Справа № 520/3903/21
Суддя: Біленський О.О.
Дата ухвалення: 2021-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА
про повернення позовної заяви
29 березня 2021 р. справа № 520/3903/21
Суддя Харківського окружного адміністративного суду Біленський О.О., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Міністерства Оборони України (, Військове містечко №1, селище міського типу Мирна Долина, Попаснянський район, Луганська область, Україна, 93412) та Військової частини НОМЕР_3 Міністерства Оборони України (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ; м.Дніпро, вул. Чичеріна, 42) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_2 Міністерства Оборони України та Військової частини НОМЕР_3 Міністерства Оборони України, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 27.04.2020 №484 «Про результати проведення службового розслідування» щодо звільнення з військової служби через службову невідповідність капітана ОСОБА_1 , помічника начальника відділення зв`язку та інформаційних систем штабу 53 окремої механізованої бригади;

- визнати протиправним та скасувати пункт 4 параграфу 2 наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » - командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 08.05.2020 №125 щодо звільнення з військової служби у запас за підпунктом «д» пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» капітана ОСОБА_1 , помічника начальника відділення зв`язку та інформаційних систем штабу 53 окремої механізованої бригади;

- визнати протиправним та скасувати підпункт 1.1 пункту 1 наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 08.05.2020 №125 щодо виключення з 08.05.2020 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 капітана ОСОБА_1 , помічника начальника відділення зв`язку та інформаційних систем штабу 53 окремої механізованої бригади;

- поновити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт: НОМЕР_5 , виданий 02.03.1996 року Білоцерківським РВ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний код: , військовий квиток Серії НОМЕР_6 , 10.01.2020, прописаний за адресою: АДРЕСА_1 на посаді помічника начальника відділення зв`язку та інформаційних систем штабу 53 окремої механізованої бригади;

- стягнути з військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_7 , фактична адреса: АДРЕСА_2 , юридична адреса: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт: НОМЕР_5 , виданий 02.03.1996 року Білоцерківським РВ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний код: , військовий квиток Серії НОМЕР_6 , 10.01.2020, прописаний за адресою: АДРЕСА_1 ) середнє грошове забезпечення за весь час вимушеного прогулу з 08 травня 2020 року по 11 березня 2020 року.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 15.03.2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 Міністерства Оборони України та Військової частини НОМЕР_3 Міністерства Оборони України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу залишено без руху та встановлено термін для надання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій вказати інші поважні підстави для поновлення строку, з наданням до суду відповідних доказів.

На виконання вказаної ухвали, від представника позивача надійшла заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій представник позивача просить суд визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду, поновити строк та відкрити провадження у справі. Представник позивача вказав, що останнім днем звернення до суду з приводу оскарження вказаних наказів є 19.06.2020 року, з даним позовом до суду позивач звернувся 11.03.2020 року, оскільки запровадження карантину унеможливило захист прав в повній мірі. Представник позивача вважає, що оскільки оскаржувані накази прийняті під час дії карантину та запроваджених Урядом певних обмежень для громадян України, з метою дотримання права позивача на доступ до правосуддя, вважає за необхідне визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду із позовом та поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду із позовом до Військової частини НОМЕР_3 та Військової частини НОМЕР_2 . Представник позивача повідомив суд, що після звільнення й повернення додому позивач знаходився у стресовому стані через стрімке поширення коронавірусної хвороби в нашому регіоні, він дуже боявся заразитися цією небезпечною для життя інфекцією, й через це намагався не виходити з дому. Таким чином, представник позивача вважає, що наведені підстави пропуску строку є поважними, та вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання позову.

Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною п`ятою вказаної статті визначено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Дана норма закону означає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Необхідно зазначити, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені КАС України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

Суд враховує, що законодавче обмеження строку протягом якого особа може звернутися до суду, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. рішення Європейського суду у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні "Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії" Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25 січня 2000 року, пункт 33).

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі Перетяка та Шереметьєв проти України від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі Мельник проти України від 28.03.2006, заява №23436/03).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання позову, апеляційної, касаційної скарги.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації права щодо оскарження дій, рішень, бездіяльності суб`єкта владних повноважень в порядку та у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку звернення з поважних причин.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у своїй постанові від 13.11.2018 року по справі № 804/958/17.

Судом встановлено, що позовну заяву подано до суду 11.03.2021 року. При цьому, позивачем оскаржуються накази про звільнення, датовані 08.05.2020 року. У заяві про поновлення строку на звернення до суду представник позивача визнав, що позивач був ознайомлений з оскаржуваними наказами 19.05.2020 року.

Відповідно, суд приходить до висновку, що відлік строку на звернення до суду розпочався з 19.05.2020 року. Отже, адміністративний позов подано до суду 11.03.2021 року поза межами місячного строку, встановленого КАС України.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Суд зазначає, що позивачем не наведено підстав поважності пропущення строку звернення до суду.

У відповідності до п.3 Прикінцевих положень КАС України (в чинній редакції), під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Згідно з приписами п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 17.07.2020 року, процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" №540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом.

З огляду на викладене, суд критично відноситься до посилань представника позивача на те, що впровадження карантину вплинуло на можливість своєчасного звернення до суду з даним адміністративним позовом, оскільки законодавцем було поновлено перебіг процесуальних строків під час дії карантину.

Окрім цього, представник позивача посилається на норми п.3 Прикінцевих положень КАС України в редакції, чинній до внесення змін Законом України №731-IX від 18.06.2020 року.

Судом не встановлено фактів, які свідчать про поважність пропущення строку звернення до суду з адміністративним позовом. Підстави, вказані представником позивача у заяві, визнаються судом неповажними.

Частиною 2 статті 123 КАС України передбачено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до п.9 ч.4 ст.169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ч.5, 6, 8 ст.169 КАС України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.5, 123, 169, 256, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Міністерства Оборони України (, Військове містечко №1, селище міського типу Мирна Долина, Попаснянський район, Луганська область, Україна, 93412) та Військової частини НОМЕР_3 Міністерства Оборони України (; м.Дніпро, вул. Чичеріна, 42) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу - повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду, яка не передбачена статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Біленський О.О.