Справа № 160/3808/21
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2021-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

19 березня 2021 року Справа № 160/3808/21

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боженко Н.В., перевіривши в м.Дніпрі матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до відповідача 1: Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, відповідача 2: ОСОБА_2 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

16 березня 2021 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через систему "Електронний суд" надійшла позовна заява ОСОБА_1 до відповідача 1: Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, відповідача 2: ОСОБА_2 , в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Відповідачів щодо несвоєчасного оприлюднення у формі відкритих даних на веб-сторінці ІНФОРМАЦІЯ_1 офіційного веб-сайту https://ukrsr.otg.dp.gov.ua/ua Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області рішення четвертої сесії VIII скликання Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області № 101 - 04/VІІІ від 12.01.2021 року «Про дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_3 »;

- зобов`язати Відповідачів утриматися від вчинення будь-яких дій щодо несвоєчасного оприлюднення у формі відкритих даних рішень Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області на офіційному веб-сайті https://ukrsr.otg.dp.gov.ua/ua Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області.

Приписами пункту 6 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Перевіривши позовну заяву на відповідність вимогам статей 160, 161, 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку, що дана позовна заява підлягає поверненню позивачу, виходячи з наступних підстав.

Частиною 2 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист. Ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Згідно з ч.1 ст.43 Кодексу адміністративного судочинства України, здатність мати процесуальні права та обов`язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами).

Частиною 2 статті 43 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними, а також фізичним особам до досягнення цього віку у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь.

За приписами ч. 1 ст.55 Кодексу адміністративного судочинства України, сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до частини 1 статті 57 Кодексу адміністративного судочинства України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Пунктом 1 частини 1 статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, зокрема довіреністю фізичної особи.

При цьому ч. 2 ст. 59 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою.

У відповідності ч. 7 ст. 59 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання представником заяви по суті справи в електронній формі він може додати до неї довіреність або ордер в електронній формі, підписані електронним цифровим підписом відповідно до Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Відповідно до статті 244 Цивільного кодексу України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю.

Представництво за довіреністю може гуртуватися на акті органу юридичної особи.

За визначенням, наведеним у частині 3 статті 244 Цивільного кодексу України, довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Форма довіреності встановлена статтею 245 Цивільного кодексу України, а саме: форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин.

У частині 3 статті 245 Цивільного кодексу України наведено перелік довіреностей, які у разі посвідчення їх відповідними посадовими особами, прирівнюються до нотаріально посвідчених.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (частина 2 статті 207 Цивільного кодексу України).

З матеріалів позову вбачається, що позовна заява від імені ОСОБА_1 , подана через систему «Електронний суд» Павлюченком Дмитром В`ячеславовичем .

На підтвердження своїх повноважень підписантом надано документ датований 09.03.2021 року, який має назву - Довіреність, проте вказаний документ не містить підпису та яка не посвідчена нотаріально або, у визначених випадках, іншою особою. Також, містить напис «Документ сформований в системі «Електронний суд» 09.03.2021», проте без зазначення особи, якою такий документ створений, та її ідентифікаційних даних.

Надана суду «Довіреність» датована 09.03.2021 року не є документом, який належним чином підтверджує волевиявлення ОСОБА_1 реалізувати своє право на звернення до суду не самостійно, а через представника, та, відповідно, обсяг повноважень, наданий такому представнику, встановлений чинним законодаством.

В зв`язку із вищенаведеним суд зазначає, що з огляду на вимоги статей 55 і 59 Кодексу адміністративного судочинства України повноваження Павлюченко Дмитра В`ячеславовича на підписання позовної заяви та представництво в суді інтересів ОСОБА_1 належним чином не підтверджені, а відтак дану позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати.

Суд враховує практику Європейського суду з прав людини, сформульовану в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі Пелевін проти України (п. 27), від 30 травня 2013 року у справі ОСОБА_5 проти України (п. 31), де зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою: регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Суд також бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, у п. 55 справи Креуз проти Польщі, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти ( Kreuz v. Poland № 28249/95).

Повернення позовної заяви з огляду на підписання її від імені позивача особою, якій не надано такого права та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до суду з такою заявою, не є обмеженням доступу до суду та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд учасником справи особисто або через представника.

Пунктом 3 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Враховуючи, що до позовної заяви не додано документів, які б підтверджували волевиявлення ОСОБА_1 на надання повноважень Павлюченку Дмитру В`ячеславовичу права підпису позовної заяви, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає поверненню, як така, що підписана особою, яка не має права її підписувати. Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку про повернення позовної заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 169, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до відповідача 1: Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, відповідача 2: ОСОБА_2 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч.8 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію даної ухвали направити на адресу позивача разом із позовною заявою і доданими до неї документами.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до вимог ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. ст. 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко