Справа № 376/2413/19
Суддя: Коваленко О. М.
Дата ухвалення: 2020-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/2413/19
Провадження № 2-а/376/4/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2020 р. Сквирський районний суд Київської області у складі:

Головуючого судді - Коваленка О.М.,

при секретарі судового засідання - Таранчук В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира Київської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 4, 2 батальйону УПП у Львівській області капрала поліції Кригуля Романа Степановича про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора роти №4, 2 батальйону УПП у Львівській області капрала поліції Кригуля Романа Степановича про скасування постанови Серії ЕАК № 1509698 від 11.09.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що 11.09.2017 року близько 15 год. 20 хв. він ОСОБА_1 рухався на автомобілі «Вольскваген СС», номерний знак НОМЕР_1 в напрямку м. Київ.

Проїзджаючи по с. Угесько, Стрийського району, Львівської області, позивач помітив як за метрів 100 на проїжджу частину виїхав автомобіль патрульної поліції з червоними та синіми проблисковими маячками, він пропустив даний автомобіль та рухався за ним. Даний поліцейський автомобіль зупинив авто Хонда ЦРВ, номерний знак він не запам`ятав, та коли він майже зрівнявся з патрульним автомобілем, з заднього лівого вікна появився жезл який вказував йому на зупинку. Після зупинки до його автомобіля підійшов Інспектор роти № 4, 2 батальйону УПП у Львівській області, капрал поліції Кригуль Роман Степанович, який попросив пред`явити документи стверджуючи, що позивач перетнув суцільну смугу, на що він йому відповів, що нічого не перетинав та попросив надати відео-докази правопорушення. Відповідач пояснив, що докази мають подаватися у процесі розгляду справи, та для того щоб розпочати справу, позивач має надати посвідчення водія та свідоцтво на реєстрацію транспортного засобу. Оглянувши свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія відповідач попросив пред`явити поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. На що ОСОБА_1 повідомив відповідачу, що він не має права перевіряти поліс так як він не порушив правила дорожнього руху та не причетний до ДТП.

Відповідач повідомив, що зі страховим полісом повинні керувати транспортними засобами або всі водії або ніхто та сказав, що позивач порушив п.2.4 (а) Правил дорожнього руху України.

Після цього відповідачем було винесено 11.09.2019 року усна постанова по справі про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (серії ЕАК № 1509698), на підставі якої притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 126 КУпАП, та наклав на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. На заперечення позивача та на прохання надати аркуш паперу та листок для надання пояснення відповідач відмовив вказуючи на те, що поліція не має такої матеріальної можливості. Від підписання протоколу позивач відмовився.

Позивач ОСОБА_1 вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП від 11.09.2019 року винесена відповідачем по справі про адміністративне правопорушення - з грубим порушенням вимог актів законодавства України, що регулює дорожній рух, встановлює поведінку та правила учасників дорожнього руху, а також підстави, умови та порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності, оскільки Відповідачем було винесено завідомо незаконну постанову, на підставі якої останній притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відсутності самої події адміністративного правопорушення, відсутності жодних доказів, які б могли підтвердити його вину в скоєнні адміністративного правопорушення, а також позивача було позбавлено можливості користуватись усіма процесуальними правами, які передбачені Законом, що потягло за собою прийняття незаконної та необгрунтованої постанови, тому позивач звертається до суду та спросить:

Визнати дії інспектора роти № 4, 2 батальйону УПП у Львівській області, капрала поліції Кригуля Романа Степановича по справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень за порушення ст. 126 ч. 1 КУпАП, незаконними.

Визнати постанову Серії ЕАК № 1509698 від 11.09.2019 р. про адміністративне правопорушення протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав до канцелярії суду заяву в якій вказав, що просить розглядати справу без його участі. На позові наполягає та просить суд його позов задовольнити в повному обсязі, а також надав копію полісу №АО 1525516 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.15,16).

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями (а.с.14,20).

Відповідно до ч. 3 ст. 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст. 5 КАС Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси

Відповідно до вимог ч. 1 статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статі 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 11.09.2019 року інспектором роти №4, 2 батальйону УПП у Львівській області капралом поліції Кригуль Романом Степановичем було винесено постанову по справі про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (серії ЕАК № 1509698), на підставі якої інспектор притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 126 КУпАП, та наклав на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн (а.с.8-9).

За ч. 3 ст. 288 КУпАП оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення здійснюється у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Згідно ч.1 ст.35 Закону України «Про національну поліцію» №580-VIII від 02.07.2015, Поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Відповідно до ч.2 ст.222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Стаття 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вказані у постанові обставини порушення правил дорожнього руху не можуть бути взяті до уваги, оскільки достатніх та належних доказів вини позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 126 ч. 1 КУпАП, посадова особа в постанові про адміністративне правопорушення не зазначила та не надала суду в судовому засіданні.

Перевіривши законність і обґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 ч. 1 КУпАП , суд приходить до висновку, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, у суді жодним чином не доведено правомірності свого рішення, не надано суду достатньо доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст. 126 ч. 1 КУпАП, а позивач вказує на протиправність притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 126 ч. 1 КУпАП, а тому право останнього є порушеним, у зв`язку з чим воно підлягає захисту судом шляхом задоволення вказаного позову.

Єдиним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху. Однак, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Аналогічна правова позиція підтримана постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Також слід зазначити, що презумпція невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень. Таку позицію констатував і Європейський суд з прав людини, зокрема у справі "Надточій проти України" від 15 травня 2008 року за № 7460/03.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП є недоведеним.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Частиною 3 статті 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині скасування оскаржуваної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 286 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

На підставі викладеного та керуючись ст.35 Закону України «Про національну поліцію» №580-VIII від 02.07.2015 ст. ст. 2,5,6,9,72,77, 90,241 - 246, 250, 255, 286 КАС України, ст. ст. 126,222,245,246,251,280 КУпАП, ст. 19 Конституції України суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти №2, 2 батальйону УПП у Львівській області капрала поліції Кригуля Романа Степановича про скасування постанови серії ЕАК № 1509698 від 11.09.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити в повному обсязі.

Визнати дії інспектора роти № 4, 2 батальйону УПП у Львівській області, капрала поліції Кригуля Романа Степановича по справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про застосування до мене адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень за порушення ст. 126 ч.І КУпАП, незаконними.

Визнати постанову серії ЕАК № 1509698 від 11.09.2019 р. про адміністративне правопорушення протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: О.М. Коваленко