у справі № 803/3/18, зазначила, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду. З огляду на це, такі вимоги не підлягають розгляду як в порядку адміністративного судочинства, так і взагалі не підлягають судовому розгляду.

З огляду на наведене у задоволенні позовної вимоги про визнання дій відповідача щодо складання акту №240367 від 24.07.2020 року про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, акту від 24.07.2020 року №028711 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту №028711 від 24.07.2020 року протиправними, слід відмовити.

Що стосується твердження позивача, що він не є перевізником у розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт» суд зазначає наступне.

Статтею 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Тобто, поняття «власник транспортного засобу» та «автомобільний перевізник» не є тотожними, оскільки власник автомобіля за певних умов може бути автомобільним перевізником, так, у випадку, якщо автомобільним перевізником є користувач транспортного засобу, а не його власник, відповідальність за Законом останній не несе.

Статтею 799 Цивільного кодексу України передбачено, що договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі, а якщо цей договір укладено за участю фізичної особи, то він підлягає нотаріальному посвідченню.

Відносини оренди між суб`єктами господарювання регулюються також статтями 283, 292 Господарського кодексу України.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів укладання договору найму транспортного засобу між позивачем та водієм ОСОБА_25 , при цьому, реєстрація водія як суб`єкта підприємницької діяльності зазначені обставини не спростовує.

Матеріали справи свідчать, що перевезення вантажу здійснювалось на підставі товарно-транспортної накладної 490589, наявність якої зафіксована в акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №240367 від 24 липня 2020 року (а.с.103 зворот).

Судом неодноразово витребовувалась зазначена товарно-транспортна накладна, проте, не була надана позивачем. При цьому, суд відхиляє твердження позивача що, товарно-транспортна накладна була надана відповідачу під час проведення перевірки та не повернута, оскільки, по-перше, це не підтверджено належними та допустимими доказами, по-друге, відповідно до ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення, тобто, саме пред`являти, а не надавати.

Щодо посилання позивача на ту обставину, що водій самостійно пройшов повторний габаритно-ваговий контроль, що підтверджується чеками про результати зважування у яких зазначено час 11:44 (а.с.12) та 12:32 (а.с.13) суд відхиляє, оскільки у чеку про проходження первинного габаритно-вагового контролю від 24.07.2020, який покладений в основу прийнятого спірного рішення, зазначений час 10:11. Тому, наданий позивачем чек зважування не може братися до уваги, так як не відображає тих параметрів і ваги транспортного засобу, що існували станом на час здійснення первинного контролю.

(Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у справі №817/1051/16).

Посилання позивача на специфіку вантажу і що за рахунок саме його пересипання мало місце перевищення встановлено допустимого осьового навантаження не виключає відповідальності перевізника за виявлені порушення суд оцінює критично.

Так, що пунктом 12.5 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363, передбачено, що для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова, волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

Крім того, згідно чинного законодавства жодним вітчизняним чи міжнародним нормативним документом не передбачені виключення з Правил дорожнього руху (пункти 2.3а, 2.36; 12.1; 12.5) при перевезенні подільних (в тому числі сипучих) вантажів.

Переміщення ватажу під час руху не є припустимим, оскільки його переміщення спричиняє збільшення динамічної маси транспортного засобу при гальмуванні, а також порушує стійкість транспортного засобу. Вказані негативні переміщення вантажу під час руху можуть призвести до непередбачуваних катастрофічних наслідків та є загрозою для безпеки дорожнього руху.

Таким чином, відповідальність за пакування, навантаження, розміщення вантажу несе перевізник, а тому в усіх випадках нерівномірного навантаження на осі відповідальність за таке навантаження має нести перевізник, як учасник дорожнього руху.

Поряд з цим, суд вважає необґрунтованими доводи позивача щодо неналежного проведення габаритно-вагового контролю, зокрема, за відсутності спеціально визначеної методики, адже відсутність такої методики не позбавляє спеціально уповноважені органи проводити такий контроль.

Суд зазначає, що, дійсно, на момент виникнення спірних правовідносин, не була затверджена відповідна методика Мінекономрозвитку, якою мали керуватися органи Укртрансбезпеки під час проведення габаритно-вагового контролю.

Проте, оскільки за змістом статей 4 і 29 Закону України «Про дорожній рух», статті 33 Закону України «Про автомобільні дороги» визначення порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України, і такий механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів визначено Порядком №879, яким керувався відповідач, суд вважає, що відповідачем правомірно проведений габаритно-ваговий контроль транспортного засобу. Крім того, позивачем не наведено жодних обґрунтувань порушення його права у спірних правовідносинах внаслідок проведення габаритно-вагового контролю без використання методики Мінекономрозвитку.

Наведене узгоджується з подальшим нормативним регулюванням спірних правовідносин, а саме скасування п.19 Порядку №879 Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №671 без визначення необхідності застосування затвердженою Мінекономрозвитку або іншою методикою.

У свою чергу, суд зазначає, що відсутність такої методики не є підставою, яка звільняє перевізників від відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів транспортного засобу, та обов`язку по внесенню плати за це.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 819/1381/16.

Щодо посилань позивача про відсутність у чеках зважування та актах інформації про ваги, на яких проводилось зважування та підпису водія автомобілю та оператора, суд зазначає, що посадова особа перед початком зважування вводить реєстраційний номер транспортного засобу. Дані з чеку переносяться в довідку, акт та розрахунок, які в свою чергу підписуються посадовими особами. Жодною нормою не передбачено обов`язковість підпису на чеку, а сама відсутність такого підпису не спростовує даних, отриманих за результатами зважування.

Також, надання водію перевізника документів про державну метрологічну атестацію вимірювального приладу, яким здійснено габаритно-ваговий контроль, а також протоколу, свідоцтва про метрологічну реєстрацію в ДП «Укрметртестстандарт» на предмет відповідності технічних характеристик ваг, а також відображення цих даних в складених відповідачем документах законодавством не передбачено.

Форма довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю встановлена Порядком взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, що затверджений спільним Наказом Міністерства інфраструктури України та Міністерства внутрішніх справ України від 10 жовтня 2013 № 1007/1207.

Форма акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів встановлена Порядком зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної служби з безпеки на транспорті та її територіальних органів, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2013 року № 422.

Вказані документи не передбачають внесення даних про вагове обладнання, яким проводиться зважування, та режим його роботи.

Проте, згідно з п.п. 12 та 13 Порядку вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Для реалізації п. 14 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879, наказом Міністерства інфраструктури України від 28 липня 2016 року №255 затверджені Вимоги до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування.

Відповідно до п. 8 та 9 Вимог вимірювальне і вагове обладнання пересувного пункту повинно бути атестовано на проведення вимірювань та мати відповідне свідоцтво спеціально уповноваженого органу у сфері метрології.

Вагове обладнання повинно забезпечувати поосьове зважування у русі і визначати повну масу вантажного транспортного засобу з похибкою не більше ніж 2 % та дискретністю вимірювання в межах технічних характеристик вагового обладнання, визначених виробником.

Згідно із поданими відповідачем документами, зважування транспортного засобу, який належить позивачу, здійснювався пересувною автомобільною вагою типу 030T-AS2-PWIA, зав.№403, виробник «ESIT ELEKTRONIK SISTEMLER IMALAT ve TIKARET LTD STI». Автомобільні ваги мають свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №П33М880205020: сертифікат перевірки типу № UA.TR.002.CT.0115-17 Rev.0 від 27.1 чинне з 10.07.2020 по 10.07.2021 (а.с.108 зворот).

За результатами повірки встановлено, що прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісь 030T-AS2-PWIA відповідає вимогам п.5.2 ДСТУ OIML R 134-1:2010 «Прилади автоматичні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісі. Загальні технічні вимоги та методи випробування за класом 2D. Діапазон зважування маси: max=30000 кг; min=500 кг; ціна похибки 50 кг, клас точності: звичайний».

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначає Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 року № 1567 (далі - Порядок №1567).

Пункт 4 Порядку №1567 регламентує, що державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка. Графік проведення рейдових перевірок складається та затверджується керівником Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин (п.12, 13 Порядку №1567).

Рейдова перевірка проводиться у строк, зазначений у направленні на перевірку (п.19 Порядку №1567).

Судом встановлено, що перевірку позивача проведено ОСОБА_2 , що вбачається з довідки №0001911 від 24.07.2020 (а.с.106) та акту №028711 від 24.07.2020 (а.с.105 зворот), при цьому, зазначена посадова особа не була направлена на рейдову перевірку відповідно до направлення №026433 від 17.07.2020 (а.с.107), що суперечить приписам Порядку №1567, а відтак проведена перевірка є такою, що вчинена не у межах повноважень, що надані законодавством України.

Відповідно до п.16 Порядку №1567 (у редакції станом на момент спірних правовідносин), рейдова перевірка проводиться групою посадових осіб Укртрансбезпеки у кількості не менш як дві особи. Габаритно-ваговий контроль проводиться однією посадовою особою Укртрансбезпеки у разі залучення до рейдової перевірки посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Укртрансбезпеки та власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю, а також посадових осіб органу місцевого самоврядування та/або місцевої держадміністрації.

У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Проте, з довідки №0001911 від 24.07.2020 (а.с.106) та акту №028711 від 24.07.2020 (а.с.105 зворот) не вбачається, що рейдову перевірку, зокрема, габаритно-ваговий контроль проведено посадовими особами у відповідності до приписів п.16 Порядку №1567, тобто, проведена перевірка проводилась не у спосіб, що визначений законодавством.

Відповідно до п.18 Порядку № 879, за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

Також, за змістом п.п.4,5 п.4 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10.12.2013 № 1007/1207 (далі - Порядок № 1007/1207), посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю: видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю; складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30-31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю.

Тобто, з приписів Порядку №879 та Порядку №1007/1207 слідує, що саме довідка про здійснення габаритно-вагового контролю є підтверджуючим документом щодо результатів здійснення габаритно-вагового контролю, проте, довідка №0001911 від 24.07.2020 (а.с.106) складена та підписана особою, яка не мала повноважень проводити габаритно-ваговий контроль, а, відповідно, й складати зазначену довідку. Зазначене відповідачем при розгляді справи не спростовано.

Відповідно до пунктів 25, 26, 27 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Таким чином, Порядок №1567 визначає, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання, яка про час і місце розгляду такої справи повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.03.2018 у справі № 813/5802/15, а тому відповідно до статті 242 КАС суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Позивач був повідомлений про розгляд справи про порушення, що власне їм не заперечується.

Проте, суд зазначає, що спірне рішення суб`єкта владних повноважень (постанова управління Укртрансбезпеки в Одеській області №214801 від 24.07.2020 року) не відображає складу правопорушення та посилання на нормативний акт, який порушив позивач.

В оскаржуваній постанові у графі щодо допущеного правопорушення зазначено « 24.07.20р., а/д М-05, Київ-Одеса, (Підстава: Акт від 24.07.20р. №240367)» відповідальність за яке передбачена ч.1 абз.15 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Таке рішення не відповідає вимозі до рішень суб`єкта владних повноважень щодо його обґрунтованості, вмотивованості та прийняття з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, які повинні бути відображені в постанові.

Також, суд враховує, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36 від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Отже, рейдова перевірка управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області була проведена не у межах та не у спосіб визначений чинним законодавством.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що порушення контролюючим органом способу реалізації владних управлінських функцій зумовлює відсутність правових наслідків перевірки. Тож, спірна постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №214801 від 24.07.2020 року є протиправною, а позов про її скасування слід задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 та ч. 2 ст. 73 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що, позивачем за подачу даної позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 3363,20 грн. згідно квитанції №45 від 10.10.2020 (а.с.8) та квитанції №ПН1795 від 06.11.2020 (а.с.38)

Зважаючи на вищевикладене, враховуючи часткове задоволення вимог позивача суд дійшов висновку про стягнення з Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки за рахунок його бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судового збору у розмірі 2522,40 грн.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову управління Укртрансбезпеки в Одеській області про застосування адміністративно-господарського штрафу №214801 від 24.07.2020 року про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2522,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_7 ).

Відповідач - Південне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки (вул. Успенська, буд.4, м. Одеса, 65014, ).

Суддя Вовченко O.A.