Справа № 404/1161/20
Суддя: К.М. Притула
Дата ухвалення: 2021-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2021 року м. Кропивницький Справа № 404/1161/20

провадження № 2-іс/340/13/21

Суддя Кіровоградського окружного адміністративного суду К.М. Притула, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , до Фортечного відділу державної виконавчої служби у м. Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про знаття арешту з нерухомого майна, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Кропивницького апеляційного суд у від 17 лютого 2021 року справу за позовом ОСОБА_1 до Фортечного відділу державної виконавчої служби у м. Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про знаття арешту з нерухомого майна передано до Кіровоградського окружного адміністративного суду, як суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд справи.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа передана на розгляду судді ОСОБА_4 .

Відповідно до позовних вимог, позивач просить:

- зняти арешт з нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , який було накладено на підставі постанови Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції про арешт майна №6564802 від 11.08.2008 року;

- скасувати (виключити) запис про обтяження №6564802 від 11.08.2008 року в Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що оскільки виконавче провадження знищено після його закриття, арешт, який накладений на майно, повинен бути знятий.

Ухвалою від 17 березня 2021 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 29 березня 2021 року.

У встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надійшов .

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження без його участі.

Причини неявки відповідача та третіх осіб суду невідомі.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки

Фіксування судового засідання відповідно до ст. 229 КАС України не здійснювалося, та керуючись приписами п. 10 ч. 1 ст. 4 та ч. 9 ст. 205 КАС України судом вирішено здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріли справи, суд встановив наступне.

Позивач, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 07.12.2006 року, належить на праві приватної спільної сумісної власності, разом із: ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , 1/4 частини квартири під номером АДРЕСА_1 (а.с.10).

Після смерті ОСОБА_6 , на підставі свідоцтва про право на спадщину від 20.12.2019 року №1261, позивач отримала спадщину в розмірі 1/12 частки зазначеної квартири (а.с.13).

В ході перевірки реєстру заборон на відчуження нерухомого майна, приватним нотаріусом Бєлінським І.Д. було виявлено, що Державним нотаріальним архівом в Кіровоградській області 11.02.2008 року було зареєстровано арешт №6564802 зазначеного нерухомого майна, на підставі постанови Кіровського відділу державної виконавчої службі Кіровоградського міського управління юстиції (а.с.14-15).

Ухвалою суду від 17 березня 2021 року у відповідача витребовувалися докази правонаступництва Фортечного відділу державної виконавчої служби у м. Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції. Станом на день розгляду справи, вимоги даної ухвали не були виконані.

У відповідь на заяву позивача, щодо отримання інформації щодо зареєстрованого обтяження у вигляді арешту, відповідач повідомив, що виконавче провадження, де ОСОБА_6 виступає боржником, знищено у зв`язку з закінченням терміну зберігання, та запропоновано звернутися до суду для вирішення питання про зняття арешту (а.с.16).

Таким чином, відповідач підтвердив свої повноваження щодо можливості зняття арешту з нерухомого майна.

Для вирішення питання щодо зняття арешту з належного позивачу майну, вона звернулась до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 1 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" № 1403-VIII, від 02.06.2016 (далі по тексту -Закон № 1403-VIII), встановлено, що примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.

Згідно ст. 3 Закону № 1403-VIII завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Статтею 50 Закону України від 21 квітня 1999 року №606-XIV «Про виконавче провадження» (далі - Закон №606-XIV; у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваної постанови) передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації.

Стягнення за виконавчими документами в першу чергу звертається на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, в тому числі кошти на рахунках та вкладах боржника в установах банків та інших кредитних організаціях, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірах і обсягах, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням витрат на виконання та стягнення виконавчого збору. У випадках коли боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Згідно із частиною першою статті 55 Закон №606-XIV арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження; винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

З системного аналізу наведених правових норм вбачається, що з метою забезпечення реального виконання рішення державний виконавець наділений повноваженнями щодо накладення арешту на майно боржника.

Разом з тим, відповідач у відповіді позивачу зазначає, що виконавче провадження, в рамках яких було накладено арешт на майно позивача, знищено у зв`язку із закінченням строку зберігання. При цьому, згідно даних автоматизованої системи виконавчого провадження, на виконанні органів державної виконавчої служби області виконавчі провадження в яких боржником є ОСОБА_6 не перебувають (а.с.16).

Згідно з пунктом 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25 грудня 2008 року №2274/5, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік.

Відповідно до пункту 9.10 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби завершені виконавчі провадження включаються в акт про вилучення виконавчих проваджень для знищення (додаток 17), якщо передбачений для них строк зберігання закінчився до 1 січня року, в якому складений акт.

Таким чином, знищенню підлягають лише завершені виконавчі провадження.

У свою чергу, статтею 38 Закону №606-XIV установлено, що у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

Частиною 1 статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII, від 02.06.2016 далі по тексту - Закон № 1404-VIII) ( в редакції чинній на час звернення позивача до відповідача із заявою про зняття арешту з майна) передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Згідно з частиною 2 цієї ж статті про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Частиною 4 статті 59 Закону №1404-VIII визначено підстави, за яких державний виконавець знімає арешт з усього майна або його частини: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині 6 статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Цей перелік є вичерпним.

Окрім того, частиною 3 зазначеної вище статті Закону №1404-VIII передбачено, що у разі виявлення в діях державного виконавця порушення порядку накладення арешту, встановленого Законом, начальник відповідного органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, виносить постанову про зняття арешту з майна.

В той же час, частиною 5 ст. 59 Закону №1404-VIII зазначено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Якщо на майно особи накладено арешт, і воно належить їй на праві власності, то така особа може звернутися з позовом до суду про зняття арешту з майна. Після розгляду справи, у разі задоволення такого рішення державний виконавець повинен зняти з такого майна арешт не пізніше наступного для, коли йому стало відомо про такі обставини (ч.1 ст.59 Закону №1404-VIII ).

Отже, наслідки завершення виконавчого провадження щодо зняття арешту з майна боржника, можуть бути застосовані лише у випадку закінчення виконавчого провадження.

Разом з тим, арешт майна боржника є заходом забезпечення реального виконання виконавчого документу в межах виконавчого провадження.

В свою чергу відсутність виконавчих проваджень в яких ОСОБА_6 виступає як боржник, свідчить про відсутність правової підстави для здійснення примусового виконання відносно позивача, а отже і відсутність правової підстави для забезпечення його реального виконання.

Відповідачем не надано доказів зняття арешту, накладеного на майно позивача у виконавчому провадженні.

З огляду на викладене, суд, відповідно до положень ч.2 ст. 9 КАС України, з метою ефективного захисту порушених прав та інтересів позивача, вважає за необхідне вийти за межи позовних вимог та скасувати постанову від 11.02.2008 року за реєстраційним номером №6564802 Кіровського відділу державної виконавчої службі Кіровоградського міського управління юстиції про арешт майна боржника.

Крім того, суд приходить до висновку, що позовна вимога про зняття арешту з нерухомого майна позивача, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо вимоги скасувати (виключити) запис про обтяження №6564802 від 11.08.2008 року в Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, суд зазначає, що дана дії включає в себе вимогу зобов`язання відповідача зняти арешт з нерухомого майна позивача, а тому, задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.139 КАС України, на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 840,80 грн. (судовий збір) за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ), треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ), до Фортечного відділу державної виконавчої служби у м. Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (вул.Дворцова,32/29,м.Кропивницький,Кіровоградська область,25022, ) про знаття арешту з нерухомого майна - задовольнити частково.

Скасувати постанову від 11.02.2008 року за реєстраційним номером №6564802 Кіровського відділу державної виконавчої службі Кіровоградського міського управління юстиції про арешт нерухомого майна ОСОБА_6 , а саме 1/4 частки квартири за адресою: АДРЕСА_3 , спадкоємцем 1/12 якої виступає ОСОБА_1 .

Зобов`язати Фортечний відділ державної виконавчої служби у м. Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_6 , а саме 1/4 частки квартири за адресою: АДРЕСА_3 , накладеного на підставі постанови від 11.02.2008 року за реєстраційним номером №6564802 Кіровського відділу державної виконавчої службі Кіровоградського міського управління юстиції спадкоємцем 1/12 якої виступає ОСОБА_1 .

В задоволені решти позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Кіровоградський окружний адміністративний суд.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду К.М. Притула