Справа № 333/3302/20
Суддя: Стоматов Е. Г.
Дата ухвалення: 2021-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер справи 333/3302/20
Номер провадження 2-а/333/7/21
РІШЕННЯ

Іменем України

04 березня 2021 року місто Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого - судді Стоматова Е.Г., за участю секретаря судового засідання Артеменко А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 96), інспектора Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Запорізькій області поліцейський взводу №1, роти №2 батальйону №1 Пермякова Максима Олександровича (69005, м. Запоріжжя, вул.. Перемоги, буд. 96), інспектора Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Запорізькій області поліцейський взводу №2, роти №2 батальйону №1 Горбачова Артема Андрійовича (69005, м. Запоріжжя, вул.. Перемоги, буд. 96), про визнання противоправними дій щодо застосування фізичної сили і адміністративного затримання, відносно позивача та примусового доставлення до відділення поліції, -

ВСТАНОВИВ:

30 червня 2020 року, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить суд: Визнати протиправними дії інспектора взводу і, 2-ї роти, 1-го батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, лейтенанта поліції Пермякова Максима Олександровича та інспектора взводу 2, 2-ї роти, 1-го батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, лейтенанта поліції Горбачова Артема Андрійовича, щодо застосування фізичної сили і адміністративного затримання 29.05.2020р., відносно ОСОБА_1 на вул. Балка Поповка в м. Запоріжжя, та примусового доставлення до Комунарського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області розташованого за адресою: м. Запоріжжя вул. Космічна б. 40.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 29.05.2020р., о 21:14:10 годині по вул. Броньовій в м. Запоріжжя, мопедом червоного кольору керувала ОСОБА_2 , позивач був пасажиром і перебував на задньому сидінні мопеду, позаду неї. Водієм даного транспортного засобу, в контексті п. їло ПДР України, він не був. Разом з нею їхав додому в б. АДРЕСА_2 , з її місця роботи яким є крамниця розташована в б. 4 по вул. Броньовій в м. Запоріжжя. Перебуваючи позаду неї на мопеді, оскільки ззаду на мопеді немає за що триматись, руки позивача разом з руками водія, були на кермі. Таким чином позивач тримався за мопед, однак не керував ним. О 21:14:10 години 29.05.2020р., на мопеді ми проїхали поруч патрульного авто №11*3259, яке було запарковане на вул. Броньовій. Ніякого сигналу про зупинку, за допомогою жезлу або увімкненням синьо-червоного проблискового маячка, нам не подавалось. Повернувши з вул. Броньової на другорядну не асфальтовану дорогу, продовжили рух до вул. Балка Поповка. Приблизно через хвилини півтори, ми побачили як позаду нас їде патрульне авто №11*3259, без увімкненого синьо-червоного проблискового маячка. Біля дерев`яного містка між б. 6 і 6і по вул. Балка Поповка в м. Запоріжжя, ОСОБА_1 разом з ОСОБА_3 , почув як позаду них поліцейський просить зупинитись. Почувши таке, ОСОБА_3 одразу о 21:16 годині 29.05.2020р., зупинила мопед і встала з нього, ліворуч від нього. Позивач залишився сидіти позаду на пасажирському місці мопеду. Повернувши голову ліворуч, побачив як до нього біжать двоє інспекторів поліції, один з яких вдарив його в ліву частину обличчя, від чого він з сидіння мопеду впав на землю праворуч від нього. Після, двоє поліцейських наносили позивачу удари ногами по обличчю, тулубу та кінцівкам. Надалі, інспектори поліції, надягли на позивача лежачого на землі, кайданки завівши руки за спину, та сіли колінами на спину. Застосування кайданок на підставі ст. 34 Закону України «Про Національну поліцію», у своєму рапорті від 29.05.2020 року, підтверджує ОСОБА_4 . Під час даних дій поліцейських, ОСОБА_3 кричала: «Не бейте его». Будь-якого опору, злісної непокори розпорядженню або вимозі поліцейського, позивач не чинив. Від інспекторів не тікав. Третій інспектор ОСОБА_4 , яка була в наряді з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , бризнувши спреєм в очі ОСОБА_3 , просто стояла поруч і дивилась як позивача безпідставно лупцювали, її двоє колег. Жодного правила дорожнього руху він не порушував, в зв`язку з чим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , не мали права так поводитись з ним. Отже. з 21:16 години 29.05.2020р., він був затриманий і позбавлений свободи вільного пересування. З часу затримання, жоден з трьох інспекторів, не представився, не пред`явив свого посвідчення, не роз`яснив позивачу його прав передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, і не залучив понятих. Очевидцями вказаних дій інспекторів, були ОСОБА_3 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .. Безперервного відеозапису своїх дій, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , з 21:16 години до 21:27:38 години і до 23:38 години 29.05.2020р. не вели, до моменту коли позивача у кайданках підвели до передньої частини службового авто. Після того як, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , підняли мене з землі у кайданках, ОСОБА_3 пішла до б. АДРЕСА_2 за паспортом позивача, якого при ньому не було. За ОСОБА_3 , у своїх справах пішли ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , яких він побачив коли інспектори підняли з землі. Через деякий час коли вони пішли, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , у кайданках підвели позивача до передньої частини свого службового авто, де у світлі фар, без понятих, не роз`яснюючи за що настає відповідальність, почали питати чи він відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру «Драгер». Оскільки позивачу було завдано тілесних ушкоджень, щодо нього вчинявся психологічний тиск і він не розумів що це за особи у формі поліцейських порушують його права не пред`являючи своїх посвідчень, він відмовився. Від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, він не відмовлявся, однак оскільки був затриманий невідомими особами, а направлення на огляд при понятих, йому не було вручено, він не міг його пройти. Надалі близько 21:32 години 29.05.2020р., з позивача відповідачі зняли кайданки, та примусили котити мопед до б. АДРЕСА_2 , де його вже чекала ОСОБА_3 , якою було надано поліцейським його паспорт. О 21:46 годині 29.05.2020р., позивача примусово поміщено в патрульне авто №11*3259 для доставлення в Комунарське ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області. О 22:00 годині 29.05.2020р., його було доставлено до двору Комунарського ВП на вул. Космічна б. 40 в м. Запоріжжя. З Комунарського ВП, його було звільнено від затримання, о 23:38 годині 29.05.2020р.. Під час затримання, відповідачами медична допомога не надавалась, хоча про завдання йому тілесних ушкоджень заявляв позивач і ОСОБА_3 ..

30.05.2020р., для освідування на тяжкість отриманих від ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , тілесних ушкоджень, ОСОБА_1 звернувся до КУ «ЗОБ СМЕ» ЗОР. Відповідно до висновку №165/с від 30.05.2020р., крововиливи у лівій виличній ділянці, по наручній поверхні передпліччя, у проекції мечеподібного відростка грудини, синці по передньо-внутрішній поверхні правого плеча, на рівні 5 ребра по лівій передньо-пахвовій лінії, садна в ділянці правого ліктьового суглобу, по передній поверхні правого променево-зап`ясткового суглобу та в ділянці правого колінного суглобу у гр. ОСОБА_1 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Дані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів у термін, що не суперечить, вказаному освідуваним.

05.06.2020р. Територіальним управлінням ДБР розташованим у м. Мелітополі з приводу перевищення 29.05.2020р., інспекторами Управління патрульної поліції Запорізької області своїх службових повноважень із застосуванням фізичного насильства відкрито кримінальне провадження №0000333 за ч. 2 ст. 365 КК України.

15.06.2020р., поштою отримано постанову серії ЕАМ №2606208 від 30.05.2020p . складеної ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Даною постановою встановлено, що начебто позивач керував мопедом о 21:54:20 годині 29.05.2020р. на вул. Балка Поповка 85.

16.06.2020р., позивачу стало відомо що в Комунарському районному суді м. Запоріжжя надійшли для розгляду справи, №333/29125/2020р. відкрита щодо нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та №3333/2916/2020р. відкрита щодо ОСОБА_1 за ст. 122-2 КУпАП.

Отже, під час затримання позивача були порушені всі вище перелічені норми процесуального права та матеріального права. Захід примусу о формі спеціального засобу, кайданок, застосовано незаконно. Міри фізичного впливу застосовано незаконно та надмірно, наслідком чого є завдання легких тілесних ушкоджень. Жодних підстав визначених законом для обмеження його пересування та його свободи, не було, оскільки на момент застосування сили не встановлено факту вчинення ним правопорушення чи продовження його вчинення і факту того, що мої дії загрожували б життю чи здоров`ю поліцейських або інших громадян.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 липня 2020 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

15 жовтня 2020 року на адресу суду від представника Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позовну заяву. В якому зазначив, що з вказаним позовом Департамент патрульної поліції не погоджується, вважає його безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію», національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

У відповідності до ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію», завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Статтею 6 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації. Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції. Здійснення заходів, що обмежують права та свободи людини, має бути негайно припинене, якщо мета застосування таких заходів досягнута або немає необхідності подальшого їх осування.

Статтею 29 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейський захід - це дія або комплекс дій превентивного або примусового характеру, що обмежує певні права і свободи людини та застосовується поліцейськими відповідно до закону для забезпечення виконання покладених поліцію повноважень. Поліцейський захід застосовується виключно для виконання повноважень поліції. Обраний поліцейський захід має бути законним, необхідним, пропорційним та ефективним. Обраний поліцейський захід є законним, якщо він визначений законом. Поліцейському заборонено застосовувати будь-які інші заходи, ніж визначені законами України. Обраний поліцейський захід є необхідним, якщо для виконання повноважень поліції неможливо застосувати інший захід або його застосування буде неефективним, а також якщо такий захід заподіє найменшу шкоду як адресату заходу, так і іншим особам.

Застосований поліцейський захід є пропорційним, якщо шкода, заподіяна охоронюваним законом правам і свободам людини або інтересам суспільства чи держави, не перевищує блага, для захисту якого він застосований, або створеної загрози заподіяння шкоди.

Статтею 42 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція під час виконання повноважень, визначених цим Законом, уповноважена застосовувати такі заходи примусу: фізичний вплив (сила); застосування спеціальних засобів; застосування вогнепальної зброї.

Фізичним впливом є застосування будь-якої фізичної сили, а також спеціальних прийомів боротьби з метою припинення протиправних дій правопорушників, затримання особи, яка вчинила правопорушення, якщо застосування інших поліцейських заходів не забезпечує виконання поліцейським повноважень, покладених на нього законом.

Спеціальні засоби як поліцейські заходи примусу - це сукупність пристроїв, приладів і предметів, спеціально виготовлених, конструктивно призначених і технічно придатних для захисту людей від ураження різними предметами (у тому числі від зброї), тимчасового (відворотного) ураження людини (правопорушника, супротивника), пригнічення чи обмеження волі людини (психологічної чи фізичної) шляхом здійснення впливу на неї чи предмети, що її оточують, з чітким регулюванням підстав і правил застосування таких засобів та службових тварин.

Для виконання своїх повноважень поліцейські можуть, серед іншого, використовувати такі спеціальні засоби: засоби обмеження рухомості (кайданки, сітки для зв`язування тощо).

Поліцейський зобов`язаний негайно зупинити застосування певного виду заходу примусу в момент досягнення очікуваного результату.

У відповідності до вимог ст. 43 Закону України «Про національну поліцію» вид та інтенсивність застосування заходів примусу визначаються з урахуванням конкретної ситуації, характеру правопорушення та індивідуальних особливостей особи, яка вчинила правопорушення.

У статті 44 Закону України «Про Національну поліцію» вказано, що поліцейський може застосовувати фізичну силу, у тому числі спеціальні прийоми боротьби (рукопашного бою), для забезпечення особистої безпеки бо/та безпеки інших осіб, припинення правопорушення, затримання особи, яка вчинила правопорушення, якщо застосування інших поліцейських заходів не забезпечує виконання поліцейським повноважень, покладених на нього законом. Поліцейський зобов`язаний письмово повідомити свого керівника, а той зобов`язаний повідомити прокурора про завдання особі тілесних ушкоджень унаслідок застосування фізичної сили.

Згідно статті 45 Закону України «Про національну поліцію» кайданки та інші засоби обмеження рухомості застосовуються: до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення та чинить опір поліцейському або намагається втекти; під час затримання особи; під час конвоювання (доставляння) затриманого або заарештованого; якщо особа своїми небезпечними діями може завдати шкоду собі і оточуючим; проведення процесуальних дій з особами у випадках, коли вони можуть створити реальну небезпеку оточуючим або собі.

Таким чином, на підставі аналізу вказаних правових норм, можна дійти до висновку, що поліцейський застосовує спеціальні заходи примусу, зокрема кайданки, не виключно на підставі наявних у нього повноважень, а задля досягнення мети, за якої такі Повноваження йому були надані. Саме з таких принципових підходів застосування засобів обмеження рухомості виходить законодавець, зазначаючи про загальні правила їх застосування у п. 1 ч. З ст. 45 Закону України «Про Національну поліцію».

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 260 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено перелік заходів забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення та визначено, що у випадках, прямо передбачених законами України, з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складення його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускаються адміністративне затримання особи, особистий огляд, огляд речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення водіїв від керування транспортними засобами, річковими і маломірними суднами та огляд на стан алкогольного,наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Разом з цим пунктом 1 частини другої статті 262 КУпАП визначені підстави здійснення адміністративного затримання працівниками Національної поліції України.

Так, вказаною нормою КУпАП визначено, що органами внутрішніх справ (Національною поліцією) адміністративне затримання проводиться при вчиненні дрібного хуліганства, вчиненні насильства в сім`ї, порушення порядку організації і проведення зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій, при поширюванні неправдивих чуток, вчиненні злісної непокори законному розпорядженню чи вимозі поліцейського, члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, а також військовослужбовця чи образи їх, публічних закликів до невиконання вимог поліцейського, при прояві неповаги до суду, вчиненні незаконного доступу до формації в автоматизованих системах, порушення правил про валютні операції, правил обігу наркотичних засобів або психотропних речовин, незаконного продажу товарів або інших предметів, дрібної спекуляції, торгівлі рук у невстановлених місцях, при розпиванні спиртних напоїв у громадських місцях чи появі у громадських місцях у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль, у випадках, коли є підстави вважати, що особа займається проституцією, при порушенні правил дорожнього руху, правил полювання, рибальства і охорони рибних запасів та інших порушень законодавства про охорону і використання тваринного світу, при порушенні правил перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні і транзитного проїзду через територію України, а також в інших випадках, прямо передбачених законами України;

Оскільки позивачем 29 травня 2020р. було вчинено одразу декілька порушень Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, а саме: він керував транспортним засобом - мопедом, який не зареєстровано у встановленому законом порядку, без шолома, не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії, яка дає право керування такими транспортними засобами та без полісу обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відмова від проходження, на вимогу працівника поліції, огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також він не зупинився на вимогу поліцейського то у працівників поліції - інспектора взводу №1 роти № 2 батальйону № 1 управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Пермякова Максима Олександровича та інспектора взводу №1 роти № 2 батальйону № 1 управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Горбачова Артема Андрійовича були законні підстави для застосування до позивача заходу забезпечення у справі про адміністративне правопорушення, а саме адміністративного затримання, його доставляння до найближчого територіального органу поліції - Комунарського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області та застосування до нього.

Слід зазначити, що вина позивача у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.. 122-2 та ч. 1 ст.130 підтверджується постановами Комунарського районного суду м. Запоріжжя у справах про ці адміністративні правопорушення (постанова від 31.08.2020 року у справі 333/2916/20 за ст. 122-2 КУпАП та постанова від 11.08.2020р. у справі 333/2915/20 за ч.1ст. 130 КУпАП).

З огляду на викладене вважають, що дії інспектора взводу №1 роти № 2 батальйону № 1 управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Пермякова М.О. та інспектора взводу №1 роти № 2 батальйону № 1 управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Горбачова А.А. щодо застосування сили до позивача, його затримання та примусового доставляння до Комунарського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, були законні та правомірні, ґрунтувались на вимогах Кодексу України адміністративні правопорушення та Закону України «Про Національну поліцію». При цьому позивачем не наведено належних та допустимих доказів на підтвердження заявленої ним неправомірності дій вказаних вище працівників поліції. У зв`язку просять відмовити у задоволені позову.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09 грудня 2020 року було витребувано докази.

В судове засідання позивач не з`явився, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності,позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідачі в судовому засіданні заперечували, щодо задоволення позовних вимог, позовні вимоги не визнали в повному обсязі. Підтримали доводи наведенні в обґрунтування відзиву на позовну заяву.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Згідно зі статтею 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до вимог статті 4 цього Кодексу правосуддя в адміністративних справах здійснюється адміністративними судами. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

У силу вимог пункту 2 частини третьої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові справи, крім тих, зокрема, які належить розглядати в порядку кримінального судочинства.

Нормативні акти, які регулюють кримінальне судочинство, не містять порядку розгляду справ щодо оскарження дій уповноважених службових осіб.

У силу вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Оскільки законодавством не визначено іншого порядку судового захисту прав та законних інтересів особи у цих публічних правовідносинах, то за загальним принципом, визначеним у статтях 4 та 17 КАС України, такі справи належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій (оперативно-службової діяльності), крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Одночасно, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції та який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами. Конституційне право на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантовано кожному. Реалізація цього права забезпечується у відповідному виді судочинства і в порядку, визначеному процесуальним законом (Рішення Конституційного Суду від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі №815/3591/17.

Поняття адміністративного правопорушення викладено в частині першій статті 9 КУпАП, за змістом якої адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353,ьвстановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до пункту 1.9. Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з пунктом 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзвязку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон);

в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків та (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий уповноваженим органом МВС, а у разі встановлення проблискового маячка оранжевого кольору на великогабаритних та великовагових транспортних засобах - дозвіл, виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції;

г) на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил;

ґ) поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Пункт 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» передбачає, що поліція відповідно до покладених на неї завдань, у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Законодавець чітко визначив виключний перелік умови пред`явлення для перевірки посвідчення водія та реєстраційного документу на транспортний засіб, якими є наявність: 1) ознак, що особа схожа на ту, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи; 2) достатніх підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; 3) перебування особи на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю; 4) зброї, боєприпасів, наркотичних засобів та інших речей, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо; 5) перебування в місці вчинення правопорушення або ДТП, іншої надзвичайної події; 6) зовнішніх ознак особи чи транспортного засобу або дій особи, які дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення (стаття 32 Закону України «Про національну поліцію»).

Частиною першою статті 37 Закону України «Про національну поліцію» визначено обмеження пересування особи чи транспортного засобу або фактичного володіння річчю, а саме - поліцейський може тимчасово обмежити фактичне володіння річчю або пересування транспортного засобу для запобігання небезпеці, якщо є достатні підстави вважати, що річ або транспортний засіб можуть бути використані особою з метою посягання на своє життя і здоров`я або на життя чи здоров`я іншої людини, або пошкодження чужої речі. На вимогу особи поліцейський зобов`язаний повідомити про причини застосування ним відповідних заходів.

Відповідно до статей 42, 43, 44 зазначеного Закону поліція під час виконання повноважень, визначених цим Законом, уповноважена застосовувати такі заходи примусу, як фізичний вплив (сила). Фізичним впливом є застосування будь-якої фізичної сили, а також спеціальних прийомів боротьби з метою припинення протиправних дій правопорушників. Вид та інтенсивність застосування заходів примусу визначаються з урахуванням конкретної ситуації, характеру правопорушення та індивідуальних особливостей особи, яка вчинила правопорушення. Поліцейський може застосовувати фізичну силу, у тому числі спеціальні прийоми боротьби (рукопашного бою), зокрема, для припинення правопорушення, затримання особи, яка вчинила правопорушення, якщо застосування інших поліцейських заходів не забезпечує виконання поліцейським повноважень, покладених на нього законом.

Положеннями статті 259 КУпАП передбачено, що з метою складення протоколу про адміністративне правопорушення в разі неможливості скласти його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, порушника може бути доставлено в поліцію, в підрозділ Військової служби правопорядку у Збройних Силах України чи до органу Державної прикордонної служби України, штабу громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, чи громадського пункту з охорони громадського порядку поліцейським, посадовою особою Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, військовослужбовцем чи працівником Державної прикордонної служби України або членом громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, а при порушенні законодавства про державну таємницю - до органів Служби безпеки України її співробітником. Доставлення порушника з числа кадрових співробітників розвідувального органу України при виконанні ним своїх службових обов`язків здійснюється тільки у присутності офіційного представника цього органу.

При вчиненні порушень правил користування засобами транспорту, правил щодо охорони порядку і безпеки руху, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, правил пожежної безпеки, санітарних норм на транспорті порушника може бути доставлено уповноваженою на те особою в поліцію, якщо у нього немає документів, що посвідчують особу, і немає свідків, які б могли повідомити необхідні дані про нього.

Відповідно до частини першої статті 260 КУпАП у випадках, прямо передбачених законами України, з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складення його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускаються адміністративне затримання особи, особистий огляд, огляд речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення водіїв від керування транспортними засобами, річковими і маломірними суднами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно зі статтею 261 КУпАП про адміністративне затримання складається протокол, в якому зазначаються: дата і місце його складення; посада, прізвище, ім`я та по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу затриманого; час і мотиви затримання. Протокол підписується посадовою особою, яка його склала, і затриманим. У разі відмовлення затриманого від підписання протоколу в ньому робиться запис про це.

Про місце перебування особи, затриманої за вчинення адміністративного правопорушення, негайно повідомляються її родичі, а на її прохання також власник відповідного підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган.

Органи (посадові особи), правомочні здійснювати адміністративне затримання, про кожний випадок адміністративного затримання осіб інформують у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги, крім випадків, якщо особа захищає себе особисто чи запросила захисника.

Частиною першою статті 263 КУпАП визначено, що адміністративне затримання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, може тривати не більш як три години.

Стосовно застосування до позивача спеціального поліцейського заходу у вигляді кайданок суд зазначає наступне.

Застосування спеціальних заходів у законодавстві визнається поліцейським заходом примусу.

Так, частиною першою статті 42 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 р. № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII) встановлено, поліція під час виконання повноважень, визначених цим Законом, уповноважена застосовувати такі заходи примусу: 1) фізичний вплив (сила); 2) застосування спеціальних засобів; 3) застосування вогнепальної зброї.

Метою застосування спеціальних заходів відповідно до частини першої статті 45 Закону № 580-VIII є забезпечення публічної безпеки і порядку.

Пунктом першим частини третьої статті 45 Закону № 580-VIII встановлено, що кайданки та інші засоби обмеження рухомості застосовуються:

а) до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення та чинить опір поліцейському або намагається втекти;

б) під час затримання особи;

в) під час конвоювання (доставляння) затриманого або заарештованого;

г) якщо особа своїми небезпечними діями може завдати шкоду собі і оточуючим;

ґ) проведення процесуальних дій з особами у випадках, коли вони можуть створити реальну небезпеку оточуючим або собі.

Приписами статті 29 Закону № 580-VIII унормовано, що поліцейський захід - це дія або комплекс дій превентивного або примусового характеру, що обмежує певні права і свободи людини та застосовується поліцейськими відповідно до закону для забезпечення виконання покладених на поліцію повноважень. Поліцейський захід застосовується виключно для виконання повноважень поліції. Обраний поліцейський захід має бути законним, необхідним, пропорційним та ефективним. Обраний поліцейський захід є необхідним, якщо для виконання повноважень поліції неможливо застосувати інший захід або його застосування буде неефективним, а також якщо такий захід заподіє найменшу шкоду як адресату заходу, так і іншим особам.

Враховуючи встановлені у справі обставини щодо створення позивачем своїми діями безпеки оточенню та собі, наявності фактів підозри позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, чинення опору поліцейському або намагання втекти, застосування до позивача кайданків відповідає вимогам необхідності, оскільки виконання повноважень поліції не могло бути досягнуто без одягання кайданків на руки позивача.

Також, матеріалами справи встановлено, що постановою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 11 серпня 2020 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 420 гривні 40 копійок судового збору.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 16 жовтня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Постанову судді Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 11 серпня 2020 року залишено без змін.

Постановою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 31 серпня 2020 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_11 за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП закрито на підставі п.7 ст. 247 КУпАП.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 18 вересня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Постанову судді Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 31 серпня 2020 року залишено без змін.

Відповідно до наказу Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №61 від 30.06.2020 року «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії», з метою повного, усебічного та об`єктивного встановлення причин та обставин можливого порушення службової дисципліни інспекторами взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1 управління патрульної поліції в Запорізькій

області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_6 , лейтенантом поліції Кулик Катериною Валентинівною та інспектором взводу

№ 2 роти № 2 батальйону № 1 УПП в Запорізькій області ДПП лейтенантом поліції Горбачовим Артемом Андрійовичем, під час складання адміністративних матеріалів за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 29.05.2020 відносно громадянина ОСОБА_1 , за фактом звернення якого Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місці Мелітополі внесло відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000333 від 02.06.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 365 Кримінального кодексу України, відповідно до частин першої-четвертої статті 14, частин першої та другої статті 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», абзацу 1 пункту 2 та 4 розділу II Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 № 893, пунктів 2 та 3 розділу І, пункту 1 розділу II Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 № 893, призначено службове розслідування.

Висновком від 27.07.2020 року службового розслідування причин та обставин можливого порушення інспекторами взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1 управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Пермяковим Максимом Олександровичем, лейтенантом поліції Кулик Катериною Валентинівною та інспектором взводу

№ 2 роти № 2 батальйону № 1 УПП в Запорізькій області ДПП лейтенантом поліції Горбачовим Артемом Андрійовичем, під час складання адміністративних матеріалів за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 29.05.2020 відносно громадянина ОСОБА_1 , за фактом звернення якого Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місці Мелітополі внесло відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000333 від 02.06.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 365 Кримінального кодексу України, службове розслідування було завершено, відкладено прийняття рішення щодо відповідності дій вимогам чинного законодавства з боку інспекторів до закінчення досудового розслідування.

Відповідно до відповіді Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у м. Мелітополь № 17-3/7772/9-23/2021 від 05.02.2021 року, кримінальне провадження № 0000333 слідчим ТУ ДБР у м. Мелітополі прийнято рішення про закриття кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення зазначеного позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 77, 120, 241-246, 250, 286 КАС України, ст. ст. 122, 247, 292, 293 КУпАП, Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, -

УХВАЛИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 96), інспектора Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Запорізькій області поліцейський взводу №1, роти №2 батальйону №1 Пермякова Максима Олександровича (69005, м. Запоріжжя, вул.. Перемоги, буд. 96), інспектора Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Запорізькій області поліцейський взводу №2, роти №2 батальйону №1 Горбачова Артема Андрійовича (69005, м. Запоріжжя, вул.. Перемоги, буд. 96), про визнання противоправними дій щодо застосування фізичної сили і адміністративного затримання, відносно позивача та примусового доставлення до відділення поліції - відмовити.

Повний текст рішення складено 04 березня 2021 року.

Рішення суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу VII Перехідних Положень КАС України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Комунарського районного суду

міста Запоріжжя Е.Г.Стоматов