Справа № 440/1584/21
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2021-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2021 рокум. ПолтаваСправа № 440/1584/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Слободянюк Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 /далі позивач, ОСОБА_1 / звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) /далі відповідач/ про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 14 травня 2019 року у виконавчому провадженні ВП №49478452 /а.с. 35-41/.

Позов обґрунтований тим, що постанова державного виконавця Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Кулініченко К.М. від 14 травня 2019 року ВП №49478452 про накладення на позивача штрафу в сумі 9141,34 грн прийнята з порушенням вимог статті 58 Конституції України та статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Крім того, заборгованості по сплаті аліментів він не має, оскільки сплачував грошові кошти безпосередньо стягувачу, а також поніс інші витрати на сина, що підтверджується квитанціями.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 17 березня 2021 року заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду з цим позовом задоволено та поновлено строк звернення до суду з цим позовом, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 , а також витребувано докази.

Відповідач позов не визнав та у відзиві на позовну заяву /а.с.67/ зазначив, що в провадженні відділу перебуває виконавче провадження №49478452 з примусового виконання виконавчого листа №539/3007/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Станом на 01 травня 2019 року заборгованість по сплаті аліментів у боржника складала 30471,12 грн, а тому відповідно до пункту 2 частини чотирнадцятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» 14 травня 2019 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу в сумі 9141,34 грн. Вказана постанова направлена позивачу рекомендованою поштовою кореспонденцією за вих.№10575 від 14 травня 2019 року за адресою: Гвардійська, 1а, кв. 24, м. Лубни, однак боржник ухилявся від отримання пошти, у зв`язку з чим конверт повернувся до відділу з відміткою відділення поштового зв`язку "за закінченням встановленого строку зберігання". Крім того, після винесення постанови про накладення штрафу, а саме: 16 травня 2019 року позивач з`явився до відділу за викликом державного виконавця для дачі пояснень з приводу заборгованості зі сплати аліментів. 14 серпня 2020 року позивачем за вх.№16965 надіслана заява про зняття арешту з майна, на яку державним виконавцем за вих.№ 17.16/40143 від 25 серпня 2020 року було направлено відповідь з повідомленням про наявність у нього штрафу в сумі 9141,34 грн. Враховуючи викладене, позивач неодноразово був повідомлений про наявність у нього штрафу в сумі 9141,34 грн, а тому поновлення строку на оскарження постанови про накладення штрафу є недоцільним.

Правом на подання письмових пояснень на позовну заяву третя особа не скористалася.

Справу розглянуто судом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до пункту 10 частини шостої статті 12, частини другої статті 257, статті 262 та частини четвертої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі приписів частини четвертої статті 229 КАС України.

Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

Постановою старшого державного виконавця Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Біланенко Тетяною Петрівною від 11 квітня 2018 року прийнято виконавче провадження №49478452 з примусового виконання виконавчого листа №539/3007/15-ц, виданого Лубенським міськрайонним судом Полтавської області від 30 жовтня 2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів в розмірі ј частини /а.с. 9/.

01 травня 2019 року державним виконавцем Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Куліченко К.М. складено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом №539/3007/15-ц, виданим Лубенським міськрайонним судом Полтавської області 30 жовтня 2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів в розмірі ј частини за період з вересня 2016 року по квітень 2019 року та встановлено, що станом на 01 травня 2019 року розмір заборгованості за аліментами становить 30471,12 грн /а.с. 71/.

14 травня 2019 року державним виконавцем Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Куліченко Кристиною Миколаївною у виконавчому провадженні №49478452 винесено постанову про накладення штрафу /а.с. 11, 68/, якою на боржника: ОСОБА_1 , накладено штраф у сумі 9141,34 грн на користь стягувача: ОСОБА_2 за заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за 2 роки. Вказана постанова вмотивована тим, що у боржника наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за 2 роки, а саме: 30471,12 грн, а тому виникла необхідність в накладенні на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

Вказана постанова направлена ОСОБА_1 супровідним листом за вих.№10575 від 14 травня 2019 року рекомендованою поштовою кореспонденцією за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.69-70/, однак поштовий конверт повернувся до відділу із відміткою відділення поштового зв`язку від 22 червня 2019 року «за закінченням встановленого строку зберігання» /а.с.69/.

ОСОБА_1 звернувся до Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) із заявою від 14 серпня 2020 року (вх. №16965) /а.с.72/, в якій просив зняти арешт з його рухомого та нерухомого майна, що накладений постановою №57075725 від 03 жовтня 2018 року, у зв`язку з погашенням заборгованості по сплаті аліментів.

Листом Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) вих. №17.16/40143 від 25 серпня 2020 року /а.с.72-зворот/ ОСОБА_1 на його заяву від 14 серпня 2020 року повідомлено, що 14 травня 2019 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 9141,34 грн у зв`язку з тим, що у боржника наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за 2 роки, а саме: 30471,12 грн. На дану суму нараховано виконавчий збір в розмірі 3047,11 грн та витрати виконавчого провадження в розмірі 200,00 грн. Станом на 20 серпня 2020 року сума штрафу, виконавчий збір та витрати не сплачено. З метою збереження майна боржника для його подальшої реалізації державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника №49478452 від 14 травня 2019 року.

Листом Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) вих. №17.16/7479 від 19 лютого 2021 року /а.с.10/ ОСОБА_1 на його заяву від 10 лютого 2021 року повідомлено, що в провадженні відділу перебуває виконавче провадження №49478452 з примусового виконання виконавчого листа №539/3007/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Станом на 19 лютого 2021 року заборгованість зі сплати поточних аліментів відсутня, однак існує заборгованість зі сплати штрафу на користь стягувача в розмірі 9141,34 грн, виконавчого збору на користь держави в розмірі 3047,11 грн та витрат виконавчого провадження на користь держави в розмірі 200,00 грн.

Не погодившись із зазначеною постановою про накладення штрафу від 14 грудня 2019 року ВП №49478452, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про виконавче провадження" №1404-VІІІ від 02 червня 2016 року /далі Закон № 1404-VІІІ /.

Згідно зі статтею 1 Закону № 1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом першим частини першої статті 3 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 1404-VІІІ примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною першою статті 13 Закону № 1404-VІІІ встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною першою статті 71 Закону №1404-VIII порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Відповідно до частини третьої цієї статті визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання" №2475-VIII від 03 липня 2018 року /далі Закон №2475-VIII/ статтю 71 Закону №1404-VIII доповнено частиною чотирнадцятою такого змісту: "14. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.

Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу".

Крім того, Законом №2475-VIII частину четверту статті 11 Закону № 1404-VIII викладено в наступній редакції: «Строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої, частиною чотирнадцятою статті 71 цього Закону, обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання».

Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання" набрав чинності 28 серпня 2018 року.

Пунктом 8 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, визначено, що виконавець накладає на боржника штраф у розмірі та у випадках, визначених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону. Постанова про накладення штрафу оформлюється відповідно до вимог пункту 7 розділу I цієї Інструкції та містить відомості про розмір заборгованості, яка утворилася з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, та суму штрафу.

Відповідно до статті 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Суть положення статті 58 Конституції України про незворотність дії законів та інших нормативно-правових актів у часі <…> полягає в тому, що дія законів та інших нормативно-правових актів поширюється на ті відносини, які виникли після набуття ними чинності <…>, і не поширюється на правовідносини, які виникли і закінчилися до набуття такої чинності <…> (рішення КСУ від 2 липня 2002 року № 13-рп/2002).

У постанові від 24 листопада 2020 року у справі №620/517/20 щодо подібних спірних правовідносин Верховний Суд дійшов висновків, що не вважається зворотною дією застосування закону або іншого нормативно-правового акту щодо триваючих правових відносин, якщо цей акт застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності (це так звана безпосередня дія нормативного акту в часі). Нормами Закону № 2475-VIII, який набрав чинності 28 серпня 2018 року, посилено відповідальність за несвоєчасну сплату аліментів, зокрема, запроваджено нарахування штрафів за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за рік (20% від суми несплачених аліментів), за два роки (30% від суми несплачених аліментів), за три роки (50% від суми несплачених аліментів). При цьому положення частини чотирнадцятої статті 71 Закону № 1404-VІІІ передбачають накладення штрафу у разі наявності заборгованості зі сплати аліментів у певному розмірі, який дорівнює сумі відповідних платежів за певну кількість років. Тобто зазначена норма права містить вказівку на суму заборгованості, за якої виникають підстави для накладення штрафу на боржника, а не на період її виникнення. Тож дата виникнення заборгованості зі сплати аліментів не впливає на можливість застосування штрафу до позивача. Визначальним для вирішення справи є встановлення наявності такої заборгованості на час винесення постанови про накладення штрафу та її розмір, який впливає на визначення суми штрафу. Згідно пояснювальної записки до законопроекту цього закону, метою законопроекту є, зокрема, створення економічних передумов для подальшого вдосконалення механізму забезпечення конституційного права дітей на достатній життєвий рівень та покращення матеріального забезпечення дітей у випадках, якщо батьки не дійшли згоди щодо способу утримання дітей і такий спосіб утримання дітей вирішується судом. За змістом цієї пояснювальної записки законодавець виходив з того, що батьки або інші особи, які виховують дитину, повинні створити такі умови життя, які будуть достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку дитини. Однією з найбільш нагальних проблем у сфері захисту прав дітей є проблема належного матеріального забезпечення. Найбільш гостро вона стоїть для дітей, які виховуються в неповних сім`ях. З огляду на вищевикладене, наявні підстави для висновків, що внесені до Закону № 1404-VІІІ зміни мали на меті посилення захисту прав дітей шляхом встановлення дієвого механізму притягнення до відповідальності осіб за несплату аліментів та ухилення в подальшому порушників від відбування призначеного стягнення за несплату аліментів. Натомість неможливість застосування частини чотирнадцятої статті 71 вказаного Закону до заборгованості, що виникла до 28 серпня 2018 року, нівелювала б зміни до законодавства щодо посилення захисту прав дитини.

Матеріалами справи підтверджується, що 14 травня 2019 року позивач притягнутий до відповідальності у вигляді накладення штрафу в розмірі 9141,34 грн на підставі абзацу другого частини чотирнадцятої статті 71 Закону №1404-VIII в редакції закону, чинній на момент виявлення такого порушення виконавчою службою.

Судом встановлено, що заборгованість позивача зі сплати аліментів станом на 01 травня 2019 року за період з вересня 2016 року по квітень 2019 року становила 30471,12 грн /а.с. 71/. А тому довід позивача про те, що заборгованість зі сплати аліментів у розмірі, що зумовила застосування до нього штрафу, утворилася до набрання чинності частини чотирнадцятої статті 71 Закону №1404-VІІІ, знайшов своє підтвердження.

Разом з тим, суд враховує, що положення абзацу 2 частини чотирнадцятої статті 71 Закону №1404-VІІІ передбачають накладення штрафу у разі наявності заборгованості зі сплати аліментів у певному розмірі, який дорівнює сумі відповідних платежів за два роки. Тобто зазначена норма містить вказівку на суму заборгованості, за якої виникають підстави для накладення штрафу на боржника, а не на період її виникнення.

Тож відповідачем вірно застосовано цю норму до триваючих правовідносин, а саме до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності, безпосередньо застосувавши нормативний акт прямої дії у часі. Дата виникнення заборгованості зі сплати аліментів не впливає на можливість застосування штрафу до позивача.

У відповідності до частини тринадцятої статті 71 Закону України "Про виконавче провадження" довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем на вимогу стягувача протягом трьох робочих днів у випадках, встановлених законом. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів дійсна протягом одного місяця з дня її видачі. Форма довідки встановлюється Міністерством юстиції України.

В силу частини восьмої статті 71 Закону України "Про виконавче провадження" спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Під час розгляду цієї справи позивачем не надано суду доказів на підтвердження оскарження та скасування у встановленому законом порядку довідки-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 01 травня 2019 року, на підставі якої розраховано визначений постановою про накладення штрафу ВП № 49478452 від 14 травня 2019 року розмір санкцій.

З огляду на викладені обставини, суд доходить висновку, що відповідач, приймаючи спірну у цій справі постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30% суми заборгованості зі сплати аліментів, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Довід відповідача про пропущення позивачем строку звернення до суду з цим позовом та безпідставність поновлення позивачу такого строку звернення суд вважає недоведеним, оскільки копія письмових пояснень позивача від 16 травня 2019 року /а.с. 70-71-зворот/ не містить будь-яких відомостей, що могли б свідчити про обізнаність позивача про винесення постанови про накладення штрафу від 14 травня 2019 року ВП №49478452 та про повідомлення або вручення позивачу такої постанови. Крім того, відповідачем не надано до суду жодних доказів на підтвердження надіслання позивачу листа Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) вих. №17.16/40143 від 25 серпня 2020 року, а також доказів його вручення позивачу. Натомість, позивачем зазначено про те, що він дізнався про прийняття оскаржуваної постанови 22 лютого 2021 року із телефонного додатку "Дія", та зі змісту листа Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) вих№17.16/7479 від 19 лютого 2021 року. І, як встановлено судом, позивач звернувся до суду з цим позовом - 23 лютого 2021 року (згідно з відміткою відділення поштового зв`язку на поштовому конверті).

Отже, позов про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу ВП №49478452 від 14 травня 2019 року задоволенню не підлягає.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6, 9, 77, 243-246, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) (вул. Ярослава Мудрого, буд. 17/1, м. Лубни, Лубенський район, Полтавська область, 37500, ідентифікаційний код 34652445), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) ВП №49478452 від 14 травня 2019 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги у порядку, встановленому статтею 297 з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його складення.

Суддя Н.І. Слободянюк