Справа № 240/12903/20
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2021-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/12903/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Гурін Дмитро Миколайович

Суддя-доповідач - Сушко О.О.

26 березня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Мацького Є.М. Залімського І. Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 року (м. Житомир) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області щодо повернення заяви про призначення одноразової грошової допомоги та не направлення на розгляд Міністерства внутрішніх справ України документів, поданих позивачем і висновку щодо можливості нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням з 22 червня 2020 року третьої групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ; зобов`язати Ліквідаційну комісію управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області направити на розгляд Міністерства внутрішніх справ України висновок та документи, подані для вирішення питання щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням з 22 червня 2020 року третьої групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 року позов задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області, що виразилась у неподанні до Міністерства внутрішніх справ України висновку щодо виплати грошової допомоги на підставі заяви та документів ОСОБА_1 ; зобов`язано Ліквідаційну комісію УМВС України в Житомирській області подати до Міністерства внутрішніх справ України документи ОСОБА_1 та висновок щодо виплати грошової допомоги для прийняття рішення про призначення або про відмову у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності ІII групи з 22 червня 2020 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач до 30 листопада 2006 року проходив службу в органах внутрішніх справ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області (далі - УМВС України в Житомирській області) та звільнений у запас через хворобу, що підтверджується довідкою УМВС України в Житомирській області від 28 липня 2020 року №2652/12/01-2020.

Постановою Військово - лікарської комісії УМВС України в Житомирській області від 10 листопада 2006 року №354/75, встановлено, що отримане ОСОБА_1 захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, що підтверджується свідоцтвом про хворобу ВЛК УМВС України в Житомирській області від 10 листопада 2006 року №354/75.

При цьому позивачу була виплачена компенсаційна виплата у зв`язку із встановленням 15% втрати працездатності без встановлення інвалідності, в сумі 1275,00 грн, що підтверджується довідкою ПАТ Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» від 16 січня 2020 року №0690-06-05/36.

22 червня 2020 року Міжрайонною спеціалізованою медико-соціальною експертною комісією позивачу встановлено 3 групу інвалідності, з 22 червня 2020 року, внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, що підтверджується довідкою МСЕК серія 12ААБ №864735.

23 червня 2020 року позивач звернувся до Ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги відповідно до частини 6 статті 23 Закону України «Про міліцію» та пункту 3 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21 жовтня 2015 року (далі - Порядок №850) та до заяви надав необхідні документи.

24 липня 2020 року позивачем отримано лист Ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області №613/29/105/05-2020 про те, що зазначеною комісією розглянуто його заяву про виплату одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку №850. При цьому відповідно до пункту 4 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 визначено, що право на доплату грошової допомоги, з урахуванням раніше виплаченої суми мають працівники протягом двох років після первинного встановлення інвалідності.

Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, на момент фактичного звільнення позивача з органів внутрішніх справ, виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції та компенсація заподіяння шкоди його майну була врегульована статтею 23 Закону України "Про міліцію" від 20 грудня 1990 року №565-XII (далі - Закон №565-ХІІ).

У подальшому, 12 березня 2015 року, набрав чинності Закон України від 13 лютого 2015 року №208-VIII "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції".

Частиною 6 статті 23 Закону України "Про міліцію" (в редакції Закону України від 13 лютого 2015 року №208-VIII) було передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

21 жовтня 2015 року, відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію", Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №850, якою, зокрема, затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Постанова набрала чинності з 10 листопада 2015 року та є чинною на момент розгляду даної справи.

Слід врахувати, що 07 листопада 2015 року набрав чинності Закон України "Про Національну поліцію" від 2 липня 2015 року №580-VIII.

Пунктом 5 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" Закон України "Про міліцію" визнано таким, що втратив чинність.

Положеннями пункту 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб. Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Аналіз наведених правових норм свідчить на користь висновку, що за позивачем зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про міліцію", зокрема частиною шостою статті 23 цього Закону в редакції, чинній з 12 березня 2015 року, і відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850.

Пунктом 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 (далі - Порядок №850), визначено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до підпункту 2 пункту 3 Порядку №850, грошова допомога призначається і виплачується у разі: установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності ІII групи.

Пунктом 7 Порядку №850 визначено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Згідно пункту 8 Порядку №850, керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.

Пунктом 9 Порядку №850 встановлено, що МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Аналіз викладених норм дає підстави вважати, що рішення про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності приймається Міністерством внутрішніх справ України з урахуванням висновку, поданого керівником органу внутрішніх справ, у якому проходив службу позивач, в даному випадку - ліквідаційною комісією Управління МВС України в Житомирській області.

Висновок щодо виплати грошової допомоги може бути як позитивним так і негативним, однак за умови подання заяви та необхідного переліку документів, він має бути складений та направлений до Міністерства внутрішніх справ.

Прийняття рішення про виплату чи відмову у виплаті одноразової грошової допомоги є виключною компетенцією Міністерства внутрішніх справ, а не Ліквідаційної комісії УМВС України.

В силу пункту 8 Порядку №850 на керівника органу внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції, в даному випадку - Ліквідаційну комісію УМВС України в Житомирській області, покладено обов`язок подання документів та висновку до МВС України щодо виплати грошової допомоги. Тобто на відповідача покладено виключно процедурний обов`язок по проведенню відповідних процедурних дій по оформленню відповідних документів для вирішення питання про виплату такої допомоги та реалізації рішення головного розпорядника коштів (МВС України) розпорядниками нижчої ланки.

Разом з тим, слід наголосити, що Порядком №850 не встановлено повноважень керівника органу внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції, на повернення документів як таких, що не відповідають вимогам цього Порядку.

Матеріалами справи підтверджено та не заперечується відповідачем у відзиві, що заява позивача від 23 червня 2020 року про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності ІIІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ разом із доданими документами до Міністерства внутрішніх справ України не направлялася, висновок відповідачем щодо призначення одноразової грошової допомоги позивачу не складався.

За наведених обставин, відповідач, повернувши позивачу матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги, без направлення висновку щодо призначення одноразової грошової допомоги до Міністерства внутрішніх справ України, діяв не у межах і не у спосіб, визначений Порядком №850.

Що стосується посилання відповідача на пункт 4 Порядку №850, як на підставу не складення висновку та не направлення документів позивача до МВС України, слід зазначити наступне.

Пунктом 4 Порядку №850 визначено, що якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Пункт 4 Порядку №850 стосується розгляду заяви по суті Міністерством внутрішніх справ. Відповідач не уповноважений розглядати заяви по суті.

Так само, пунктом 13 Порядку №850 передбачено, що працівник міліції, а в разі його загибелі (смерті) - члени його сім`ї, батьки та утриманці можуть пред`явити МВС вимоги щодо виплати грошової допомоги протягом трьох років з дня настання події, що дає право на отримання такої допомоги.

З урахуванням пункту 2 Порядку №850, виникнення права особи на виплату одноразової допомоги пов`язується законодавцем безпосередньо із фактом встановлення йому інвалідності, тобто таке право виникає з дня встановлення інвалідності.

Тому особою, якій встановлено інвалідність може бути подано заяву про призначення одноразової грошової допомоги протягом трьох років з дати встановлення інвалідності. І така особа, має право на розгляд її заяви уповноваженим на це органом - Міністерством внутрішніх справ.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає, як така, що розглянута за правилами спрощеного провадження, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Мацький Є.М. Залімський І. Г.