Справа № 280/9377/20
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 року Справа № 280/9377/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання: Стовбур А.Ю., представника позивача: адвоката Божка А.В., представника відповідача: Прокоф`єва С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовною заявою

Товариства з обмеженою відповідальністю «СЛОВ`ЯНСЬКИЙ ПУХ УКРАЇНА» (71600, Запорізька обл., Василівський р-н, м.Василівка, вул.Богдана Хмельницького, буд.3, )

до Дніпровської митниці Держмитслужби (49038, Дніпропетровська область, м.Дніпро, вул. Княгині Ольги, буд. 22; )

про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «СЛОВ`ЯНСЬКИЙ ПУХ УКРАЇНА» (далі позивач, ТОВ «СЛОВ`ЯНСЬКИЙ ПУХ УКРАЇНА») до Дніпровської митниці Держмитслужби (далі відповідач, Митниця), в якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA110230/2020/000279/2 від 24.11.2020.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивачем надано всі передбачені чинним законодавством документи на підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару, а посилання митного органу на виявлені під час перевірки поданих документів розбіжності є безпідставними.

Ухвалою суду від 23.12.2020 відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання на 21.01.2021.

Ухвалою суду від 12.01.2021 задоволено клопотання представника позивача адвоката Божка А.В. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів відповідно до Порядку роботи з технічними засобами відеоконференцзв`язку під час судового засідання в адміністративному, цивільному та господарському процесах за участі сторін поза межами приміщення суду, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України 23.04.2020 №196.

14.01.2021 відповідач подав відзив на позовну заяву (вх.№2223), в якому висловлює незгоду із заявленими позовними вимогами з тих підстав, що в документах, поданих позивачем до митного оформлення на підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару, виявлено розбіжності, які мали вплив на правильність визначення митної вартості товару, у зв`язку з чим витребувано додаткові документи. Однак декларант відмовився від надання в повному обсязі документів, які підтверджують митну вартість. Враховуючи, що позивачем не підтверджено заявлену митну вартості імпортованого товару, підстави для оформлення товару за визначеною ним митною вартістю були відсутні, що зумовило прийняття Митницею оскаржуваних рішень. Просить в задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 21.01.2021 підготовче засідання відкладено на 17.02.2021.

01.02.2021 позивач подав відповідь на відзив (вх.№5856), у якій додатково звернув увагу, що ним до митного оформлення заявлено 4 товари, на підтвердження митної вартості яких надано однин пакет документів. При цьому щодо трьох товарі митна вартість була скоригована Митницею з посиланням на розбіжності у поданих документах, а за одним з товарів (№2) митна вартість була визнана за ціною договору. Крім того вважає, що використання митним органом митних декларацій, на які він посилається при здійсненні коригування митної вартості для визначення митної вартості товару за резервним методом, є необґрунтованим, оскільки умови поставки товару є суттєво відмінними.

05.02.2021 відповідач подав заперечення (вх.№7359), у яких послався на аргументи, викладені у відзиві на позовну заяву.

Ухвалою суду від 17.02.2021 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 17.03.2021.

Судове засідання 17.03.2021 проведено в режимі відеоконференції за участю представника позивача поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та представника відповідача, який з`явився до суду.

Представники сторін підтримали вимоги та заперечення з підстав, викладених в заявах по суті справи, представник позивача просив позов задовольнити, а представник відповідача наполягав на відмові в задоволенні позову.

У судовому засіданні 17.03.2021 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши вступне слово та пояснення представників сторін, безпосередньо дослідивши надані до матеріалів справи письмові докази, суд встановив такі обставини.

Між позивачем (Покупець) та компанією UAB «NOSTRA», Литва (Продавець), укладено контракт поставки №216/18 від 28.09.20218 (далі Контракт), відповідно до умов якого позивач придбав товар тканини та текстильні вироби, асортимент та ціна якого узгоджуються сторонами у Додатках до Контракту на кожну партію товару окремо (а.с.13).

Відповідно до Додатку №23 від 12.11.2020 до Контракту (далі Додаток №23 від 12.11.2020), позивач придбав товар в асортименті на загальну суму 57 556,79 Євро. Також сторонами обумовлено умови поставки товару СІР Василівка (Україна), згідно Інкотермс 2010, оплата здійснюється протягом 90 днів від дати відвантаження (а.с.14).

Для здійснення митного оформлення товару 23.11.2020 позивач подав до митного органу митну декларацію № UA110230/2020/025777 (ас.56-57), у якій задекларував товар:

1. Тканина вибілена полотняного переплетення, виготовлена з поліефірних комплексних текстурованих ниток. Поверхнева щільність становить 85г/м2. Без ворсу, покриття, армування або просочення. - Вибілена тканина 220 см 100% пе 85г/м21х1, CARBON (70-0001-OPT.WHITE) - 1000,00 м пог., 2200 м2, - Вибілена тканина 220 см 100% пе 85г/м21х1 STANDARD (00-0000SF-OPT. WHITE) - 10011,00м пог., 22024,20м2, Всього 24224,2 м2.

2. Тканини вибивні, полотняного переплетіння, повністю виготовлені з поліефірних текстурованих ниток. Поверхнева щільність становить 85г/м2. Без ворсу, покриття, армування або просочення: - Вибивна тканини 220см 100% пз 85г/м21х1 STANDARD (40- 0781-SAND) - 8500м пог., 18700,00м2. - Вибивна тканини 220см 100% пз 85 г/м21х1 STANDARD (40-0780-GREEN) - 6100м пог. 13420,00м2. - Вибивна тканини 220см 100% пз 85г/м2 lxl STANDARD (40-1075-OPT.WHITE) - 8900мпог., 19580,00м2. - Вибивна тканини 220см 100% пз 85г/м2 lxl STANDARD (40-0776-SAND) - 4100м пог., 9020,00м2. - Вибивна тканини 220см 100% пз 85г/м2 lxl STANDARD (40-0778-BEIGE) - 4100м пог., 9020,00м2. - Вибивна тканини 220см 100% пз 85г/м2 lxl STANDARD (40-0775-SAND) - 9100м пог., 20020,00м2. - Вибивна тканини 220см 100% пз 85г/м2 lxl STANDARD (40-1076-L.GREY) - 6000м пог., 13200,00м2. - Вибивна тканини 220см 100% пз 85г/м2 lxl STANDARD (40-0783- BEIGE) - 3700м пог., 8140,00м2. - Вибивна тканини 220см 100% пз 85г/м2 lxl STANDARD (40-092З-WHITE/GREY) - 8700мпог., 19140,00м2. Всього 130240,00м2.

3. Тканина пофарбована полотняного переплетіння повністю виготовлені з поліефірних текстурованих ниток. Поверхнева щільність становить 85г/м2. Без ворсу, покриття, армування або просочення: - Гладкопофарбована тканина 220 см 100% пз 85г/м2 lxl STANDARD (00-0008-PAPYRUS) - 5000м пог., 11000м2.

4. Вибивна тканина, змішана з вмістом синтетичних штапельних волокон менше як 85мас% (поліестер) та бавовною, полотняного переплетіння, без покриття та просочення,. Вміст синтетичних поліефірних волокон становить 52мас%, бавовни 48мас%, щільність становить 115г/м2: - Вибивна тканина 220см Р/С 52:48 115г/м2 lxl GOLD 125 (60-0009- WHITE ON BEIGE) - 3006м пог., 6613,20 м2. - Вибивна тканина 220см Р/С 52:48 115г/м2 1x1 GOLD 125 (60-0023SF-WHITE ONL.BLUE) - 3007м пог., 6615,40м2. Всього 13228,60м2.

Відповідно до митної декларації №UA110230/2020/025777 від 23.11.2020 митна вартість імпортованих товарів заявлена за ціною договору (перший метод визначення митної вартості).

Разом з митною декларацією позивачем для митного оформлення товару надано пакет документів, а саме: Додаток №23 від 12.11.2020, пакувальні листи (Packing list) №EKS20/0071, №MS20/0021 від 18.11.2020; рахунки-фактури (інвойси) (Commercial invoice) № EKS20/0071, № MS20/0021 від 18.11.2020 (а.с.15-16); автотранспортна накладна (Road consignment note) №UA-20201118/2 від 18.11.2020 (а.с.19); митні декларації країни відправлення №20LTKC0100EK23EE40, №20LTVC0100EK23EEF8 від 18.11.2020 (а.с.20-21), а також з позначкою «надавався митному органу в попередніх випадках митного оформлення» в гр. 44 МД зазначено: зовнішньоекономічний договір (контракт) № 216/18 від 28.09.2018; додаткова угода №1 від 20.11.2018; додаткова угода №3 від 26.06.2020.

При виконанні митних формальностей спрацювали форми контролю системи управління ризиками, в результаті чого згенеровано обов`язкову митну процедуру за кодом 105-2 - «Контроль правильності визначення митної вартості товарів».

За результатами перевірки поданих позивачем до митного оформлення документів на підставі ч.3 ст.53 Митного кодексу України митний орган дійшов висновку, що надані на підтвердження заявленої митної вартості документи містять розбіжності, а саме:

1. Надані до митного оформлення копії митної декларації країни відправлення від 18.11.2020 № 20LТVС0100ЕК23ЕЕF8, 20LТКС0100ЕК23ЕЕ40 не містить печаток і штампів митних органів країни відправлення, що може свідчити про надання декларантом до митниці інших документів, ніж ті, що були додані відправником, що дає підстави для сумніву у достовірності зазначених відомостей та указує на наявність фіскальних ризиків, в частині можливого заниження митної вартості заявленого товару.

2. Відповідно до додатку від 12.11.2020 №23 до контракту від 28.09.2018 №216/18 та інвойсу від 18.11.2020 № М820/0021 та від 18.11.2020 №ЕК820/0071 умови поставки товару СІР Василівка. Відповідно до ст. 53 МКУ документами, які підтверджують митну вартість товарів, є серед іншого страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. Але документа що підтверджує вартість страхування та страхових документів до митного оформлення не надано.

3. Відповідно п.2.5 додатку від 12.11.2020 №23 до контракту від 28.09.2018 №216/18 оплата за товар здійснюється протягом 90 днів від дати інвойсу. Якщо рахунок сплачено, документами, що підтверджують митну вартість товарів, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару (ч. 2 ст. 53 МКУ). У разі здійснення оплати, необхідно надати банківські платіжні документи, що підтверджують оплату оцінюваної партії товару.

У зв`язку зі встановленням розбіжностей у поданих до митного оформлення документах 23.11.2020 декларанту направлено електронне повідомлення, у якому зобов`язано декларанта надати (за наявності) додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість та обраний метод її визначення, а саме:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Також повідомлено про те, що декларант за власним бажанням може подати додаткові наявні в нього документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

На виконання вимог митного органу митним 24.11.2020 декларант додатково надав страховий поліс від 12.04.2020 №117131919 (а.с.25) та лист відповідь №2411/20-01 від 24.11.2020 (а.с.23), у якій, крім іншого, повідомлено, що поставка товару відбулась на умовах СІР м.Василівка, України відповідно до Офіційних правил тлумачення торгівельних термінів Міжнародної торгової палати (Incoterms, 2010), тобто продавець оплатив витрати на перевезення товару до названого місця призначення та забезпечив страхування на користь позивача проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення, і загальна митна вартість товару в розмірі 57 556,79 Євро включає в себе такі витрати. Також повідомлено, що інші додаткові документи надаватись не будуть.

За результатами розгляду додатково поданих документів Митниця висловила зауваження, а саме: Наданий лист №2411/20-01 від 24.11.2020 не містить цінової інформації. Страховий поліс від 12.04.2020 №117131919 надано без перекладу, тому не можливо ідентифікувати описову частину. 24.11.2020 особа, уповноважена на роботу з митницею, відмовилась від надання в повному обсязі документів, які підтверджують митну вартість згідно ч.3 ст.53 МКУ. Зазначено, що у митниці наявна інформація щодо вищих рівнів митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, використана наявна в митниці інформація щодо раніше визначених митних вартостей за основним та другорядним методами з розрахунку: Товар №1 4,51 USD/кг (МД № від 16.09.2020 №UА100430/2020/100097); Товар №3 4,51 USD/кг (МД № від 16.10.2020 №UА100430/2020/11352); Товар №4 5,86 USD/кг (МД № від 21.09.2020 №ІІА100070/2020/430390) (а.с.26-27).

З урахуванням наведеного, Митниця дійшла висновку про не підтвердження позивачем заявленої митної вартості та винесла рішення про коригування митної вартості товарів №UA110230/2020/000279/2 від 24.11.2020 (а.с.28).

Не погодившись з рішенням про коригування митної вартості товару, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 Митного кодексу України).

Згідно з ч.1 ст.246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ч.1 ст.248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно з ч.1 ст.257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч.1 ст.51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 1 ст.52 Митного кодексу України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з ч.1 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч.2 ст.53 Митного кодексу України).

Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч.5 ст.53 Митного кодексу України).

За правилами ч.6 ст.53 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Частиною 1 ст. 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.2 ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно з ч.3 ст.54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 6 ст. 54 Митного кодексу України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

За положеннями ч.1 ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

При цьому, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, крім іншого:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування (частина 2 статті 55 Митного кодексу України).

За визначенням, наведеним у ч. 1 ст. 256 Митного кодексу України, відмова у митному оформленні це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч.12 ст. 264 Митного кодексу України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів.

Аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що до виключної компетенції митних органів відноситься вирішення питання перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, а також самостійного її визначення у встановлених законом випадках. Даний висновок узгоджується з основним принципом оцінки товарів для митних цілей, закріпленим у ст.VII Генеральної асамблеї з тарифів і торгівлі «Оцінка товарів для митних цілей», згідно з яким оцінка імпортованого товару для митних цілей має базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на якій розраховується мито, або аналогічного товару.

При цьому митний орган перевіряє правильність визначення саме числового значення і складових митної вартості товару, заявленого декларантом до митного оформлення, достовірність та точність заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, та відсутність обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у вищезазначених нормах.

Сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей можуть бути зумовлені, зокрема, неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

З огляду на наведені норми, суд також зазначає, що основним методом визначення митної вартості товарів є метод за ціною договору, а обов`язок доведення митної вартості товару покладається саме на декларанта.

При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 05.06.2018 року по справі №804/475/16 (провадження №К/9901/32960/18).

Необхідно зауважити, що Законом України №227-V від 05.10.2006 "Про приєднання України до Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур у зміненій редакції згідно з Додатком I до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур" Верховна Рада України постановила: Приєднатися до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, вчиненого 26 червня 1999 року в м.Брюсселі, в тому числі Додатку I та Додатку II до нього, прийнявши Спеціальні додатки (додаток III до Протоколу).

Відповідно до Стандартного правила 8 Розділу 1 Спеціального додатку А "Додатку III до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур (Спеціальні додатки)" у випадках, коли митна служба вимагає документи в зв`язку з представленням їй товарів, інформація, що міститься у цих документах, обмежується лише даними, необхідними для ідентифікації товарів та транспортного засобу.

Рекомендації Європейської економічної комісії ООН №18 "Заходи щодо спрощення процедур міжнародної торгівлі" 26-29 березня 2001 року вимагають, щоб документарні вимоги були зведені до мінімуму.

Відповідно до Стандартного правила 3.16. Розділу 3 Загального додатку Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур (Кіотська конвенція) від 18.05.1973: "На підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства".

Отже, митний орган може додатково вимагати лише ті документи, які можуть усунути обґрунтовані сумніви щодо достовірності заявленої митної вартості товару.

Вирішуючи даний спір, суд зазначає, що відповідно до встановлених обставин справи підставою для витребування митним органом додаткових документів стало встановлення в ході перевірки поданих декларантом документів розбіжностей, які на думку Митниці викликали обґрунтовані сумніви щодо достовірності заявленої митної вартості.

Щодо розбіжності «1. Надані до митного оформлення копії митної декларації країни відправлення від 18.11.2020 № 20LТVС0100ЕК23ЕЕF8, 20LТКС0100ЕК23ЕЕ40 не містить печаток і штампів митних органів країни відправлення, що може свідчити про надання декларантом до митниці інших документів, ніж ті, що були додані відправником, що дає підстави для сумніву у достовірності зазначених відомостей та указує на наявність фіскальних ризиків, в частині можливого заниження митної вартості заявленого товару», суд зазначає, що твердження Митниці стосовно обов`язковості наявності печаток і штампів митних органів країни відправлення не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому визнаються судом необґрунтованими.

При цьому суд не приймає посилання митного органу на постанову Верховного Суду від 11.09.2020 по справі №804/1211/16 та зазначає, що за змістом вказаної постанови суд надавав оцінку відсутності на рахунках контрактоутримувача та рахунках виробника печаток та штампів прикордонних служб, станцій та митниць України, встановивши порушення Типової технологічної схеми здійснення митного контролю залізничних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2015 року № 451 (пункт 21), Порядку виконання митних формальностей при здійсненні транзитних переміщень, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 09 жовтня 2012 № 1066 (пункт 3.4).

Разом з тим в даній справі відповідач не встановив порушення позивачем вимог вищенаведених нормативно-правових актів, а обставини даної справи є суттєво відмінними, оскільки у постанові Верховного Суду від 11.09.2020 по справі №804/1211/16 суд не досліджував питання форми та змісту митної декларації країни відправлення, що має місце в даній справі, отже відповідне посилання Митниці є нерелевантним.

Крім того, суд звертає увагу, що в розумінні ст.53 Митного кодексу України митна декларація країни відправлення не є документом, який підтверджує митну вартість товарів, у зв`язку з чим посилання митного органу на недоліки форми такого документу, як на підставу для витребування додаткових документів, є безпідставним.

Щодо недоліку «2. Відповідно до додатку від 12.11.2020 №23 до контракту від 28.09.2018 №216/18 та інвойсу від 18.11.2020 № М820/0021 та від 18.11.2020 №ЕК820/0071 умови поставки товару СІР Василівка. Відповідно до ст. 53 МКУ документами, які підтверджують митну вартість товарів, є серед іншого страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. Але документа що підтверджує вартість страхування та страхових документів до митного оформлення не надано» суд зазначає таке.

Як зазначалось вище, імпорт товару здійснювався відповідно до умов Incoterms 2010 СІР м. Василівка, Україна.

Як наведено позивачем, та не заперечується відповідачем, за умовами поставки «СІР» (Carriage and Insurance Paid to … - фрахт/перевезення та страхування оплачено до…) на продавця, серед іншого, покладається обов`язок за власний рахунок забезпечити перевезення та страхування товару до обумовленого місця призначення.

Таким чином, за умовами поставки СІР покупець витрати на транспортування та страхування товару не несе.

Оскільки ціна договору сформована з урахуванням зазначених умов поставки, що визначено Додатком №23 від 12.11.2020, суд вважає, що твердження митного органу про необхідність додаткового підтвердження витрат на страхування є безпідставними.

Щодо виявленого недоліку «3. Відповідно п.2.5 додатку від 12.11.2020 №23 до контракту від 28.09.2018 №216/18 оплата за товар здійснюється протягом 90 днів від дати інвойсу. Якщо рахунок сплачено, документами, що підтверджують митну вартість товарів, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару (ч. 2 ст. 53 МКУ). У разі здійснення оплати, необхідно надати банківські платіжні документи, що підтверджують оплату оцінюваної партії товару» суд зазначає таке.

Як зазначалось раніше, відповідно до умов Додатку №23 від 12.11.2020 оплата товару здійснюється протягом 90 днів від дати відвантаження товару.

З матеріалів справи судом встановлено та не заперечується відповідачем, що відвантаження імпортованого позивачем товару відбулось 18.11.2020, отже на дату митного оформлення (23.11.2020) строк оплати товару не настав, а тому були відсутні підстави вимагати від декларанта надання платіжних документів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що при здійсненні митного оформлення імпортованого товару, позивачем у відповідності до ч.2 ст.53 Митного кодексу України надано всі документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості, а виявлені розбіжності не могли бути підставою для витребування додаткових документів та не перешкоджали митному органу перевірити заявлену позивачем митну вартість.

Згідно зі ст.54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. Відповідно до частини 3 цієї ж статті за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з п.2 ч.6 ст.54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Стаття 57 Митного кодексу України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

Приписами статті 60 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята митним органом вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Суд звертає увагу, що, приймаючи оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару, окрім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості імпортованого товару, відповідачем не надано будь-яких пояснень щодо зроблених коригувань та обсягів партії подібних товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та не зазначена докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості товару із застосуванням другорядного методу.

Такий підхід прямо суперечить положенням ст.60 Митного кодексу України.

Крім того, цінова інформація, викладена у Єдиній автоматизованій інформаційній системі Державної фіскальної служби України (ЄАІС) не може бути обгрунтованою підставою для коригування показників митної вартості товару, зазначених в митних деклараціях поданих позивачем, оскільки автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не містить усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, відтак такі дані не можуть мати першочергового значення у порівнянні з наданими декларантом первинними документами про товар.

Також суд вважає доречними доводи позивача щодо необґрунтованого підходу Митниці при застосуванні різних методів визначення митної вартості щодо товарів, на підтвердження митної вартості яких надавався один і той самий пакет документів.

Так, відповідно встановлених обставин справи, не дивлячись на виявлені розбіжності у поданих до митного оформлення документах, митний орган визнав митну вартість товару №2 за заявленою декларантом митною вартістю, однак щодо інших товарів №1, №3 та №4 митна вартість була відкоригована за резервним методом.

Пояснюючи такий підхід, представник відповідача зазначив, що наявна у митного органу інформація щодо визнаного рівня митної вартості товару №2, відповідала рівню заявленої митної вартості, на відміну від інших імпортованих позивачем товарів щодо яких у митниці була наявна інформація щодо вищих рівнів визнаної митної вартості.

Разом з тим, суд вважає такий підхід безпідставним, оскільки формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Зазначене відповідає усталеній практиці Верховного Суду (зокрема, постанова від 02.03.2021 у справі № 380/842/20, від 23.02.2021 у справі № 805/5039/16-а, від 24.12.2020 у справі №808/1676/16 тощо).

Враховуючи вищевикладене у сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем для оформлення товару за першим методом надано всі передбачені чинним законодавством документи на підтвердження митної вартості товару за ціною договору, а митним органом безпідставно витребувано у позивача додаткові документи та необґрунтовано застосовано резервний метод визначення митної вартості товару.

Підсумовуючи вищевикладене, суд доходить до висновку, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням з`ясованих обставин та досліджених письмових доказів суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір в розмірі 2 102,00, у зв`язку з чим вказана сума підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст.2, 5, 9, 77, 132, 139, 143, 243-246, 255, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA 110230/2020/000279/2 від 24.11.2020.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СЛОВ`ЯНСЬКИЙ ПУХ УКРАЇНА» за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 102,00 грн. (дві тисячі сто дві гривні 04 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач Товариства з обмеженою відповідальністю «СЛОВ`ЯНСЬКИЙ ПУХ УКРАЇНА», місцезнаходження: 71600, Запорізька обл., Василівський р-н, м.Василівка, вул.Богдана Хмельницького, буд.3, .

Відповідач Дніпровська митниця Держмитслужби, місцезнаходження: 49038, Дніпропетровська область, м.Дніпро, вул. Княгині Ольги, буд. 22; .

Повне судове рішення виготовлено 29 березня 2021 року.

Суддя М.О. Семененко