Справа № 380/11995/20
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2021-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2021 року

Львівський окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Гулкевич І.З., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області про стягнення грошової компенсації,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області, в якому з урахуванням зміни позовних вимог просить :

Визнати протиправну бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області та Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області щодо неприйняття заходів по компенсації утриманого податку із доходів фізичних осіб в розмірі 8427,54 (вісім тисяч чотириста двадцять сім гривень 54 копійки) із суми середнього заробітку за час затримки при звільненні та в розмірі 4615,55 (чотири тисячі шістсот п`ятнадцять гривень 55 копійок) із суми середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на посаді;

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області та Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області в користь ОСОБА_1 грошову компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб в розмірі 8427,54 (вісім тисяч чотириста двадцять сім гривень 55 копійок) та в розмірі 4615,55 (чотири тисячі шістсот п`ятнадцять гривень 55 копійок), що утримані із суми середнього заробітку (грошового забезпечення) за час затримки розрахунку при звільненні та із суми середнього заробітку (грошового забезпечення) за час затримки виконання судового рішення про поновлення на посаді, а всього 13043,09 грн (тринадцять тисяч сорок три гривні 09 копійок).

В обґрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що відповідачем відмовлено їй у компенсації суми податку з доходів фізичних осіб у розмірі 8427, 54 грн, утриманого із суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 46819,68 грн та 4615,55 грн утриманого із суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 25641,96 грн. Протиправність таких дій відповідачів позивачка аргументує тим, що на час виникнення спірних правовідносин мала статус особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, право на виплату середнього заробітку (грошового забезпечення) за час затримки розрахунку при звільненні вона набула у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби на підставі рішень суду, які вступили у законну силу, утримані суми податку з доходів фізичних осіб повинні бути виплачені їй в якості грошової компенсації.

Ухвалою суду від 21.12.2020 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Представником відповідача 1 подано відзив на адміністративний позов. У відзиві на позовну заяву зазначає, що розмір податків, внесків та зборів, які справляються з нарахованих сум грошового забезпечення, покладено на відповідний фінансовий орган у складі ГУ ДКС у Львівській області, який в свою чергу, повинен виплатити за рішенням суду відповідні кошти позивачу з утриманням з них вказаних податків, внесків та зборів.

Представник відповідача зазначає, що під час виплати позивачці середнього грошового забезпечення за період вимушеного прогулу Головне управління Національної поліції у Львівській області не застосовувало Порядок №44 та не компенсувало податок на доходи фізичних осіб та військовий збір, виходячи з того, що Порядок №44 розрахований на компенсацію грошового забезпечення, право на яке набуте у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, тоді як позивач набула право на виплату за період вимушеного прогулу, а не у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення, та відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів.

Крім того, відрахування податків і обов`язкових платежів із середнього заробітку за час вимушеного прогулу не погіршує становища працівника, якого поновлено на роботі, оскільки за цей період, у разі перебування на посаді, працівник отримав би заробітну плату, із якої також відраховувались би податки і збори.

Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_1 у вказаний період не проходила військову службу, жодних обов`язків роботодавцем на неї покладено не було та жодних доручень остання не виконувала, позивач на службу не прибувала, до фактичного несення служби не приступала, вільно розпоряджалася своїм часом, лише до трудової книжки позивачки відповідачем внесено відповідні записи за рішеннями судів, а тому на грошову компенсацію, яка є за своєю суттю винагородою за фактично відпрацьований час, позивачка права не набула. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Ухвалою суду від 27.01.2021 залучено до участі у справі співвідповідача Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області та прийнято до розгляду заяву позивача про зміну позовних вимог.

Представником позивача подано відповідь на відзив. Зазначає, що на час виникнення спірних правовідносин ОСОБА_1 мала статус особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, право на виплату середнього заробітку (грошового забезпечення) за час затримки виконання рішення суду про поновлення в посаді та за час затримки розрахунку при звільненні вона була у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби на підставі судових рішень, які вступили в законну силу. В зв`язку із цим утримані суми податку з доходів фізичних осіб повинні бути виплачені їй в якості грошової компенсації.

Твердження відповідача про те, що відрахування податків і обов`язкових платежів в даному випадку не погіршує становище працівника, оскільки за цей період у разі перебування на посаді працівник отримував би заробітну плату, із якої також відраховувались би податки і збори, не відповідає дійсності. В даному випадку одночасно із відрахуванням податків і зборів відповідач здійснив би нарахування і виплату грошової компенсації в розмірі відрахованих із грошового забезпечення сум податків і зборів.

Таким чином, має випадок погіршення становища працівника, оскільки розмір його грошового забезпечення внаслідок не здійснення грошової компенсації відрахованих сум податку на доходи фізичних осіб зменшився на суму відрахованого такого податку.

З огляду на зазначене аргументи, викладені у відзиві Головного управління Національної поліції у Львівській області, не спростовують тверджень позивача, викладених в адміністративному позові.

25.02.2021 представник відповідача 2 подав відзив на адміністративний позов. У відзиві на позовну заяву зазначає, що в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області щодо неприйняття заходів по компенсації утриманого податку із доходів фізичних осіб в розмірі 8427,54 (вісім тисяч чотириста двадцять сім гривень 54 копійки) із суми середнього заробітку за час затримки при звільненні та стягнення з Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області в користь ОСОБА_1 грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб в розмірі 8427,54 (вісім тисяч чотириста двадцять сім гривень 55 копійок) слід закрити провадження у справі. Зазначає, що у провадженні Львівського окружного адміністративного суду перебували справи №380/3390/20 та №813/4426/16 про визнання протиправної бездіяльності ГУНП у Львівській області та ГУ ДКС у Львівській області про неприйняття заходів до компенсації утриманого податку із доходів фізичних осіб в розмірі 8427,54 грн із суми середнього заробітку за час затримки при звільненні; стягнення з відповідачів в користь ОСОБА_1 грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб в розмірі 8427,54 грн, що утримані із суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Відтак, в провадженні суду перебуває справа №380/11995/20 про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, рішення по яких набрало законної сили, через що провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п.4 ч.1 ст. 238 КАС України.

Щодо вимог неприйняття заходів по компенсації утриманого податку із доходів фізичних осіб в розмірі 4615,55 (чотири тисячі шістсот п`ятнадцять гривень 55 копійок) із суми середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на посаді та стягнення такої компенсації, то вказує, що останнім безспірне списання коштів при виконанні рішення суду справі №813/2949/16 не здійснювалось і відповідно не стягувало податки (4615,55 грн податку з доходів фізичних осіб) із 25641,96 грн середнього заробітку ОСОБА_1 за час затримки виконання судового рішення про поновлення на посаді. Зазначає, що законодавством чітко передбачено, що питання оподаткування заробітної плати, грошового забезпечення, інших виплат (в тому числі середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні) фізичної особи покладається на податкового агента, на підприємство, установу, організацію, де працює або працював працівник. Стверджує, що у цьому випадку обов`язок по оподаткуванню середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні ОСОБА_1 покладається на Головне управління Національної поліції у Львівській області і не належить до повноважень Головного управління Держказначейства.

10.03.2021 представником позивача подано відповідь на відзив відповідача 2.

Ухвалою суду від 30.03.2021 закрито провадження у справі в частині позовних вимог визнання протиправної бездіяльності Головного управління Національної поліції у Львівській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області щодо неприйняття заходів по компенсації утриманого податку із доходів фізичних осіб в розмірі 8427,54 (вісім тисяч чотириста двадцять сім гривень 54 копійки) із суми середнього заробітку за час затримки при звільненні та стягнення з Головного управління Національної поліції у Львівській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області в користь ОСОБА_1 грошову компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб в розмірі 8427,54 (вісім тисяч чотириста двадцять сім гривень 55 копійок).

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 21.06.2017 у справі №813/2949/16 заяву ОСОБА_1 задоволено, стягнуто з Управління Міністерства внутрішніх справ України на Львівській залізниці середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді в розмірі 28410 грн.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.05.2020 апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України на Львівській залізниці задоволено частково. Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 21.06.2017 у справі №813/2949/16 скасовано, заяву ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення задоволено частково. Стягнуто з Головного управління Національної поліції України у Львівській області в користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді за період з 17.12.2016 по 21.06.2017 в розмірі 25641,96 грн.

На виконання вказаного судового рішення Львівським окружним адміністративним судом 28.05.2020 видано виконавчий лист.

Згаданий виконавчий лист 12.06.2020 пред`явлений позивачкою до виконання Головному управлінню Державної казначейської служби України у Львівській області.

Головним управлінням Державної казначейської служби України у Львівській області на підставі норм Закону №553-ІХ, пп.4 п.13 Порядку №845 було зупинено безспірне списання коштів за виконавчим листом №813/2949/16 до 01.01.2021, оскільки Законом №553-ХІ унеможливлено до 01.01.2021 здійснення органами Казначейства безспірного списання коштів на підставі рішення суду, про що повідомлено стягувача та боржника листом від 15.06.2020 №04-07/4467.

З огляду на прийняття Конституційним судом України рішення за №10-р/2020, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України положення абзацу дев`ятого пункту другого розділу ІІ "Прикінцеві положення" Закону №553-ІХ, Головне управління Казначейства, відповідно до вимог пункту 14 Порядку №845 відновило безспірне списання коштів за виконавчим листом позивача.

Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області звернулось із запитом від 02.09.2020 № 07.1-11/6238 до ГУ НП у Львівській області з запитом про надання інформації щодо кодів класифікації видатків бюджету або рахунків, з яких будуть здійснюватись безспірні списання коштів з Головного управління Національної поліції у Львівській області згідно з виконавчим листом Львівського окружного адміністративного суду у справі № 380/2949/16 від 28.05.2020.

На запит Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області про здійснення безспірного списання коштів ГУ НП у Львівській області листом від 04.09.2020 № 1923/17/03-2020 повідомило про те, що ним добровільно виконано виконавчий лист Львівського окружного адміністративного суду від 28.05.2020 №813/2949/16 в сумі 25641,96 грн та додано платіжні доручення: від 10.06.2020 №2872 на суму 384,63 грн (перерахування судового збору); від 10.06.2020 №2871 на суму 4615,55 грн (перерахування податку з доходів фізичних осіб); від 18.06.2020 №2932 на суму 20641,78 грн (перераховано стягувачу ОСОБА_1 ).

14.09.2020 Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області повернуло ОСОБА_1 виконавчий лист Львівського окружного адміністративного суду від 28.05.2020 №813/2949/16 (разом із копіями зазначених вище платіжних доручень) на підставі пп.7 п.9 Порядку №845, оскільки сума коштів, зазначена у виконавчому документі, перерахована боржником стягувачу, тобто рішення суду виконано в добровільному порядку.

23.09.2020 позивачкою повторно пред`явлено виконавчий лист №813/2949/16 від 28.05.2020 до Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області про стягнення з Головного управління Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на посаді за період з 17.12.2016 по 21.06.2017 в частині стягнення 5000,18 грн. Відповідно до заяви ОСОБА_1 боржником перераховані кошти в розмірі 20641,78 грн із загальної суми 25641,96 грн.

Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області звернулось із запитом від 25.09.2020 №07.1-11/6965 до ГУ НП у Львівській області з запитом про надання інформації щодо кодів класифікації видатків бюджету або рахунків, з яких будуть здійснюватись безспірні списання коштів з Головного управління Національної поліції у Львівській області згідно з виконавчим листом Львівського окружного адміністративного суду у справі № 380/2949/16 від 28.05.2020.

Листом від 02.10.2020 №2139/05/17-2020 Головне управління Національної поліції у Львівській області повідомило про те, що середній заробіток за час затримки виконання судового рішення №813/2949/16 ОСОБА_1 нараховано в повній сумі 25641,96 грн з якої утримано ПДФО та військовий збір відповідно до п.168.1.1 Податкового кодексу України.

Позивачка вважає рішення відповідачів про відмову у компенсації утриманого податку на доходи фізичних осіб із суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства України, звернулась до суду за захистом своїх прав.

Вирішуючи даний спір, суд застосовує такі норми права та виходить з таких мотивів.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44 (далі - Порядок №44).

Пунктами 2-5 Порядку №44 визначено, що грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб".

Виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.

Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Вказані положення відповідають приписам п. 168.5 ст. 168 Податкового кодексу України (далі - ПК України), в якому зазначено, що суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно.

Згідно з п. 6 Порядку № 44 територіальні органи Державного казначейства та установи банків провадять за платіжними документами видачу податковим агентам готівки для здійснення одночасно виплати грошового забезпечення та грошової компенсації із сплатою (перерахуванням) в установленому порядку податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Таким чином, визначення розміру податків, внесків та зборів, які справляються з нарахованих сум грошового забезпечення, покладено на відповідний фінансовий орган у складі відповідача, який в свою чергу, повинен виплатити за рішенням суду відповідні кошти позивачу з утриманням з них вказаних податків, внесків та зборів.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід (п. 163.1 ст. 163 ПК України).

Відповідно до підп. 164.1.1 п. 164.1 ст. 164 ПК України, загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

Як передбачено підп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок.

Слід зазначити, що відповідно до абз. 5 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 №13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки, справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Також необхідно зазначити, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів.

Крім того, відрахування податків і обов`язкових платежів із середнього заробітку за час вимушеного прогулу не погіршує становище працівника, якого поновлено на роботі, оскільки за цей період, у разі перебування на посаді, працівник отримував би заробітну плату, із якої також відраховувались би податки і збори.

Аналогічний правовий висновок висловив Верховний Суд в постанові від 18.07.2018 у справі №359/10023/16-ц.

Отже, законодавством чітко передбачено, що питання оподаткування заробітної плати, грошового забезпечення, інших виплат (в тому числі середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні) фізичної особи покладається на податкового агента, на підприємство, установу, організацію, де працює або працював працівник.

Відтак, у цьому випадку визначення суми податку на доходи фізичних осіб та військового збору покладається на Головне управління Національної поліції у Львівській області і не належить до повноважень Казначейства.

У свою чергу, орган Казначейства згідно з п. 28 Порядку № 845 не пізніше двох робочих днів з наступного робочого дня після надходження виконавчого документа на підставі документів, поданих стягувачем, визначає коди класифікації видатків бюджету і рахунки, з яких проводиться безспірне списання коштів.

З дня визначення кодів класифікації видатків бюджету та рахунків орган Казначейства повідомляє боржнику або бюджетній установі, що здійснює централізоване обслуговування боржника, про здійснення безспірного списання коштів з рахунків боржника та не проводить платежі, крім платежів, які визначені у пункті 25 цього Порядку.

Коди класифікації видатків бюджету та рахунки не визначаються органом Казначейства на період дії особливого періоду та (або) проведення антитерористичної операції на території України або в окремих її місцевостях, а також здійснення відповідно до Закону України "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях" заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях щодо Міноборони, МВС, СБУ, інших органів військового управління, Апарату Ради національної безпеки і оборони України, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Адміністрації Держспецзв`язку, Управління державної охорони, Національної гвардії, Національної поліції, ДСНС, а також їх територіальних органів (підрозділів), установ, закладів та організацій, що належать до сфери їх управління, військових частин.

Пунктом 28 Порядку № 845 передбачено, що у разі неможливості визначення кодів класифікації видатків бюджету або рахунків, з яких проводиться безспірне списання коштів, орган Казначейства не пізніше двох робочих днів з наступного робочого дня після надходження виконавчого документа надсилає до боржника або бюджетної установи, що здійснює централізоване обслуговування боржника, запит для встановлення відповідних даних із зазначенням строку надання відповіді.

Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області звернулось із запитом від 02.09.2020 № 07.1-11/6238 до ГУ НП у Львівській області з запитом про надання інформації щодо кодів класифікації видатків бюджету або рахунків, з яких будуть здійснюватись безспірні списання коштів з Головного управління Національної поліції у Львівській області згідно з виконавчим листом Львівського окружного адміністративного суду у справі № 380/2949/16 від 28.05.2020.

На запит Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області про здійснення безспірного списання коштів ГУ НП у Львівській області листом від 04.09.2020 № 1923/17/03-2020 повідомило про те, що ним добровільно виконано виконавчий лист Львівського окружного адміністративного суду від 28.05.2020 №813/2949/16 в сумі 25641,96 грн та додано платіжні доручення: від 10.06.2020 №2872 на суму 384,63 грн (перерахування судового збору); від 10.06.2020 №2871 на суму 4615,55 грн (перерахування податку з доходів фізичних осіб); від 18.06.2020 №2932 на суму 20641,78 грн (перераховано стягувачу ОСОБА_1 ).

Таким чином, Головним управлінням Національної поліції у Львівській області надано інформацію про необхідність оподаткування суми, яка підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 за рішенням суду у справі № 813/2949/16, зазначивши суму податків, зборів та обов`язків, які необхідно утримати.

Разом з тим, слід зауважити, що Порядок № 44 розрахований на компенсацію грошового забезпечення, право на яке набуте у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби. Однак позивач набув право на виплату за період неповного розрахунку при звільненні, а не у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби. Тому під час виплати позивачу середнього грошового забезпечення за період вимушеного прогулу відповідач правомірно не застосував Порядок № 44 та не компенсовував податок на доходи фізичних осіб та військовий збір.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).

Судом в межах цієї справи не встановлено порушень вказаних критеріїв відповідачами при вчиненні дій стосовно позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В аспекті оцінки аргументів учасників справи суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін на підтвердження правомірності своїх правових позицій, суд дійшов висновку, що заявлені позивачкою вимоги не знайшли належного правового обґрунтування, а відтак, такі задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 139 КАС України повернення судових витрат позивачу, якому відмовлено у задоволенні позову, не передбачено.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-77, 90, 139, 242-246, 255, 293, 295, п. 3 розділу VI Прикінцевих положень, пп. 15.5 п. 15 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Гулкевич І.З.