Справа № 640/15624/20
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2021-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, третя особа: Державне підприємство "Антонов" про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах як особі, яка працювала на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити з 06 жовтня 2019 року пенсію за віком на пільгових умовах.

В обґрунтування позовних вимог Позивачем зазначено, що Відповідачем протиправно відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах Позивачу, оскільки ним було подано всі необхідні документи для такого призначення.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 листопада 2020 року адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 відповідно заяви від 02 січня 2020 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити з 02 січня 2020 року ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2.

Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі Відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. Також Відповідачем вказано, що Позивачем не було надано уточнюючої довідки з підприємства для зарахування спірних періодів страхового стажу до пільгових періодів за списком № 2, що вказує на відсутність права на призначення пенсії на пільгових умовах.

Позивачем та Державним підприємством "Антонов" подано відзиви на апеляційну скаргу, в яких вони просять відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно копії трудової книжки ОСОБА_1 , він працював у Державному підприємстві "Антонов":

- з 29.03.1982 по 25.10.1983 слюсарем механоскладальних робіт першого розряду;

- з 04.02.1986 по 06.05.1991 слюсарем механоскладальних робіт третього розряду;

- з 03.09.2001 по 01.07.2010 складальником-клепальником та слюсарем механоскладальних робіт п`ятого розряду.

ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою від 02 січня 2020 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2, до якої додано копії наступних документів: паспорт, трудова книжка, податковий номер, військовий квиток, диплом про навчання, довідка про заробітну плату, документи про виконання роботи, яка дає право на певний вид пенсії.

Листом від 06 березня 2020 року № 3313-2782/Є-02/8-2600/20 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві відмовило у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2, оскільки для призначення пенсії недостатньо стажу роботи зі шкідливими умовами праці.

В межах даних правовідносин, спірним трудовим стажем Позивача є період з 29.03.1982 по 25.10.1983, та з 01.07.2008 по 31.06.2010. Інші періоди пільгового стажу Позивача пенсійним органом не оспорюється та зараховано належним чином.

Вважаючи протиправною відмову Відповідача, Позивач звернувся до адміністративного суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що факт роботи Позивача у спірний період у Державному підприємстві "Антонов" підтверджується копією трудової книжки Позивача, а умови роботи, викладені у довідці від 20 листопада 2019 року № 162/13588-19 та уточнюючій довідці від 16 січня 2020 року № 162/528-20, відповідають умовам, викладеним у розділі ХІ "Хімічне виробництво" Списку № 2, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173.

За таких умов, період з 29.03.1982 по 25.10.1983 та з 01.07.2008 по 31.06.2010 підлягають зарахуванню до пільгового стажу Позивача для призначення пенсії на пільгових умовах.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його обґрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 19.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) та Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII).

Згідно з пунктом 2 розділу XV Закону № 1058-IV, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі Закон № 1788), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За приписами статті 100 Закону № 1788, особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Таким чином, необхідною умовою для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2.

Статтею 62 Закону № 1788 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінпраці та Мінфіном (пункт 20 Порядку № 637).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно копії трудової книжки Позивача, він працював у Державному підприємстві "Антонов" у періоди: з 29.03.1982 по 25.10.1983 слюсарем механоскладальних робіт першого розряду, з 04.02.1986 по 06.05.1991 слюсарем механоскладальних робіт третього розряду, - з 03.09.2001 по 01.07.2010 складальником-клепальником та слюсарем механоскладальних робіт п`ятого розряду.

Натомість, спірним трудовим стажем є період з 29.03.1982 по 25.10.1983 та з 01.07.2008 по 31.06.2010, позаяк інші періоди пільгового стажу Відповідачем не оспорюються та зараховані.

При цьому, як вірно вказав суд першої інстанції, ані у рішенні про відмову у призначенні пенсії, ані у відзиві Відповідачем чітко не зазначено, які саме причини слугували підставою для відмови у зарахування до пільгового стажу зазначених періодів, що складають більш ніж 6 років.

Разом з тим, в апеляційній скарзі Відповідачем зазначено, що протягом строку визначеного в Постанові № 22-1 Позивачем не було надано до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві уточнюючої довідки щодо спірних періодів роботи слюсарем механоскладальних робіт та складальником-клепальником в механоскладальному цеху.

Так, механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника, визначений Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України 10 листопада 2006 року № 18-1 (далі - Порядок № 18-1).

Дія цього Порядку поширюється на осіб, які працювали на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, а також на осіб, яким призначено пенсію до набрання чинності цим Порядком (далі - робота, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років) (пункт 2 Порядку № 18-1).

Відповідно до пункту 11 Порядку № 18-1 для підтвердження стажу роботи заявник подає до управління Пенсійного фонду України у районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах за місцем проживання (реєстрації) такі документи: 1) заяву про підтвердження стажу роботи; 2) витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (далі - Єдиний державний реєстр), а для підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01 липня 2004 року та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі, - інші документи, які мають підтверджувати факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації (у тому числі архівні); 3) трудову книжку; 4) документи, видані архівними установами, зокрема: а) довідку про заробітну плату; б) копії документів про проведення атестації робочих місць; в) копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати (у разі відсутності - довідка про їх відсутність).

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінпраці та Мінфіном.

Суд першої інстанції вірно встановив, що довідкою Державного підприємства "Антонов" від 20 листопада 2019 року № 162/13588-19 зазначено характер виконуваної Позивачем роботи у спірний період, яка була пов`язана із збіркою полімерної оснастки, вирівнювання робочої поверхні полімерної оснастки пастою ВП-2, герметизацією полімерної оснастки герметиками, ремонту полімерної оснастки клеями холодного затвердження та механічною обробкою полімерної оснастки.

Вказані обставини, на переконання колегії суддів, свідчать про належне підтвердження факту роботи Позивача у спірний період на Державному підприємстві "Антонов", зокрема, відомостями трудової книжки ОСОБА_1 .

Разом з тим, умови роботи, викладені у довідці від 20 листопада 2019 року № 162/13588-19 та уточнюючій довідці від 16 січня 2020 року № 162/528-20, відповідають умовам, викладеним у розділі ХІ "Хімічне виробництво" Списку № 2, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, що не спростовано жодними обгрунтованими доводами Відповідача, які викладені в апеляційній скарзі, та фактично зводяться до ненадання уточнюючої довідки, що, на переконання колегія суддів, не може бути достатньою правовою підставою для позбавлення Позивача права на призначення пенсії на пільгових умовах.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що періоди з 29.03.1982 по 25.10.1983 та з 01.07.2008 по 31.06.2010 підлягають зарахуванню до пільгового стажу Позивача для призначення пенсії на пільгових умовах.

При цьому, колегією суддів встановлено, що надані Позивачем до Відповідача довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, видані ДП «Антонов» засвідчені печаткою підприємства та підписами посадових осіб, містять обов`язкові відомості про періоди роботи, характер виконуваної роботи у спірний період та підстави видачі довідки з посиланням на первинні документи.

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ДП «Антонов» () зареєстровано за адресою: 03062, м. Київ, вул. Академіка Туполєва, 1.

Отже, Позивачем вчинено усі дії та подано усі документи, необхідні для призначення пенсії на пільгових умовах.

Крім того, та обставина, що Відповідач вказує на необхідність проведення атестації робочих місць у певні періоди, не може бути наслідком позбавлення Позивача права на пільгове пенсійне забезпечення, оскільки довідки, видані належним суб`єктом та містять усі необхідні реквізити та відомості.

Відтак, колегія суддів зазначає, що надані Позивачем первинні документи свідчать про наявність права ОСОБА_1 на призначення пенсії на пільгових умовах як особі, яка працювала на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників.

У взаємозв`язку з вищенаведеним колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У свою чергу, Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві не надано доказів, які однозначно свідчили б про неправдивість одержаних від Позивача документів, чи не підтверджували характер виконуваної ним роботи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В той же час, Відповідачем під час розгляду адміністративної справи не наведено об`єктивних доводів щодо наявності в діях Позивача ознак неправомірності чи недотримання встановленого порядку звернення для призначення пенсії на пільгових умовах, як і не доведено правомірності відмови Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві в призначенні спірної пенсії.

Висновки Відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не підкріплені належними доказами та не спростовують наявність права Позивача на пенсійне забезпечення, зокрема, в частині призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Враховуючи вищенаведене та перевіривши всі фактичні обставини справи, суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 , з чим погоджується колегія суддів.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 листопада 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

О.М. Оксененко