Справа № 400/3316/20
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2021-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2021 р.м.ОдесаСправа № 400/3316/20
Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В. В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючої судді: Шевчук О.А.

суддів: Бойка А.В. , Федусика А.Г.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року, ухвалене в порядку письмового провадження в м. Миколаєві, по справі за адміністративним позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2020 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 03.06.2020 року № .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем проведено камеральну перевірку, за результатами якої встановлено порушення термінів реєстрації податкових накладних та винесено податкове повідомлення - рішення, яким застосовано штраф у сумі 327921,52 грн. Позивач вважає, що податкове повідомлення - рішення винесено протиправно з огляду на те, що накладення на платника податку на додану вартість штрафу не застосовується у випадку реєстрації податкових накладних, що не надаються отримувачу (покупцю), податкових накладних, складених на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування, податкових накладних, складених на постачання товарів/послуг для операцій, які оподатковуються за нульовою ставкою. Крім того, позивач вказує на те, що податкове повідомлення - рішення прийнято на підставі акту камеральної перевірки від 25.05.2020 року № 414/14-29-51-05/ НОМЕР_1 , проте, в податковому повідомленні - рішенні зазначений інший номер акту перевірки.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач надала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та винести нове судове рішення, яким задовольнити вимоги у повному обсязі. Доводами апеляційної скарги зазначено, що податкове повідомлення - рішення прийнято на підставі акту камеральної перевірки від 25.05.2020 року № 414/14-29-51-05/ НОМЕР_1 , проте, в податковому повідомленні - рішенні зазначений інший номер акту перевірки, що свідчить про те, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення прийнято за відсутності підстав, що помилково не враховано судом першої інстанції. Також, апелянт вважає, що судом першої інстанції помилково не застосовані до спірних правовідносин положення пункту 73 Підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України та не враховані суперечності щодо розміру застосованого до позивача штрафу, що наведені в акті перевірки та оскаржуваному податковому повідомленні - рішенні.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача зазначає, що згідно з п. 120 -1.1 ст. 120-1 Податкового кодексу України штрафні санкції не застосовуються за несвоєчасну реєстрацію податкової накладної, що не надається отримувачу(покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операції: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою. Тобто, законодавством чітко визначено умови, за яких платник податків звільняється від штрафних санкцій. Оскільки позивач не звільняється від штрафних санкцій за порушення терміну реєстрації податкових накладних, до неї застосовано відповідальність у вигляді штрафу та прийнято податкове повідомлення - рішення, що відповідає чинному законодавству. Також, відповідач вказує на те, що пункт 73 Підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України до штрафних санкцій визначених оскаржуваним податковим повідомленням - рішення не застосовується.

Справа розглядалась у відкритому судовому засіданні, сторони надали пояснення та не заперечували закінчити розгляд справи у письмовому провадженні на підставі тих доказів, що містяться в матеріалах справи.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що посадовою особою Головного управління ДПС у Миколаївській області проведена камеральна перевірка своєчасності реєстрації податкових накладних ФОП ОСОБА_1 в Єдиному реєстрі податкових накладних за січень, лютий, березень 2020 року, за результатами якої складено акт № 414/14-29-51-05/ НОМЕР_1 від 25.05.2020 року.

Також, на підставі ст. 120-1 Податкового кодексу України, Головне управління ДПС у Миколаївській області прийняло податкове повідомлення-рішення від 03.06.2020 року № про застосування до позивача штрафу в розмірі 327921,52 грн. за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних, визначених ст. 201 Податкового кодексу України.

Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням - рішенням, позивач звернулась до суду з вказаним позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що факт порушення граничного строку реєстрації податкових накладних не заперечується позивачем, а тому, податковим органом цілком правомірно винесено оскаржуване податкове повідомлення - рішення, а підстави для звільнення від відповідальності за встановлені порушення у спірному випадку відсутні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як вбачається з акту перевірки, підставою для застосування до позивача штрафу оскаржуваним податковим повідомленням - рішенням став встановлений податковим органом факт реєстрації позивачем податкових накладних, що складені у січні - березні 2019 року, в ЄДРПН у лютому - квітні 2020 року, тобто, з порушенням граничних строків реєстрації податкових накладних, визначених ст. 201 Податкового кодексу України.

Станом на момент складання позивачем спірних податкових накладних діяла наступна редакції п. 120-1.1 ст. 120-1 Податкового кодексу України, яким було визначено, що порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі, зокрема, 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів.

Водночас, станом на момент прийняття оскаржуваного податкового повідомлення - рішення та застосування до позивача штрафу 23 травня 2020 року набули чинності положення Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» від 16 січня 2020 року № 466-IX (надалі Закон № 466-ІХ).

Вказаним Законом п. 120-1.1. ст. 120-1 Податкового кодексу України викладено у наступній редакції: «Порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції з постачання товарів/послуг, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість; податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою; податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами «а» - «г» цього пункту, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної; податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної; податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 і 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів; 50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

У разі порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 і 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі 2 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 1020 гривень, при реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних: податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції з постачання товарів/послуг, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість; податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою; податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами «а» - «г» пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної; податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної; податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу.

У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу штрафні санкції, передбачені цим пунктом, не застосовуються на період зупинення такої реєстрації до прийняття рішення щодо відновлення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування.

У разі реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до податкової накладної до початку проведення перевірки, предметом якої є дотримання вимог цього Кодексу щодо своєчасності реєстрації таких документів в Єдиному реєстрі податкових накладних, штрафні санкції, передбачені пунктом 120-1.2 цієї статті, не застосовуються.».

Згідно п. 11 Порядку заповнення податкової накладної, який затверджено наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 року № 1307 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 26 січня 2016 року за № 137/28267) (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), у разі складання зведеної податкової накладної у графі «Зведена податкова накладна» зазначається код ознаки, зокрема, « 4» - у разі складання зведених податкових накладних, особливості заповнення яких викладені у пункті 19 цього Порядку.

В свою чергу, відповідно до п. 19 вказаного Порядку у разі здійснення постачання товарів/послуг (крім здійснення операцій, визначених пунктом 44 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України), постачання яких має безперервний або ритмічний характер, постачальником (продавцем) може бути складена зведена податкова накладна: покупцям - платникам податку - не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, на кожного платника податку, з яким постачання мають такий характер, з урахуванням всього обсягу постачання товарів/послуг відповідному платнику протягом періоду, за який складається така податкова накладна, протягом такого місяця; покупцям - особам, не зареєстрованим платниками податку, - не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, з урахуванням всього обсягу постачання товарів/послуг таким покупцям, з якими постачання мають такий характер протягом періоду, за який складається така податкова накладна, протягом такого місяця.

При цьому, згідно п. 8 цього ж Порядку при складанні податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пунктах 10-15 цього Порядку, у верхній лівій частині таких накладних у графі «Не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причини» робиться помітка «X» та зазначається тип причини: 01 - Складена на суму збільшення компенсації вартості поставлених товарів/послуг (для податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пункті 13 цього Порядку); 02 - Складена на постачання неплатнику податку; 03 - Складена на постачання товарів/послуг у рахунок оплати праці фізичним особам, які перебувають у трудових відносинах із платником податку; 04 - Складена на постачання у межах балансу для невиробничого використання; 05 - Складена у зв`язку з ліквідацією основних засобів за самостійним рішенням платника податку; 06 - Складена у зв`язку з переведенням виробничих основних засобів до складу невиробничих; 07 - Складена на операції з вивезення товарів за межі митної території України; 08 - Складена на постачання для операцій, які не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість; 09 - Складена на постачання для операцій, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість; 10 - Складена з метою визначення при анулюванні реєстрації платника податку податкових зобов`язань за товарами/послугами, необоротними активами, суми податку за якими були включені до складу податкового кредиту та не були використані в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності; 11 - Складена за щоденними підсумками операцій; 12 - Складена на постачання неплатнику, в якій зазначається назва покупця (для податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пункті 10 цього Порядку); 13 - Складена у зв`язку з використанням виробничих або невиробничих засобів, інших товарів/послуг не в господарській діяльності; 14 - Складена отримувачем (покупцем) послуг від нерезидента; 15 - Складена на суму перевищення бази оподаткування, визначеної відповідно до статей 188 і 189 Податкового кодексу України, над фактичною ціною постачання.

Згідно матеріалів справи, податкові накладні, які зареєстровані позивачем з порушенням граничного строку, встановленого пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), містять код ставки податку на додану вартість « 20», що свідчить про те, що податкові накладні складені на постачання товарів/послуг для операцій, що оподатковуються податком на додану вартість.

Також, всі зазначені в акті перевірки податкові накладні є зведеними за кодом ознаки - « 4» (у разі складання зведених податкових накладних, особливості заповнення яких викладені у пункті 19 Порядку № 1307 (постачання товарів/послуг має безперервний або ритмічний характер - покупцям - особам, не зареєстрованим платниками податку), а у верхній лівій частині цих зведених податкових накладних зазначено, що вони не підлягають наданню отримувачу (покупцю), тип причини: « 02» - складені на постачання неплатнику податку, а не 08 - складені на постачання для операцій, які не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість, 09 - складені на постачання для операцій, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість, що відповідно свідчить про неможливість звільнення позивача від відповідальності за порушення реєстрації цих ПН згідно п. 120-1.1 ст. 120-1 Податкового кодексу України, як таких, що не надаються отримувачу (покупцю), складені на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Крім того, з наведеного вбачається, що спірні ПН не підпадають під дію вимог ст. 120-1 Податкового кодексу України, в редакції на момент застосування штрафу, які містять положення щодо зменшеного розміру відповідного штрафу.

Також, колегія суддів не погоджується з доводами апелянта, що судом першої інстанції помилково при вирішенні справи не враховані положення пункту 73 Підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України, з огляду на викладене.

Так, пункту 73 Підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України штрафи за порушення платниками податку на додану вартість граничного строку для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, за операціями, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість, операціями, що оподатковуються податком на додану вартість за нульовою ставкою, операціями, що не передбачають надання податкової накладної отримувачу (покупцю), а також податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами «а» - «г» пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, нараховані платникам податків протягом періоду з 1 січня 2017 року до 31 грудня 2019 року, грошові зобов`язання за якими неузгоджені (відповідні податкові повідомлення-рішення знаходяться в процедурі адміністративного або судового оскарження та грошові зобов`язання за ними не сплачено) станом на дату набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», застосовуються в розмірі 2 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 1020 гривень.

Штрафи, застосовані через відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних за операціями, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість, операціями, що оподатковуються податком на додану вартість за нульовою ставкою, операціями, що не передбачають надання податкової накладної отримувачу (покупцю), а також податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами «а» - «г» пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, нараховані платникам податків протягом періоду з 1 січня 2017 року до 31 грудня 2019 року, грошові зобов`язання за якими неузгоджені (відповідні податкові повідомлення-рішення знаходяться в процедурі адміністративного або судового оскарження та грошові зобов`язання за ними не сплачено) станом на дату набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», застосовуються в розмірі 5 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 3400 гривень.

Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» набрав чинності 23.05.2020 року.

Таким чином, Законом № 466-ІХ чітко закріплено, що пункт 73 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» ПК України підлягає застосуванню до штрафів нарахованих платникам податків протягом періоду з 1 січня 2017 року до 31 грудня 2019 року за наведених у цій же нормі умов.

Аналогічна позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 340/1857/19.

Водночас, оскаржуваний у даній справі штраф нарахований у червні 2020 року, тобто, не протягом періоду з 1 січня 2017 року до 31 грудня 2019 року, що виключає можливість застосування у спірних правовідносинах положень пункту 73 Підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наведені позивачем технічні помилки не впливають на зміст прийнятого податкового повідомлення - рішення та не можуть бути підставою для визнання його протиправним.

На підставі наведеного у сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення заявленого позову.

В свою чергу, доводи апеляційної скарги спростовуються наведеними висновками суду апеляційної інстанції та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального, процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року залишити без змін.

Відповідно до ст. 325-328 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Головуюча суддя Шевчук О.А.
Судді Бойко А.В. Федусик А.Г.