Справа № 160/16132/20
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2021-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 березня 2021 року м. Дніпросправа № 160/16132/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Коршуна А.О. (доповідач),

суддів: Чередниченка В.Є., Панченко О.М.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньова Максима Олександровича
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.12.2020р. у справі №160/16132/20
за позовом:Акціонерного товариства «Дніпроважмаш»
до: про:Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньова Максима Олександровича визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

03.12.2020р. Акціонерного товариства «Дніпроважмаш» (далі АТ «Дніпроважмаш» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньова М.О. про визнання протиправною та скасування постанови /а.с. 1-4/.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.12.2020р. у справі №160/16132/20 позовну заяву АТ «Дніпроважмаш» залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви /а.с. 26/.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.12.2020р., після надходження заяви позивача на виконання ухвали суду від 07.12.2020р., за вищезазначеним позовом відкрито провадження в адміністративній справі №160/16132/20 та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) /а.с. 36/.

Позивач, посилаючись у позовній заяві на те, що рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 13.10.2020р. яким з нього стягнуто на користь ТОВ «Тема-07» заборгованість в загальному розмірі 3236853,62 грн., з метою виконання рішення суду 19.11.2020р. було здійснено погашення заборгованості перед ТОВ «Тема-07» шляхом перерахування грошових коштів у загальному розмірі 3236853,62 грн., того ж дня позивачу стало відомо з Автоматизованої системи виконавчих проваджень про наявність виконавчого провадження ВП №63684329 від 19.11.2020р. і в межах цього виконавчого провадження рішення суду було виконано позивачем, про що приватного виконавця було повідомлено листом, який 19.11.2020р. було направлено на електрону адресу приватного виконавця, і 20.11.2020р. такий же лист було вручено нарочно відповідачу, однак 23.11.2020р. на адресу позивача надійшла постанова від 19.11.2020р. відповідача про стягнення основної винагороди у виконавчому провадженні №63684329 по примусовому виконанню наказу №904/2422/20 від 09.11.2020р. виданого господарським судом Дніпропетровської області, позивач вважає таку постанову приватного виконавця необґрунтованою та безпідставною, оскільки ним здійснено погашення суми заборгованості відповідно до рішення суду самостійно та добровільно, тому просив скасувати постанову приватного виконавця від 19.11.2020р ВП №63684329.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.12.2020р. у справі №160/16132/20 адміністративний позов задоволено, визнано протиправною та скасовано постанову про стягнення основної винагороди від 19.11.2020р. ВП№63684329, винесену приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровській області Селезньовим М.О. (суддя Букіна Л.Є.) /а.с. 128-130/.

Відповідач - приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровській області Селезньов М.О., не погодившись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу /а.с. 132-135/, у якій посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи не було з`ясовано усі обставини, які мають значення для вирішення справи та зроблено висновки, які не відповідають фактичним обставинам справи, що призвело до ухвалення рішення з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду від 24.12.2020р. у даній справі та ухвалити у справі нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У зв`язку з тим що відповідачем апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції від 24.12.2020р. у справі №160/16132/20 було подано безпосередньо до суду апеляційної інстанції, з метою забезпечення апеляційного розгляду справи Третім апеляційним адміністративним судом, відповідною ухвалою від 05.01.2021р. /а.с. 139/, було витребувано з суду першої інстанції матеріали адміністративної справи №160/16132/20.

Матеріали адміністративної справи №160/16132/20 надійшли до Третього апеляційного адміністративного суду 16.01.2021р. /а.с. 142/.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 18.01.2021р. у справі №160/16132/20 апеляційна скарга приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровській області Селезньова М.О на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.12.2020р. у справі №160/16132/20 була залишена без руху та заявнику апеляційної скарги надано строк для усунення зазначених судом недоліків апеляційної скарги /а.с. 143/.

На виконання вимог суду заявником апеляційної скарги у встановлений судом строк усуненні недоліки апеляційної скарги /а.с. 145-146/.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 03.02.2021р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровській області Селезньова М.О на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.12.2020р. у даній справі /а.с. 165/, та ухвалою суду від 03.02.2021р. справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження 16.03.2021р. /а.с. 166/, про що судом апеляційної інстанції було повідомлено учасників справи у встановлений чинним процесуальним законодавством спосіб та строки, засобами електронного зв`язку /а.с. 169,170/

Позивач, у письмовому відзиві на апеляційну скаргу заперечував проти доводів апеляційної скарги та посилаючись на те, що судом першої інстанції було повно з`ясовано усі обставини справи та постановлено обґрунтоване рішення, просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції від 24.12.2020р. у даній справі залишити без змін /а.с. 171-174/.

Перевіривши у судовому засіданні доводи апеляційної скарги, матеріали справи та прийняте судом першої інстанції рішення у даній справі в межах доводів апеляційної скарги відповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Під час розгляду даної адміністративної справи судом встановлено, що на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.10.2020р. у справі №904/2422/20 видано наказ від 09.11.2020р., відповідно до якого стягнуто з АТ «Дніпроважмаш» на користь ТОВ «Тема-07» заборгованість у загальному розмірі 3236853,62 грн. /а.с. 50/.

Рішення суду було виконано позивачем (боржником у виконавчому провадженні) повністю - а саме: 19.11.2020р. здійснено перерахування грошових коштів платіжними дорученнями №18410 на суму 2631743,55 грн. та №18411 на суму 605110,07 грн., про що боржник відповідним листом від 19.11.2020р. за вих. №65/284 повідомив приватного виконавця /а.с. 20/.

Приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньовим М.О., на підставі заяви стягувача від 19.11.2020р. про примусове виконання /а.с. 48-49/ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №63684329 від 19.11.2020р. /а.с. 52/ та одночасно винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 300грн. /а.с. 54/ , постанову про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 323685,36 грн. /а.с. 56/ та постанову про арешт коштів боржника /а.с. 58/.

Спірні відносини, які виникли між сторонами у даній адміністративній справі, врегульовано нормами Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон), який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, передбачено що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 1404-VIII) примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

Відповідно до ч. 1 № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною 1, 5 ст. 26 Закону № 1404 встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до ст. 31 Закону № 1403-VIII за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.

Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової.

Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді:

1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру;

2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

На виконання статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» постановою Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2016 року № 643 затверджено Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця (далі - Порядок № 643).

Відповідно до пункту 19 Порядку № 643 приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Пунктом 19 Порядку № 643 визначено, що приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Отже, основна винагорода приватного виконавця є винагородою приватному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови що такі заходи призвели до повного або часткового виконання рішення та стягується з боржника в пропорційному до фактично стягнутої суми розмірі.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 03.03.2020р. у справі №260/801/19.

З матеріалів справи вбачається, що позивач листом вих.№65/284 від 19.11.2020р. звернувся до відповідача з метою закінчення виконавчого провадження, у зв`язку із добровільним виконанням ним 19.11.2020р. рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.10.2020р. у справі №904/2422/20, до якого долучив копії платіжних доручень № 18410 та № 18411 від 19.11.2020р. на підтвердження сплати заборгованості у повному обсязі 3236853,62 грн.

Вказані кошти з призначенням платежу «згідно рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.10.2020 у справі №904/2422/20» сплачені позивачем на рахунок ТОВ «Тема-07» з рахунку позивача у філії ПАТ «АБ «РАДАБАНК», на який в подальшому постановою приватного виконавця від 19.11.2020р. накладено арешт.

Зазначені обставини свідчать про те, що сума заборгованості не було стягнуто з боржника безпосередньо приватним виконавцем у виконавчому провадженні, не було зараховано на рахунок приватного виконавця та в подальшому перераховано ним у встановленому порядку на визначені стягувачем рахунки, як це передбачено ч.1, 3 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до яких грошові суми, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця та перераховуються виконавцем у встановленому порядку на визначені стягувачем рахунки.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок про наявність підстав для задоволення позову оскільки, ураховуючи положення ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» та п. 19 Порядку № 643, підставою для стягнення основної винагороди у межах виконавчого провадження є здійснення приватним виконавцем дій спрямованих по фактичному стягненню з боржника на користь стягувача зазначених у виконавчому документі сум та основна винагорода обраховується від розміру фактично стягнутих сум, а в даному випадку мало місце добровільне виконання позивачем рішення суду в день прийняття відповідачем постанов про відкриття виконавчого провадження №63684329, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 300грн., про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 323685,36 грн. та про арешт коштів боржника.

Приймаючи до уваги вищевикладене, та враховуючи норми чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи об`єктивно, повно та всебічно з`ясовано усі обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної справи, та застосовано до правовідносин, які виникли між сторонами у даній справі норми матеріального права, які регулюють саме ці правовідносини, та ухвалено законне рішення про задоволення заявлених позивачем у справі позовних вимог і оскільки апеляційним судом під час розгляду даної справи не було встановлено порушень чи неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які б потягли за собою скасування чи зміну оскаржуваної судової постанови, тому колегія суддів вважає необхідним рішення суду першої інстанції від 24.12.2020р. у даній адміністративній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки заявником апеляційної скарги доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального права, і не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 311,315,316,321,322 КАС України, суд,-,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньова Максима Олександровича залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.12.2020р. у справі №160/16132/0 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст. 329,331 КАС України

Повний текст виготовлено 16 .03.2021р.

Головуючий - суддя А.О. Коршун

суддя В.Є. Чередниченко

суддя О.М. Панченко