Справа № 440/7733/20
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2021-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/7733/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Бойка С.С., розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної в м. Полтаві ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

22 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної в м. Полтаві ради про визнання протиправними та скасування рішення оформленого протоколом №2 від 28.09.2020 про зняття статусу особи з інвалідності внаслідок війни другої групи та відмови у продовженні терміну дії посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни серії НОМЕР_1 та зобов`язання відновити ОСОБА_1 статус особи з інвалідністю внаслідок війни 2 групи та видати посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни з продовженням терміну дії.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що відповідачем протиправно вилучено посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни з огляду на те, що він набув статусу інваліда війни у порядку, передбаченому законодавством.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).

12 січня 2021 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшов відзив Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної в м. Полтаві ради на позов. У відзиві відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказуючи, що позивач не відповідає вимогам пункту 2 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а тому прийнято рішення про скасування встановленого ОСОБА_1 статусу ветерана війни із зняттям статусу особи з інвалідністю внаслідок війни 2 групи та вилученням посвідчення.

Відповідно до приписів статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), зокрема, справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що 03 вересня 2008 року ГУМВС України в Полтавській області складено Акт розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 17.08.2008 близько 10:00 год. форми Н-5 та Акт №39 про нещасний випадок, що стався із капітаном міліції ОСОБА_1 .

Згідно вищевказаних Актів нещасний випадок із ОСОБА_1 стався в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.

19 лютого 2018 року медичною (військово-лікарською) комісією ДУ "ТМО МВС України по Полтавській області" складено Свідоцтво про хворобу №47, згідно висновків якого "ТРАВМА ОСОБА_1 , ТАК, пов`язана з виконанням службових обов`язків".

Відповідно до Довідки до ата огляду МСЕК серії АВ №0564906 ОСОБА_1 з 22 березня 2018 року встановлено другу групу інвалідності - травми пов`язані з виконанням службових обов`язків.

10 травня 2020 року Управлінням соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтава ради ОСОБА_1 видано посвідчення інваліда вівйни серії НОМЕР_1 строком дії до 01 квітня 2020 року.

Згідно Витягу з протоколу засідання комісії щодо перегляду, скасування рішення про встановлення статусу ветерана війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 28 вересня 2020 року №2 переглянуто та скасовано рішення про надання ОСОБА_1 статусу особи з інвалідністю внаслідок війни 2 групи та вилучено відповідне посвідчення.

Позивач не погоджуючись із такими діями Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної в м. Полтава ради, звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Завданням адміністративного судочинства, згідно частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися, судом встановлено наступне.

Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII (далі Закон № 3551-XII) визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 7 Закону № 3551-XII до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю, зокрема, з числа: осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами.

Врегулювання питань, пов`язаних з розслідуванням та веденням обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України здійснюється Порядком розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27 грудня 2002 року № 1346 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 31 січня 2003 року за № 83/7404 (далі Порядком № 1346).

Відповідно до пункту 3.9 Порядку № 1346 Комісія з розслідування визнає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків", якщо він трапився в період проходження служби під час:

припинення або запобігання злочинам або правопорушенням;

вчинення дій із забезпечення особистої безпеки громадян, захисту їх прав і свобод;

охорони і забезпечення громадського порядку;

несення постової чи патрульної служби;

виявлення і розкриття злочинів, розшуку осіб, що їх учинили;

забезпечення безпеки дорожнього руху;

участі в ліквідації наслідків аварії, пожежі, катастрофи, стихійного лиха та інших надзвичайних подій;

виконання потерпілим трудових (посадових, функціональних) обов`язків за режимом роботи підрозділу, у тому числі у відрядженні;

перебування на робочому місці, на території підрозділу або в іншому місці роботи чи служби (далі - робота) з моменту прибуття потерпілого в підрозділ до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього розпорядку підрозділу, у тому числі протягом робочого та надурочного часу, або, за дорученням керівника, у неробочий час;

підготовки до роботи та приведення в порядок після закінчення роботи знарядь праці, засобів захисту, одягу, а також здійснення заходів щодо особистої гігієни, пересування по території підприємства перед початком роботи і після її закінчення;

проїзду на роботу чи з роботи на транспортному засобі, що належить підрозділу, або іншому транспортному засобі відповідно до укладеного договору;

проведення навчання, тренувань, обов`язкових фізичних занять у встановлений час, участі в спортивних змаганнях, професійних та кваліфікаційних конкурсах;

використання власного транспорту в інтересах підрозділу з дозволу або за письмовим дорученням керівника підрозділу;

провадження дій в інтересах підрозділу, у якому проходить службу (працює) потерпілий;

прямування працівника до об`єкта (між об`єктами) обслуговування за затвердженими маршрутами;

прямування потерпілого до місця чи з місця відрядження згідно з установленим завданням про відрядження.

За змістом пункту 3.10 пункту Порядку № 1346 Комісія з розслідування також визнає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків", якщо він стався в період проходження служби внаслідок:

безпосереднього впливу правопорушника (злочинця) на працівника (учинення опору, захват заручником, напад на працівника, який перебуває не при виконанні службових обов`язків, з метою помсти за законні дії з припинення правопорушення, затримання або викриття правопорушника в період служби тощо);

спроби самогубства працівника під впливом психофізіологічних, небезпечних та шкідливих факторів, пов`язаних з виконанням службових обов`язків;

травмування внаслідок нестатутних відносин (у разі відсутності вини потерпілого);

раптового погіршення стану здоров`я працівника під час виконання ним трудових (посадових) обов`язків у разі відсутності умов, зазначених у третьому, четвертому та шостому абзацах пункту 3.11 цього розділу, що визнається пов`язаним з виконанням службових обов`язків за умови, що погіршення стану здоров`я працівника сталося внаслідок впливу небезпечних чи шкідливих виробничих факторів, що підтверджено медичним висновком, або якщо потерпілий не проходив медичного огляду, передбаченого законодавством, а робота, що виконувалася, протипоказана потерпілому відповідно до медичного висновку про стан його здоров`я. Медичний висновок щодо зв`язку погіршення стану здоров`я працівника з впливом на нього небезпечних чи шкідливих виробничих факторів або щодо протипоказання за станом здоров`я працівника виконувати зазначену роботу видається лікувально-профілактичним закладом за місцем лікування потерпілого на запит керівника підрозділу чи голови комісії з розслідування;

в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.

Нещасний випадок, що стався за обставин, не пов`язаних з виконанням службових обов`язків, зазначених у пунктах 3.9, 3.11 Порядку № 1346 комісія з розслідування має визнавати таким, що трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків.

Системний аналіз наведених норм законодавства дозволяє дійти висновку, що право на отримання статусу інваліда війни згідно з пунктом 2 частини другої статті 7 Закону № 3551-ХІІ законодавець пов`язує з тим, що інвалідність працівника сталася в період проходження служби при виконанні службових обов`язків, пов`язаних, зокрема, із виконання потерпілим трудових (посадових, функціональних) обов`язків за режимом роботи підрозділу, у тому числі у відрядженні та наявністю передбачених Порядком обставин, що призвели до травмування чи захворювання.

Відповідно до довідки МСЕК серія 12 ААБ №703700 ОСОБА_1 визнано інвалідом 2 групи в зв`язку з травмою, пов`язаною з виконанням службових обов`язків.

Враховуючи матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що отримана позивачем травма, яка стала підставою для встановлення ОСОБА_1 інвалідності 2 групи, пов`язана з виконанням службових обов`язків.

Відповідно до абзацу 2 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1317 "Питання медико-соціальної експертизи" (далі Постанова №1317) медико-соціальна експертиза потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання проводиться після подання акта про нещасний випадок на виробництві, акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року №1112 (Офіційний вісник України, 2004 р., № 35, ст. 2337), висновку спеціалізованого медичного закладу (науково-дослідного інституту професійної патології чи його відділення) про професійний характер захворювання, направлення лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я або роботодавця чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, або робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків, суду чи прокуратури.

Відповідно до пункту 12 Постанови №1317 причинний зв`язок інвалідності колишніх військовослужбовців з перебуванням на фронті або з виконанням ними інших обов`язків військової служби встановлюється на підставі документів, виданих військово-лікувальними закладами, а також інших документів, що підтверджують факт отримання поранення (захворювання).

Пунктом 26 Постанови №1317 передбачено, що особі, що визнана інвалідом, залежно від ступеня розладу функцій органів і систем організму та обмеження її життєдіяльності встановлюється I, II чи III група інвалідності. I група інвалідності поділяється на підгрупи А і Б залежно від ступеня втрати здоров`я інваліда та обсягу потреби в постійному сторонньому догляді, допомозі або нагляді.

Причинами інвалідності є:

загальне захворювання;

інвалідність з дитинства;

нещасний випадок на виробництві (трудове каліцтво чи інше ушкодження здоров`я);

професійне захворювання;

поранення, контузії, каліцтва, захворювання:

одержані під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язані з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, що визнані такими згідно із законодавством, в районі воєнних дій на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю у бойових діях у мирний час;

одержані під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди;

одержані в районах бойових дій у період Другої світової війни та від вибухових речовин, боєприпасів і військового озброєння у повоєнний період; від вибухових речовин, боєприпасів і військового озброєння на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях до 1 грудня 2014 р., а з 1 грудня 2014 р. - на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, та в населених пунктах, розташованих на лінії зіткнення, під час проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях; під час виконання робіт, пов`язаних з розмінуванням боєприпасів, незалежно від часу їх виконання;

одержані у неповнолітньому віці внаслідок воєнних дій громадянських і Другої світової воєн та в повоєнний період;

пов`язані з участю у бойових діях та перебуванням на території інших держав;

пов`язані з виконанням службових обов`язків, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами;

одержані внаслідок політичних репресій;

пов`язані з виконанням обов`язків військової служби або службових обов`язків з охорони громадського порядку, боротьби із злочинністю та ліквідацією наслідків надзвичайних ситуацій;

одержані під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 р. по 21 лютого 2014 р. за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (у Революції Гідності);

поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержані під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх проведення;

захворювання:

отримані під час проходження військової служби чи служби в органах внутрішніх справ, державної безпеки, інших військових формуваннях;

пов`язані з впливом радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

одержані в період проходження військової служби і служби в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, Держспецзв`язку.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Медичною (військово-лікарською) комісією Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області області" видано позивачу свідоцтво про хворобу №47 від 19 лютого 2018 року, у пункті 11 (Діагноз і постанова військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювання (поранення, травми, контузії, каліцтва) якого за результатами медичного огляду ОСОБА_1 комісія дійшла висновку ЗАХВОРЮВАННЯ: "післятравматичний деформуючий остеоартроз правого колінного суглобу, деформуючий остеоартроз лівого колінного суглобу, стійкий больовий синдром, хронічний синовіїт, контрактура правого колінного суглобу (90-160), лівого (89 - 170), значне порушення функції правого колінного суглобу, помірне - лівого колінного суглобу. Виразкова хвороба 12 п. кишки з вираженим больовим та диспептичним синдромом, рецидивуючий перебіг із загостренням до 2- разів на рік. Гепатоз з незначним порушенням гепатоцелюлярної функції печінки. Хранічний холецистит, ст. нестійкої ремісії. Хронічний панкреатит ст. нестійкої ремісії. Остеохондроз, деформуючий сподильоз, спондилоартроз попереково-крижового відділу хребта, грижа МХД L5-S1. Протрузії МХД L2-L5, ретролістез L5 хребця L5-S1 радикулопатією із помірним стійким больовим, мязоо-тонічним синдромами, помірним стійким порушенням статико-динімічної функції хребта, ТАК, пов`язана з проходженням служби в поліції".

ТРАВМА: пошкодження внутрішньо-бокових зв`язок правого колінного суглобу, ТАК, пов`язана з використанням службових обовязків.

Згідно із довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісію серії АВ №0564906 виданої 03 травня 2018 року, вбачається, що ОСОБА_1 з 22 березня 2018 року встановлена 2 група інвалідності. Причина інвалідності: травма, так, пов`язана з виконанням службових обов`язків.

Підставою для таких висновків є висновки комісії ВВМ ГУМВС України в Полтавській області за результатами розслідування нещасного випадку згідно акту розслідування нещасного випадку, що стався 17 серпня 2008 року, за формою Н-5 від 03 вересня 2008 року та акту про нещасний випадок №39 за формою Н-1 від 03 вересня 2008 року.

Отже, матеріали справи підтверджують, що виявлена у позивача травма пов`язана з виконанням службових обов`язків, що в силу положень пункту 2 частини другої статті 7 Закону №3551-XII є підставою для визнання позивача особою з інвалідністю внаслідок війни.

Стосовно тверджень відповідача, що ОСОБА_1 скасовано статус особи з інвалідністю внаслідок війни, посилаючись на те, що на поліцейських не поширюється дія пункту 2 частини другої статті 7 Закону №3551, суд зазначає, що за результатами розгляду поданих позивачем документів та на момент прийняття рішення про встановлення ОСОБА_1 статусу особи з інвалідністю внаслідок війни у відповідача не виникало сумнівів щодо наявності у позивача відповідного права передбаченого Законом №3551-XII.

Щодо посилань Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної в м. Полтава ради на роз`яснення Міністерства соціальної політики України та лист Національної поліції України, суд звертає увагу відповідача, що дані роз`яснення / лист не є нормативно-правовими актами, які регулюють порядок встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни.

Пунктом 131 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року № 302 встановлено, що у разі виникнення підстав, за якими особа втрачає право на статус, визначений Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", видане їй раніше посвідчення вилучається уповноваженим на видачу посвідчень органом, з повідомленням органу, який видав таке посвідчення.

Однак судом не встановлено, а відповідачем не доведено наявності підстав для застосування пункту 131 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни.

Тому дії щодо вилучення "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни" є різновидом втручання у мирне володіння майном, внаслідок чого позивач позбавляється належних йому пільг та компенсації, а відтак, повинні тлумачитися у світлі статті Протоколу №1 до Конвенції від 04 листопада 1950 року.

Частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (№ 25921/02) Європейський Суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі "Стреч проти Сполучного Королівства" (Stretch v. the United Kingdom № 44277/98).

У межах вироблених Європейським Судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (пункт 74 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Фон Мальтцан та інші проти Німеччини"). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність (Maltzan (Freiherr Von) and others v. Germany № 71916/01, № 71917/01 та № 10260/02).

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказів на обґрунтування правомірності своїх дій в межах спірних правовідносин відповідачем не наведено.

Отже, позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Управління Соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради (, юридична адреса: вул. Івана Мазепи, 30, м. Полтава, 36040) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії з задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради оформлене протоколом №2 від 28 вересня 2020 року про зняття статусу особи з інвалідністю внаслідок війни 2 групи ОСОБА_1 та вилучення посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни серії НОМЕР_1 ,

Зобов`язати Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради відновити ОСОБА_1 статус особи з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи та видати посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни з продовженим терміном дії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.С. Бойко