Справа № 234/16226/20
Суддя: Лутай А. М.
Дата ухвалення: 2021-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/234/26/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року Краматорський міський суд Донецької області у складі:
головуючого судді Лутай А.М.
за участю: секретаря судового засідання Коханової Д.Т.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Краматорську Донецької області адміністративний позов ОСОБА_1 до відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), старшого інспектора прикордонної служби «Мілове» ім.В.Банних Волківських Олега Юрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 02.12.2020р звернулася до суду із вищезазначеним позовом, вказуючи, що 30 листопада 2020 року відповідачем відносно неї винесена постанова №136651 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700,00 грн, відповідно до якої 14.03.2020 о 19 годині 30 хвилин вона ( ОСОБА_1 ) перетнула державний кордон України з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації через тимчасово недіючий пункт пропуску Державного кордону «Маринівка», чим порушила вимоги п.3 постанови КМУ №815 від 17.07.2019р. Зазначає, що з даною постановою вона не згодна, вважає її необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати постанову №136651 від 30.11.2020р про накладення на неї ( ОСОБА_1 ) адміністративного стягнення та закрити відносно неї провадження по справі на підставі ч.1 ст.247 КУпАп за відсутністю в її діях правопорушення, передбаченого ст.204-2 ч.1 КУпАП.

Позивачка ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні, та надала суду заяву про розгляд справи без її участі.

Відповідачі, які про дату, час і місце слухання справи повідомлені належним чином, в судове засідання не з`явився без повідомлення причини неявки, відзив на позовну заяву не надавали.

Суд, вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи та ухвалити рішення на підставі доказів, які маються у справі.

Дослідивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає адміністративний позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з таких підстав:

Встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином України, має зареєстроване місце проживання на тимчасово окупованій території за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі п.1 ч.2 ст.2 КАС України в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно із ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що постановою №136651 від 30.11.2020р старшим інспектором прикордонної служби «Мілове» ім.В.Банних ОСОБА_2 було визнано ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді 1700,00 грн штрафу на підставі того, що 30 листопада 2020 року під час прикордонного контролю прикордонним нарядом «Перевірка документів» у міждержавному пункті пропуску через державний кордон України «Мілове» було виявлено вищевказану громадянку України, яка пояснила, що 14.03.2020р о 19:30 годині вона ( ОСОБА_1 ) перетнула державний кордон України з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації через тимчасово недіючий пункт пропуску Державного кордону «Маринівка» на напрямку н.п. «Маринівка» - н.п. «Куйбишево» (РФ), чим порушила вимоги п.3 постанови КМУ №815 від 17.07.2019р «Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій».

В основу винесеної постанови посадовою особою суб`єкта владних повноважень було покладено визнання провини ОСОБА_1 у виявленому правопорушенні, що має ознаки складу, передбаченого ст.204-2 ч.1 КУпАП.

Згідно із ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

На підставі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Не зважуючи на норми вищезазначеної статті, як встановлено судом, позивачку було позбавлено процесуального права на захист, не взято до уваги її пояснення, і зазначене відповідачем не спростовано.

Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.204-2 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї.

Отже, вказана норма є бланкетною та відсилає до відповідного нормативного акту, який регулює процедуру в`їзду/виїзду осіб і транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, і переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, яким є «Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2019 року №815 (далі Порядок).

Так, за п.3 згаданого Порядку в`їзд/виїзд осіб, у тому числі транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, а також переміщення товарів на тимчасово окуповані території та з таких територій здійснюється виключно через визначені контрольні пункти відповідно до вимог цього Порядку. Поза визначеними контрольними пунктами в`їзду/виїзду переміщення через лінію розмежування осіб, транспортних засобів та товарів заборонено.

Отже, об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ст.204-2 ч.1 КУпАП, є порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї.

Таким чином, тільки за наявності складу адміністративного правопорушення особа, яка його вчинила, може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Як зазначено уст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Разом з тим, відповідачем у порушення ч.ч.2, 5 ст.77 КАС України не було подано суду належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності дій як з ухвалення постанови про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності, так і доказів на підтвердження наявності в діях позивачки складу правопорушення, передбаченого ст.204-2 ч.1 КУпАП, тобто на підтвердження правомірності винесеної відносно позивачки 30.11.2020р оскаржуваної постанови.

При цьому, суд звертає увагу на те, що сам факт визнання особою вини у адміністративному правопорушенні не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень про накладення на таку особу стягнення за відсутності інших належних доказів, тому не звільняє посадову особу суб`єкта владних повноважень доводити правомірність прийнятого рішення.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 8 липня 2020 року по справі №177/525/17.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем перед судом не було доведено, що у діях позивачки 30 листопада 2020 року при перетині державного кордону України було встановлено порушення «Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2019 року №815, оскільки не було доведено перетинання позивачкою 14.03.2020р о 19.30 годині державного кордону України з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації через тимчасово недіючий пункт пропуску через державний кордон України в н.п. «Маринівка» - н.п. «Куйбишево» (РФ).

Наведене свідчить про відсутність будь-яких доказів вчинення позивачкою адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-2 КУпАП.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що за відсутності достатності доказів, в судовому засіданні було підтверджено доводи позивачки про відсутність факту порушення нею п.3 «Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій», що свідчить про неправомірність притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1ст.204-2 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 грн.

Оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.204-2 КУпАП.

Таким чином, суд дійшов висновку, що постанова від 30.11.2020р №136651 підлягає скасуванню, а провадження по справі відносно позивачки за ст.204-2 ч.1 КУпАП підлягає закриттю.

Частиною 1 статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, які не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачкою під час звернення до суду сплачено судовий збір у розмірі 454,00 грн., що підтверджується квитанцією.

З урахуванням зазначених процесуальних норм сплачений позивачкою судовий збір підлягає стягненню з суб`єкта владних повноважень за рахунок бюджетних асигнувань.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.73-77, 90, 246, 255, 271-272, 286 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), старшого інспектора прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити.
Постанову старшого інспектора прикордонної служби групи АЮД відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 №136651 від 30 листопада 2020 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.204-2 КУпАП скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Державної прикордонної служби України Східного регіонального управління Луганського прикордонного загону (92500, Луганська область, Міловський район, смт. Мілове, вул. Міловська, 58) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , судові витрати у розмірі 454,00 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Краматорський міський суд Донецької області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: А. М. Лутай