Справа № 620/4716/20
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2021-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/4716/20 Головуючий у 1 інстанції: Тихоненко О.М.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Безименної Н.В.

Оксененка О.М.

За участю секретаря Вінокурової І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Оксамит Смаку» до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Оксамит Смаку» (далі - ТОВ «Оксамит Смаку») звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області, в якому просив: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області від 05.10.2020 року № 0 та № 0.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2020 року позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області від 05.10.2020 № 0 та № 0.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Головне управління ДПС у Чернігівській області звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що документально не підтверджується транспортування насіння соняшнику між позивачем та його контрагентами. Також, апелянт зазначає, що у контрагентів позивача відсутні власні та орендовані складські приміщення, а тому, не підтверджується реальність зберігання насіння соняшнику. Крім того, апелянт стверджує, що фактичного руху товару не було, а наявне тільки документальне оформлення придбання вищезазначених товарів з метою безпідставного формування податкового кредиту та витрат.

15 березня 2021 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Оксамит Смаку» надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.

Разом із відзивом на апеляційну скаргу Товариством з обмеженою відповідальністю «Оксамит Смаку» подано заяву щодо витрат на правничу допомогу, в якій просить стягнути з за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн.

22 березня 2021 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача - Головного управління ДПС у Чернігівській області надійшло заперечення на клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 16 травня 2018 року Ніжинською районною державною адміністрацією ТОВ «Оксамит Смаку» зареєстровано в якості юридичної особи та взято на податковий облік як платника податків з 16.05.2018 року, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Видами діяльності ТОВ «Оксамит Смаку» є: 10.41 виробництво олії та тваринних жирів (основний); 16.29 виробництво інших виробів з деревини; виготовлення виробів з корка, соломки та рослинних матеріалів для плетіння; 46.33 оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами; 46.71 оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами.

Головним управлінням ДПС у Чернігівській області, відповідно до наказу від 18.08.2020 року № 1166 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача», п. 200.11 ст. 200 розділу V Податкового кодексу України та на підставі п.п. 78.1.8 п.78.1 ст. 78, ст. 82 глави 8 розділу ІІ кодексу проведена документальна перевірка ТОВ «Оксамит Смаку» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за червень 2020 року (податкова декларація з податку на додану вартість від 20.07.2020 р. № ), за результатами якої складено Акт від 15 вересня 2020 року №433/07/42136963 про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Оксамит Смаку» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за червень 2020 року (далі - Акт перевірки).

Згідно висновку вказаного Акту, документальною позаплановою перевіркою встановлено порушення ТОВ «Оксамит Смаку» вимог Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VІ в частині достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за червень 2020 року, а саме: в порушення п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст. 198, п. 200.1, п.200.4 статті 200, ПК України, пунктів 4, 5 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 р. № 21 в результаті чого, завищено суму бюджетного відшкодування за червень 2020 року на 419569,00 грн. та завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду та відображається в рядку 21 декларації за червень 2020 року на 347194,00 грн.

Такі висновки контролюючого органу ґрунтуються на тому, що перевіркою ТОВ «Оксамит Смаку» не підтверджено реальність здійснення господарських операцій ФГ «Лан» та ФГ «Барс». Встановлено здійснення постачання позивачу товару «насіння соняшнику» за червень 2020 року на суму податку на додану вартість за відсутності реального (законного) джерела його походження, тобто фактичного руху товару не було, а наявне лише документальне оформлення придбання товару з метою безпідставного податкового кредиту та витрат. Зазначено, що первинні документи складені всупереч вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", не мають юридичної сили первинних документів. Також, перевіркою встановлено, що у контрагентів ТОВ «Оксамит Смаку» були відсутні матеріальні та трудові ресурси, необхідні для вчинення дій, що становлять зміст оформлених господарських операцій з постачання товарів.

21 вересня 2020 року (вх. Від 21.09.2020 року № 17049/10) ТОВ «Оксамит Смаку» було подано заперечення до вищевказаного Акту перевірки, на які листом від 30.09.2020 року №1515/10/25-01-07-01-06 податковим органом надано відповідь, згідно якої, аргументи ТОВ «Оксамит Смаку» не є достатньо обґрунтованими та не можуть бути враховані при винесенні податкових повідомлень-рішень.

На підставі Акту перевірки Головним управлінням ДПС у Чернігівській області винесено податкові повідомлення-рішення від 05 жовтня 2020 року, а саме:

- № 0, яким ТОВ «Оксамит Смаку» зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку у розмірі 419569,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) в розмірі 104892,25 грн.;

- № 0, яким ТОВ «Оксамит Смаку» зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість та застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 347194,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також, через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Розділом V ПК України визначено порядок нарахування та сплати податку на додану вартість.

За приписами пункту 185.1 статті 185 ПК України, об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Пунктом 188.1 ст. 188 ПК України передбачено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни).

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

У відповідності до п. 198.1 ст. 198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

В силу п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

За змістом пункту 198.3 статті 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Норми п. 198.6 ст. 198 ПК України визначають, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Положеннями п. 44.1 ст. 44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

В силу частини 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року №996-XIV (далі - Закон №996-XIV) бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Первинні документи для надання їм юридичної сили повинні мати обов`язкові реквізити, передбачені ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

У іншому випадку, відповідно до норм податкового законодавства, у платника податків не виникає права відносити до складу податкового кредиту, витрати без належних на те документів, обов`язковість заповнення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Згідно ст. 1 Закону №996-XIV, первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Частиною 1 статті 9 Закону №996-XIV визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (частина 2 статті 9 Закону №996-XIV).

Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок, встановлений Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Виходячи з вищенаведеного, відображенню в бухгалтерському обліку та податковій звітності підлягає лише та господарська операція, яка фактично відбулась, при наявності первинного документу, що підтверджує таку господарську операцію.

Відповідно до абзацу 2 пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за номером 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Пунктом 2.4 Наказу №88 визначено, що первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі, договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням ДПС у Чернігівській області проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Оксамит Смаку» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за червень 2020 року.

За результатами проведення перевірки контролюючим органом складено Акт від 15 вересня 2020 року № 433/07/42136963 у якому зазначено про порушення ТОВ «Оксамит Смаку» вимог Податкового кодексу в частині достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за червень 2020 року, а саме: в порушення п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст. 198, п. 200.1, п.200.4 статті 200, ПК України, пунктів 4, 5 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 р. № 21 в результаті чого, завищено суму бюджетного відшкодування за червень 2020 року на 419569,00 грн. та завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду та відображається в рядку 21 декларації за червень 2020 року на 347194,00 грн. (Т. 1 а.с. 24-49).

На підставі вищевказаного Акту перевірки Головним управлінням ДПС у Чернігівській області винесено наступні податкові повідомлення-рішення від 05 жовтня 2020 року:

- № 0, яким ТОВ «Оксамит Смаку» зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку у розмірі 419569,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) в розмірі 104 892,25 грн. (Т. 1 а.с. 19-20).

- № 0, яким ТОВ «Оксамит Смаку» зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість та застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 347 194,00 грн. (Т. 1 а.с. 21-22).

Висновки контролюючого органу про порушення ТОВ «Оксамит Смаку» податкового законодавства щодо нарахування та сплати податку на додану вартість ґрунтуються на аналізі господарських відносин позивача із контрагентами - Фермерським господарством «Лан» (далі - ФГ «Лан») та Фермерським господарством «БАРС «Мащенка В.М.» (далі - ФГ «Барс»).

Матеріали справи свідчать, що між ТОВ «Оксамит Смаку» (Покупець) та ФГ «Лан» (Продавець) укладено Договір купівлі-продажу № 02/06/2020 від 02 червня 2020 року (Т. 1 а.с. 120-122).

Відповідно до пункту 1.1 вищевказаного Договору №02/06/2020, Постачальник передає, а Покупець приймає та сплачує, на умовах, що вказуються у специфікаціях (додатках) до даного Договору, сільськогосподарську продукцію, надалі по тексту - товар.

Згідно п.п. 2.1-2.3 Договору № 02/06/2020, найменування товару - згідно специфікацій. Кількість товару - згідно специфікацій. Ціна товару одну тонну товару становить - згідно специфікацій.

У відповідності до Специфікацій від 02 червня 2020 року №1, від 04 червня 2020 року №2, від 05 червня 2020 року № 3, від 09 червня 2020 року №5, від 16 червня 2020 року №4, що є Додатками до Договору № 02/06/2020, сторони дійшли згоди про поставку товару - «Насіння соняшника 2019 року врожаю» (Т. 1 а.с. 123,141, 152, 166, 175).

На підтвердження здійснення операцій з поставки товару позивачем надано:

- заявки на відвантаження від 03 червня 2020 року №03/06, від 04 червня 2020 року №04/06, від 05 червня 2020 року №05-06, від 09 червня 2020 року №09/06, від 16 червня 2020 року №16/064 (Т. 1 а.с. 124, 142, 153, 167, 176).

- видаткові накладні від 03 червня 2020 року №ФГ-0000017, від 04 червня 2020 року №ФГ-0000018, від 05 червня 2020 року №ФГ-0000019, від 09 червня 2020 року №ФГ-0000021, від 16 червня 2020 року №ФГ-0000022, від 16 червня 2020 року №ФГ-000022 (Т.1 а.с. 128, 144, 156, 168, 178).

- товарно-транспортні накладні: від 03 червня 2020 року №1-3, від 04 червня 2020 року №4, від 05 червня 2020 року №5-6, від 09 червня 2020 року №9, від 16 червня 2020 року №11 (Т. 1 а.с. 125-127,143, 154-155, 165, 177).

- рахунки-фактури: №ФГ-0000011 від 02 червня 2020 року, №ФГ-0000012 від 05 червня 2020 року, №ФГ-0000021 від 16 червня 2020 року (Т. 1 а.с. 130, 158, 180).

Здійснення оплати вищевказаного товару підтверджується платіжними дорученнями: від 02 червня 2020 року №1047 на суму 1 130 000,40 грн., від 03 червня 2020 року №1050 на суму 93 564,03 грн., від 04 червня 2020 року №1051 на суму 395 500,14 грн., від 04 червня 2020 року №1052 на суму 46 104,02 грн., від 05 червня 2020 року №1063 на суму 500 000,00 грн., від 09 червня 2020 року №1064 на суму 630 000,40 грн., від 11 червня 2020 року №1068 на суму 76 614,03 грн., від 16 червня 2020 року №1075 на суму 352 819,88 грн. (Т. 1 а.с. 139-140, 150-151, 163-164, 174,185).

Відповідно до Довідок ФГ «Лан» від 03 червня 2020 року №5, від 04 червня 2020 року №6, від 05 червня 2020 року №7, від 09 червня 2020 року №8, від 16 червня 2020 року №9, насіння соняшнику 2019 року врожаю, яке реалізоване ТОВ «Оксамит Смаку» з 03.06.2020 року по 05.06.2020 року, 09.06.2020 року та 16.06.2020 року, згідно видаткових накладних від 03.06.2020 р. № 17, від 04.06.2020 р. №18, від 05.06.2020 р. №19, від 09.06.2020 р. №9 та від 16.06.2020 року №22 вирощене на орендованих землях ФГ «Лан» та ФГ «Лан» є виробником даного насіння (Т. 1 а.с. 129,145,157, 169, 179).

За наслідками зазначених операцій щодо купівлі-продажу насіння соняшнику, ФГ «Лан» надіслало на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних наступні податкові накладні: від 02.06.2020 року №1 та від 03.06.2020 року №2, від 04.06.2020 року

№3, від 05.06.2020 року №4, від 09.06.2020 року №5, від 16.06.2020 року №7 (Т. 1 а.с. 131, 135, 146,170, 181).

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «Оксамит Смаку» (Покупець) та ФГ «БАРС «Мащенка В.М.» (Продавець) укладено Договір купівлі-продажу № 12/06/2020 від 12 червня 2020 року, відповідно до пункту 1.1 якого, Постачальник передає, а Покупець приймає та сплачує, на умовах, що вказуються у специфікаціях (додатках) до даного Договору сільськогосподарську продукцію, надалі по тексту товар (Т. 1 а.с. 186-187).

Згідно п.п. 2.1-2.3 Договору №12/06/2020, найменування товару - згідно специфікацій. Кількість товару - згідно специфікацій. Ціна товару одну тонну товару становить - згідно специфікацій.

У відповідності до Специфікації №1-2 від 16 червня 2020 року, що є Додатками до Договору № 12/06/2020, сторони дійшли згоди про поставку товару - «Насіння соняшника 2019 року врожаю» (Т. 1 а.с. 188, 199).

На підтвердження здійснення операцій з поставки товару ТОВ «Оксамит Смаку» надано:

- заявки на відвантаження: від 16 червня 2020 року №16/06, від 04 червня 2020 року №04/06, від 05 червня 2020 року №05-06, від 09 червня 2020 року №09/06, від 16 червня 2020 року №16/064 (Т. 1 а.с. 189, 200).

- видаткові накладні від 16 червня 2020 року №ФБ-0000004, №ФБ-0000005, №ФБ-0000007, №ФБ-0000008 (Т.1 а.с. 190-190, 201-202).

- товарно-транспортні накладні від 16 червня 2020 року №1-4 (Т. 1 а.с. 192-193, 203-204).

- рахунок-фактуру №ФБ-0000005 від 16 червня 2020 року (Т. 1 а.с. 201).

Здійснення оплати вищевказаного товару підтверджується платіжними дорученнями від 16 червня 2020 року № 1076 на суму 877 106,31 грн. та від 16 червня 2020 року №1077 на суму 498 869,83 грн. (Т. 1 а.с. 198, 209).

За наслідками зазначених операцій щодо купівлі-продажу насіння соняшнику, ФГ «БАРС «Мащенка В.М.» надіслало на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні від 16 червня 2020 року №1 та №2 (Т. 1 а.с. 195, 206).

Матеріали справи, також, свідчать, що на підтвердження факту здійснення господарських операцій ТОВ «Оксамит Смаку» надано наступні докази: Договір оренди нерухомого майна № 01/09/19 від 01.09.2019 року, укладеного між ТОВ «Оксамит Смаку» (Орендар) та Приватним акціонерним товариством «Ніжинська меблева фабрика» (Орендодавець), відповідно до якого, Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування частину нежитлової будівлі, загальною площею 1686,1 кв м, яке розташоване за адресою м. Ніжин, вул. Липіврізька, 53, даний об`єкт оренди використовується орендарем для здійснення господарської діяльності, Акт приймання -передачі від 01.09.2019 р. та свідоцтво про право власності на нерухоме майно; Контракт № 522340 від 17.12.2019 р. щодо придбання позивачем сідельного тягача колісного та митної декларації; Договори найму (оренди) ТОВ «Оксамит Смаку» наземного транспортного засобу; нотаріально посвідчені заяви фізичних осіб, які працюють водіями у ТОВ «Оксамит Смаку»; витяг з журналу обліку та контролю вхідної сировини; наказ про вихід готової продукції; довідку-розрахунок калькуляцію собівартості продукції за червень 2020 року; витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо реєстрації контрагентів позивача у встановленому законодавством порядку; звіти про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду на 01.12.2019 р.; звіти про посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2019 року; Договори оренди зерносховищ контрагентами ТОВ «Оксамит Смаку» (Т. 1 а.с. 63, 64, 66-71, 76-98, 101-115, 118-119, 211-214, Т. 2 а.с.116-119).

Таким чином, колегія суддів вважає, що первинні документи, надані ТОВ «Оксамит Смаку» на підтвердження здійснення господарських операцій із зазначеними вище контрагентами, враховуючи співвідношення вчинених господарських операцій з основним видом діяльності позивача, підтверджують формування показників податкової звітності та вказують на реальність господарських операцій, які є підставою для формування податкового обліку підприємства.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що придбаний у Фермерського господарства «Лан» та Фермерського господарства «Барс «Мащенка В.М.» товар було використано ТОВ «Оксамит Смаку» у межах власної господарської діяльності з метою отримання прибутку.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, в обґрунтування прийняття спірних податкових повідомлень-рішень відповідачем не наведено обставин, які б вказували на безтоварність операцій. Висновки відповідача ґрунтуються на даних податкової інформації щодо спірних контрагентів, а не аналізу суті та наслідків господарських операцій, які мали місце у перевіряємому періоді, що, в свою чергу, не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірних договорів за умови наявності первинних документів, які спростовують такі доводи.

Доводи апелянта про ненадання позивачем картки аналізу зерна, виданих сертифікованою лабораторією на кожну партію товару, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки, позивачу на підставі Договорів купівлі-продажу від 02 червня 2020 року № 02/06/2020 та від 12 червня 2020 року № 12/06/2020, контрагентами здійснювалася поставка не зерна, а соняшнику.

Щодо посилання апелянта на те, що в Договорах купівлі-продажу № 02/06/2020, № 12/06/2020 та в Специфікаціях до них різняться показники, де саме відбувалась поставка: на складі Продавця (як зазначено в Договорі) чи на складі Покупця (як зазначено в Специфікаціях), слід вказати наступне.

Так, ТОВ «Оксамит Смаку» у відзиві на апеляційну скаргу зазначило, що у Специфікаціях до Договорів міститься описка та помилково зазначена адреса складу позивача, як адреса, з якої робиться самовивіз. При цьому, в п. 4.1. Договорів купівлі-продажу № 02/06/2020 та № 12/06/2020 міститься пряма вказівка на те, що місце передачі товару - склад Продавця, а поставка товару окремими партіями здійснюється Покупцем автомобільним транспортом.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інформація про те, що місце передачі товару -склад Продавця підтверджується відомостями, що містяться у товарно-транспортних накладних.

З приводу доводів апелянта про те, що у товарно-транспортних накладних у графі «пункт навантаження» зазначено лише населений пункт, а саме: с. Городня, Ічнянського району Чернігівської обл. та не вказано адреси, а у графі «пункт розвантаження» зазначено лише населений пункт, а саме: м. Ніжин та не вказано адреси, колегія суддів зазначає наступне.

ТОВ «Оксамит Смаку» надано суду нотаріально завірені заяви працівників позивача - водіїв: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в яких зазначені особи підтвердили, що перевезення соняшнику здійснювалося між адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 (Т. 2 а.с. 116-119).

Щодо посилання апелянта на те, що у видаткових накладних у графі «Постачальник» по ФГ "Лан" зазначений розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 в філія ЧОУ АТ «Ощадбанк», проте, даний рахунок закритий 19.09.2019 року, ТОВ «Оксамит Смаку» у відзиві на апеляційну скаргу зазначено, що у видаткових накладних був вказаний старий формату рахунку (до переходу на IBAN).

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що у рахунках-фактурах, виписаних ФГ "Лан" зазначений вірний розрахунковий рахунок (Т. 1 а.с. 130, 158, 180).

Доводи апелянта про відсутність у контрагентів позивача власних чи орендованих приміщень для зберігання соняшнику, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки, матеріали справи містять Договори оренди зерносховищ №3 та №4 від 23 березня 2016 року, що укладені між ОСОБА_5 (Орендар) та Фермерським господарством «Лан» та Фермерським господарством «Барс «Мащенка В.М.» (Т. 1 а.с. 101-102, 118-119).

Крім того, зберігання соняшнику у зерносховищах, орендованих на підставі вищевказаних Договорів оренди зерносховищ №3 та №4 підтверджується листами ФГ «Лан» та ФГ «Барс « ОСОБА_6 » до Головного управління ДПС у Чернігівській області від 21 вересня 2020 року №4 та від 21 вересня 2020 року №10 (Т. 1 а.с. 99, 116).

Посилання апелянта на відмінність даних, наданих контрагентами позивача про урожайність соняшнику даним Статистичного бюлетеня «Площі, валові збори та урожайність сільськогосподарських культур, плодів, ягід та винограду» у 2019 році виданого Головним управлінням статистики у Чернігівській області урожайність соняшнику в Ічнянському районі Чернігівської обл., колегія суддів вважає безпідставними, оскільки, Статистичний бюлетень містить відомості про середню врожайність регіону, а не конкретно врожайність ФГ «Лан» та ФГ «Барс».

Доводи апелянта про відсутність у контрагентів позивача необхідних умов для здійснення господарської діяльності, зокрема, відсутність працівників, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки, дана обставина не виключає можливості реального виконання ними господарських операцій та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди позивачем, так як, залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу).

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 19 листопада 2019 року у справі № 826/16304/17.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області від 05 жовтня 2020 року № 0 та № 0.

Як було вищевказано, разом із відзивом на апеляційну скаргу ТОВ «Оксамит Смаку» подано заяву щодо витрат на правничу допомогу, в якій просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн.

У запереченнях на клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу Головне управління ДПС у Чернігівській області зазначає, що розмір заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу є завищеним, відзив на апеляційну скаргу містить ті ж розділи та підрозділи, що й у позовній заяві, а справа не є складною з урахуванням її фактичних обставин та предмету спору.

В силу ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У свою чергу, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, законодавцем включено витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України).

Положення ч.ч. 1-2 ст. 134 КАС України визначають, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

В силу положень ч. 5 ст. 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 14 листопада 2019 року у справі № 826/15063/18 зазначив наступне: «…суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи».

На підтвердження витрат здійснення витрат на професійну правничу допомогу матеріали справи містять та надано позивачем: Договір про надання правничої допомоги від 16 жовтня 2020 року №16/10/20; Заявку № 1 до Договору про надання правничої допомоги №16/10/20 від 16 жовтня 2020 року; Детальний опис робіт (наданих послуг) по Заявці № 1 від 16.10.2020 р. до Договору про надання правничої допомоги №16/10/20 у суді апеляційної інстанції; Рахунок на оплату № 3 від 09.03.2021 року в розмірі 25 000,00 грн.; Виписку за рахунками за період з 09.03.2021 р. по 10.03.2021 р. на підтвердження факту сплати ТОВ «Оксамит Смаку» послуг за надання правничої допомоги на загальну суму 25000,00 грн.

Матеріали справи свідчать, що між АДВОКАТСЬКИМ ОБ`ЄДНАННЯМ «БОЯРИНЦЕВ ТА ПАРТНЕРИ» в особі керуючого партнера Бояринцева О.А. та ТОВ «Оксамит Смаку» (Клієнт) укладено Договір про надання правничої допомоги від 16 жовтня 2020 року №16/10/20, відповідно до п. 1.1 якого, Адвокатське об`єднання зобов`язується надавати Клієнту правничу допомогу в справах, а Клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правничу допомогу, компенсувати фактичні витрати на їх надання в обсязі та на умовах, визначених Договором (Т. 2 а.с.177-179).

Відповідно до пункту 3.1 вищевказаного Договору, гонорар за цим Договором становить суму всіх гонорарів визначених у Заявках до цього Договору.

Згідно п. 4.2 Заявки № 1 до Договору про надання правничої допомоги №16/10/20 від 16 жовтня 2020 року, за представництво у Шостому апеляційному адміністративному суді (суді апеляційної інстанції) - після постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження/подачі апеляційної скарги в інтересах Клієнта, Клієнт сплачує на рахунки адвокатського об`єднання вказані в реквізитах цієї Заявки 25 000,00 грн.

Згідно Детального опису робіт (наданих послуг) по Заявці № 1 від 16.10.2020 р. до Договору про надання правничої допомоги №16/10/20 у суді апеляційної інстанції, адвокатом були надані наступні послуги: 1) складання відзиву на апеляційну скаргу на рішення (8 сторінок); 2) складання відзиву на апеляційну скаргу на додаткове рішення (2 сторінки); 3) складання заяви щодо витрат на правничу допомогу (4 сторінки); 4) відвідання судового засідання (орієнтовно з урахуванням підготовки).

Колегією суддів, також, враховується, що предметом позову є скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області від 05.10.2020 року № 0 та № 0 та ціна позову у даній справі складає 871 655,20 грн.

Проаналізувавши надані документи, предмет позову та конкретні обставини справи, суть виконаних послуг та враховуючи заперечення Головного управління ДПС у Чернігівській області на клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів вважає, що сума 25 000,00 грн. не є співмірною, а відтак, приходить до висновку про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції до 8 000,00 грн., що буде, за даних обставин справи, справедливим і співмірним відшкодуванням таких.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Оксамит Смаку» та наявність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2020 року залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернігівській області (14000, м. Чернігів, вул. Реміснича, 11, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Оксамит Смаку» (16600, Чернігівська область, м. Ніжин, вул. Липіврізька, 53, ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 (вісім тисяч) 00 грн.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Безименна Н.В.

Оксененко О.М.

Повний текст постанови виготовлено 29.03.2021 р.