Справа № 520/3364/2020
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2021-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2021 р. Справа № 520/3364/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Катунова В.В.

суддів: Чалого І.С. , Бершова Г.Є.

за участю секретаря судового засідання Ігнатьєвої К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2020, суддя Чудних С.О., 61022, м. Харків, майдан Свободи, 6, повний текст складено 11.12.20 по справі № 520/3364/2020

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Харківській області

про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області № від 22.11.2019.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2020 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області № від 22.11.2019.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. При цьому, апелянт зазначає, що суд першої інстанції неповністю з`ясував обставини, які мають значення для справи, у зв`язку з чим дійшов помилкових висновків.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ФОП ОСОБА_1 знаходиться на обліку відповідача, як платник податків з 24.05.2016 року, з 01.06.2016 року позивач здійснює діяльність на спрощеній системі оподаткування (2 група).

Головним управлінням ДПС у Харківській області проведено камеральну перевірку порушення граничних строків сплати єдиного податку з фізичних осіб та несвоєчасного подання податкової звітності, результати якої оформлено у вигляді акту перевірки від 22.10.2019 № 207/20-40-57-06/ НОМЕР_1 .

Згідно висновків акту перевірки відповідачем встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 п.п. 295.1 ст. 295 Податкового кодексу України, в результаті чого несвоєчасно сплачено єдиний податок з фізичних осіб у період з 20.02.2017 по 20.09.2018.

На підставі висновків акту перевірки від 22.10.2019 № 207/20-40-57-06/ НОМЕР_1 відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення № від 22.11.2019, яким позивача, у зв`язку із порушенням строків сплати суми грошового зобов`язання з єдиного податку за період з лютого 2017 року по вересень 2018 року у розмірі 14017,0 грн., зобов`язано сплатити штраф у розмірі 50% - 7008,5 грн.

Позивач скористався правом на адміністративне оскарження та подав до Державної податкової служби України скаргу на податкове повідомлення-рішення № від 22.11.2019, яка рішенням від 17.02.2020 № 5906/6/99-00-080504-06 залишена без задоволення.

Позивач заперечуючи законність вказаного податкового повідомлення-рішення, звернувся до суду з вказаним позовом про його скасування.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не довів належними доказами правомірність та обґрунтованість прийнятого ним податкового повідомлення-рішення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно п.п. 16.1.4 п. 16.4 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до абз. 1, 4 п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пунктів 295.1, 295.2 ст. 295 Податкового кодексу України платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року. Нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється контролюючими органами на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності.

Згідно із п. 122.1 ст. 122 Податкового кодексу України несплата (неперерахування) фізичною особою-платником єдиного податку, визначеною п.п. 1 і 2 п. 291.4 ст. 291 цього Кодексу, авансових внесків єдиного податку в порядку та у строки, визначені цим Кодексом, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків ставки єдиного податку, обраної платником єдиного податку відповідно до цього Кодексу.

Колегією суддів встановлено, що станом на 20.02.2017 року на рахунку в інтегрованій картці позивача за платежем єдиний податок фізичних осіб рахувалась переплата у розмірі 156,8 грн.

Авансовий внесок з єдиного податку у розмірі 640,0 грн. у лютому 2017 року позивачем сплачено несвоєчасно (оплата здійснена 14.03.2017 року) та не сплачено у березні 2017 року.

З огляду на наведене, станом на 20.03.2017 рахувався податковий борг у розмірі 483,2 грн.

У подальшому грошові зобов`язання з єдиного податку за квітень 2017 року вересень 2018 року сплачувались ФОП ОСОБА_1 у строки передбачені податковим законодавством та у розмірах, що відповідали ставкам єдиного податку за відповідний рік, що підтверджується платіжними дорученнями.

Платежі позивача за цей період скеровувались податковим органом в рахунок погашення податкового боргу та часткового погашення штрафних санкцій за несвоєчасну сплату авансового внеску за попередні періоди, що відповідачем не заперечується.

При цьому, рішення про застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату узгоджених грошових зобов`язань, погашення в хронологічному порядку яких відбувалось податковим органом, відповідачем у спірному періоді не приймались.

Відповідно до п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Слід зазначити, що податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання (п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 54, 56 Податкового кодексу України узгодженим грошовим зобов`язанням є суми визначені платником податків самостійно у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені ПКУ, а в разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом вважається узгодженим у день закінчення процедури адміністративного оскарження.

Враховуючи автоматичне нарахування з одночасним погашенням контролюючим органом штрафних санкцій позивачу за несвоєчасну сплату авансових внесків, у спірному періоді, тобто без прийняття рішень та проходження ними процедури їх узгодження, в силу приписів ст.ст. 54, 56 Податкового кодексу України такі грошові зобов`язання (штрафні санкції за несвоєчасну сплату єдиного внеску) не можуть вважатись узгодженими та, відповідно, погашатись в хронологічному порядку, згідно п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що податковий орган безпідставно скерував в погашення автоматично нарахованих, тобто неузгоджених грошових зобов`язань штрафних санкцій за несвоєчасну сплату єдиного внеску безпідставне нарахування, що призвело до протиправного нарахування, спірним податковим повідомленням-рішенням, штрафних санкцій у розмірі 7008,50 грн.

За наведених обставин колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що відповідач не довів належними доказами правомірність та обґрунтованість прийнятого ним податкового повідомлення-рішення.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, позивача у справі.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2020 по справі № 520/3364/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.В. Катунов
Судді І.С. Чалий Г.Є. Бершов
Постанова складена в повному обсязі 26.03.21.