Справа № 620/2057/20
Суддя: Скалозуб Ю.О.
Дата ухвалення: 2021-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2021 року Чернігів Справа № 620/2057/20

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скалозуба Ю.О., за участю секретаря Шашери М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу

за позовомОСОБА_1
до Чернігівської обласної прокуратури
про за участю сторін: від позивача від відповідача визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3
У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі також позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Прокуратури Чернігівської області (надалі також відповідач), в якому просить: визнати протиправним та скасувати наказ Прокурора Чернігівської області від 12.05.2020 № 112к про звільнення його з посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування, підтримання державного обвинувачення та координації діяльності правоохоронних органів у сфері протидії злочинності управління нагляду у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Чернігівської області; поновити його на посаді, рівнозначній посаді, яку він займав станом на 12.05.2020; стягнути з Прокуратури Чернігівської області на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що оскаржуваний Наказ він вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню, адже він є необґрунтованим та прийнятий прокурором області з перевищенням наданих йому законом повноважень, порушенням принципів добросовісності, розсудливості, рівності перед законом та пропорційності. Разом з тим, Наказ протирічить положенням Конституції України, міжнародним договорам, ратифікованим Україною, Закону України «Про прокуратуру», Кодексу законів про працю України. Крім того, при прийнятті оскаржуваного наказу порушено процедуру звільнення, зокрема, у наказі не вказано чітку підставу звільнення, а зазначено лише посилання на норми Закону України «Про прокуратуру». Зазначає, що прокуратура Чернігівської області ліквідована чи організована не була. Займана ним посада до звільнення у структурі та штатному розписі Прокуратури Чернігівської області ліквідована також не була. Про звільнення його не було попереджено, а також не було запропоновано іншу роботу, що є порушенням вимог Кодексу законів про працю України. Таким чином, вважає, що підстави для його звільнення із займаної посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» були відсутні. Посилаючись на частину першу статті 235 Кодексу законів про працю України вважає, що одним із способів відновлення його порушених прав є стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому висловив незгоду із заявленими позовними вимогами, оскільки згідно положень Закону № 113-ІХ з дня набрання його чинності усі прокурори, в тому числі, регіональних прокуратур, вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру». Прокурори та слідчі органів прокуратури, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів і слідчих, зокрема, у регіональних прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в обласних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом. За результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону 09.04.2020 кадровою комісією № 2 прийнято рішення № 193 про неуспішне проходження ОСОБА_1 атестації. Вказане рішення позивачем не оскаржувалось, є чинним, на даний час не скасовано. Доводи позивача з приводу його звільнення з посади прокурора в порушення Кодексу законів про працю України та щодо невідповідності Конституції України окремих положень Закону № 113-ІХ також необгрунтовані, оскільки норми Закону України «Про прокуратуру», які визначають умови і підстави звільнення прокурора з посади, є спеціальними по відношенню до інших нормативних актів, у тому числі КЗпП України.

Доводи позивача щодо відсутності фактичної ліквідації чи реорганізації прокуратури Чернігівської області, скорочення чисельності штатів під час його звільнення не можуть братися до уваги, оскільки до дня початку роботи, зокрема, обласних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно регіональні прокуратури. Незаконність оскаржуваного наказу і як наслідок звільнення позивача з посади позивачем не доведено належними та допустимими доказами. Зазначає, що юридичним фактом, що зумовлює звільнення на підставі пункту 9 частини першої статті 51 у даному випадку, є рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації позивачем. Вважає, що посилання позивача на те, що положення Закону України № 113-ІХ звужують та порушують його права, не можуть бути підставою для задоволення даного адміністративного позову, адже відповідні положення є чинними, а тому підстави для їх неврахування в межах розгляду даної справи відсутні. Також зазначає, що про перебування ОСОБА_1 з 12.06.2020 по 14.06.2020 на лікарняному прокуратура області не була обізнана.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що виключний перелік підстав для звільнення прокурорів або припинення його повноважень визначено у статті 51 Закону України «Про прокуратуру». У вказаній нормі законодавства відсутня така підстава для звільнення, як неуспішне проходження прокурором атестації. Відносно тверджень відповідача щодо відсутності рішення Конституційного Суду України про невідповідність Конституції положень Закону № 113-ІХ вважає, що відсутність такого рішення автоматично не означає, що норми Закону № 113-ІХ відповідають Конституції України.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 15.06.2020 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 08.07.2020 у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відмовлено.

Ухвалою суду від 27.07.2020 у задоволенні клопотання представника позивача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відмовлено.

Згідно ухвали суду від 08.09.2020 судом ухвалено: провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження; замінити засідання для розгляду справи по суті та призначити підготовче судове засідання; продовжити строк проведення підготовчого провадження у даній справі на тридцять днів; призначити наступне підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 22.09.2020 зупинено провадження у справі № 620/2057/20 за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Чернігівської області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу до набрання законної сили рішенням Конституційного Суду України у справі № 3/116(20) за поданням 50 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 № 113-ІХ (зі змінами).

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.11.2020: апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року задоволено повністю - ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року скасовано та направлено справу до Чернігівського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 14.12.2020 призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні.

09.02.2021 в судовому засіданні суд ухвалив задовольнити клопотання представника позивача про заміну відповідача з Прокуратури Чернігівської області на Чернігівську обласну прокуратуру.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Згідно копії Трудової книжки від 08.02.2007 НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_1 09.11.2016 був призначений на посаду прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування, підтримання державного обвинувачення та координації діяльності правоохоронних органів у сфері протидії корупції управління нагляду у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури області. 12.05.2020 позивач був звільнений із займаної посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» (а.с. 14-15).

09.04.2020 Кадровою комісією № 2 було прийнято Рішення № 193, згідно якого ОСОБА_1 за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора набрав 67 балів, що є менше прохідного балу для успішного складання іспиту, він не допускається до проходження наступних етапів атестації. У зв`язку з цим позивач неуспішно пройшов атестацію (а.с. 27).

Відповідно до копії постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2021 у справі № 620/6198/20 про визнання протиправним та скасування рішення Другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур № 193 від 09.04.2020 про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора апеляційну скаргу залишено без задоволення, а ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 04.01.2021, згідно якої позовну заяву повернуто заявнику - без змін.

12.05.2020 Прокуратурою Чернігівської області було прийнято наказ № 112к, згідно якого керуючись статтею 11 Закону України «Про прокуратуру», підпунктом 2 пункту 19 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» наказано звільнити ОСОБА_1 з посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування, підтриманням державного обвинувачення та координації діяльності правоохоронних органів у сфері протидії злочинності управління нагляду у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Чернігівської області та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» з 12 травня 2020 року (а.с. 17).

Згідно копії листка непрацездатності серії АДЯ № 991349 позивач з 12.05.2020 по 14.05.2020 перебував на амбулаторному лікуванні (а.с. 16).

У відповідь на запит позивача від 30.05.2020 (а.с. 18-20) відповідач листом від 05.06.2020 № 19-425, повідомив, зокрема, про те, що наразі рішення про початок роботи обласної прокуратури до прокуратури Чернігівської області не надходили. Станом на 13.05.2020 прокуратура Чернігівської області не була ліквідована або реорганізована. Інформація про встановлення строків та порядку таких процедур не надходила. Запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців про державну реєстрацію припинення юридичної особи не вносився у зв`язку з тим, що прокуратура Чернігівської області () станом на 02.06.2020 не припиняла свою діяльність. Станом на 12.05.2020 посада прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування, підтриманням державного обвинувачення та координації діяльності правоохоронних органів у сфері протидії злочинності управління нагляду у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Чернігівської області у структурі та штатному розписі ліквідована не була. З-поміж іншого до вказаного листа було додано Перелік вакантних та тимчасово вакантних посад прокурорів (слідчих) органів прокуратури Чернігівської області станом на 12.05.2020 (а.с. 21-22, 25-26).

Згідно Довідки Чернігівської обласної прокуратури від 22.09.2020 № 21-204 середньоденний заробіток ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу прокуратури Чернігівської області відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 на час звільнення (12.05.2020) складає 1002,56 грн (а.с. 139).

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити, представник відповідача позовні вимоги не визнав та у їх задоволенні просив відмовити.

Надаючи правову оцінку обставинам справи суд зазначає таке.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові підстави, порядок призначення та звільнення прокурорів врегульовано Законом України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII (надалі також - Закон № 1697-VII).

25 вересня 2019 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» № 113-IX (надалі також - Закон № 113-ІХ), яким запроваджено реформування системи органів прокуратури.

Згідно з пунктом 6 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ з дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2010 року № 1697.

За приписами пункту 7 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ прокурори та слідчі органів прокуратури, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів і слідчих у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.

Згідно з пунктами 9, 11 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-IX атестація здійснюється згідно з Порядком проходження прокурорами атестації, який затверджується Генеральним прокурором.

Атестація прокурорів проводиться кадровими комісіями Офісу Генерального прокурора, кадровими комісіями обласних прокуратур.

Як встановлено у пункті 10 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур (у тому числі ті, які були відряджені до Національної академії прокуратури України для участі в її роботі на постійній основі) мають право в строк, визначений Порядком проходження прокурорами атестації, подати Генеральному прокурору заяву про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах. У заяві також повинно бути зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних, на застосування процедур та умов проведення атестації. Форма та порядок подачі заяви визначаються Порядком проходження прокурорами атестації.

Відповідно до пунктів 12, 13 розділу ІІ Закону № 113-IX предметом атестації є оцінка: професійної компетентності прокурора; професійної етики та доброчесності прокурора.

Атестація прокурорів включає такі етапи:

1) складення іспиту у формі анонімного письмового тестування або у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора. Результати анонімного тестування оприлюднюються кадровою комісією на офіційному вебсайті Генеральної прокуратури України або Офісу Генерального прокурора не пізніше ніж за 24 години до проведення співбесіди;

2) проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурори виконують письмове практичне завдання.

За результатами складення прокурором іспиту відповідна кадрова комісія ухвалює рішення щодо допуску прокурора до проведення співбесіди. Якщо прокурор за результатами складення іспиту набрав меншу кількість балів, ніж прохідний бал, встановлений згідно з Порядком проходження прокурорами атестації, це є підставою для недопущення прокурора до етапу співбесіди і ухвалення кадровою комісією рішення про неуспішне проходження атестації таким прокурором (пункт 16 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ).

Наказом Генерального прокурора № 221 від 03.10.2019 затверджено Порядок проходження прокурорами атестації (надалі також - Порядок № 221).

За результатами атестації прокурора відповідна кадрова комісія ухвалює одне із таких рішень: 1) рішення про успішне проходження прокурором атестації; 2) рішення про неуспішне проходження прокурором атестації (пункт 8 Порядку № 221).

Пунктом 16 розділу ІІ Закону № 113-IX передбачено, що за результатами складення прокурором іспиту відповідна кадрова комісія ухвалює рішення щодо допуску прокурора до проведення співбесіди. Якщо прокурор за результатами складення іспиту набрав меншу кількість балів, ніж прохідний бал, встановлений згідно з Порядком проходження прокурорами атестації, це є підставою для недопущення прокурора до етапу співбесіди і ухвалення кадровою комісією рішення про неуспішне проходження атестації таким прокурором.

Приписами пункту 17 визначено, що кадрові комісії за результатами атестації прокурора ухвалюють одне із таких рішень: рішення про успішне проходження прокурором атестації або рішення про неуспішне проходження прокурором атестації.

Кадрові комісії за результатами атестації подають Генеральному прокурору інформацію щодо прокурорів, які успішно пройшли атестацію, а також щодо прокурорів, які неуспішно пройшли атестацію.

Відповідно до підпункту 2 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» за умови, зокрема наявності рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури.

Суд зазначає, що станом на час розгляду справи Закон № 113-ІХ неконституційним не визнавався та є чинним.

З матеріалів справи вбачається, що позивач виявив бажання пройти атестацію, з чого суд дійшов висновку, що він погодився із відповідними приписами законодавства щодо умов та порядку проведення атестації, в тому числі, з тим, що у разі неуспішного проходження будь-якого з етапів атестації, передбаченого Порядком, а також за умови настання однієї з підстав, передбачених пунктом 19 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ, його буде звільнено з посади прокурора.

В даному випадку, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, і не спростовується позивачем, що за результатом тестування він набрав 67 балів, у зв`язку з цим позивач неуспішно пройшов атестацію. При чому, Рішення від 09.04.2020 № 193, прийняте, Кадровою комісією № 2 за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування ОСОБА_1 в судовому порядку не скасовувалося та є чинним.

Конституційний Суд України у рішенні від 08 липня 2003 року № 15-рп/2003 у справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про проведення атестації державних службовців» (справа про атестацію державних службовців) зазначив, що «атестація є одним із способів перевірки та оцінки кваліфікації працівника, його знань і навичок. Вона передбачена частиною шостою статті 96 Кодексу законів про працю України, положення якого поширюються і на державних службовців з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про державну службу». Згідно з цією нормою атестацію можуть проводити власник або уповноважений ним орган. Такими органами відповідно до законодавства України є, зокрема, всі органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Атестація окремих категорій державних службовців передбачена й іншими законами України, зокрема: «Про державну податкову службу в Україні» (ст. 15), «Про прокуратуру» (ст. 46), «Про статус суддів» (глава VII)» (абзац п`ятий підпункту 5.1 пункту 5 мотивувальної частини).

Аргумент позивача щодо відсутності у спірному наказі конкретної підстави для звільнення його з посади прокурора, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру», є необґрунтованим, оскільки спірний наказ містить посилання на підпункт 2 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-IX щодо звільнення позивача з посади прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» у зв`язку з рішенням кадрової комісії про неуспішне проходження атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора. При цьому, наявності такої умови для звільнення з посади прокурора як прийняття Генеральним прокурором рішення про ліквідацію чи реорганізацію органу прокуратури або скорочення кількості прокурорів органу прокуратури вказаним пунктом не передбачено.

Крім того, норми Закону України «Про прокуратуру», які визначають умови і підстави звільнення прокурора з посади, у тому числі з адміністративної посади, є спеціальними по відношенню до інших нормативних актів, у тому числі Кодексу законів про працю України (надалі також - КЗпПУ).

Згідно з частиною п`ятою статті 32 КЗпПУ переведення прокурорів відбувається з урахуванням особливостей, визначених законом, що регулює їхній статус. Частиною п`ятою статті 40 КЗпПУ передбачено особливості звільнення окремих категорій працівників з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої цієї статті, а також особливості застосування до них положень частини другої цієї статті, статей 42, 42-1, частин першої-третьої статті 49-2, статті 74, частини третьої статті 121 цього Кодексу, встановлюються законом, що регулює їхній статус.

Частиною п`ятою статтею 51 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що на звільнення прокурорів з посади з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої цієї статті, не поширюються положення законодавства щодо пропозиції іншої роботи та переведення на іншу роботу при звільненні у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, щодо строків попередження про звільнення, щодо переважного права на залишення на роботі, щодо переважного права на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, щодо збереження місця роботи на період щорічної відпустки та на період відрядження.

Згідно з абз. 6 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ) перебування прокурора на лікарняному через тимчасову непрацездатність, у відпустці чи у відрядженні до Національної академії прокуратури України для участі в її роботі на постійній основі не є перешкодою для його звільнення з посади прокурора відповідно до цього пункту.

На підставі викладеного, суд не погоджується з доводами позивача про застосування до спірних відносин загальних засад трудового законодавства, в тому числі щодо персонального попередження про звільнення, пропонування іншої роботи (вакантних посад), звільнення під час перебування на лікарняному, оскільки вказане врегульовано спеціальним законодавством, яке має пріорітет над загальним.

Як зазначалося вище, згідно з пунктом 19 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-IX прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» за умови настання однієї із підстав, наприклад рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури.

З аналізу наведеної норми вбачається, що Закон № 113-IX пов`язує звільнення з посади прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» не з рішеннями про ліквідацію чи реорганізації органу прокуратури або про скорочення кількості прокурорів органу прокуратури, а насамперед з процедурою проходження прокурорами атестації як складовою частиною процесу реформування органів прокуратури, введеного в дію Законом № 113-IX з дня набрання ним чинності.

Також згідно з пунктом 4 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-IX день початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур визначається рішеннями Генерального прокурора стосовно Офісу Генерального прокурора, усіх обласних прокуратур, усіх окружних прокуратур. Вказані рішення публікуються у газеті «Голос України».

З наведеної норми слідує, що початок роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур законодавець поставив у залежність від прийняття Генеральним прокурором рішення стосовно початку роботи відповідного органу прокуратури, а не від прийняття рішення про ліквідацію чи реорганізацію Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, скорочення кількості прокурорів відповідного органу прокуратури.

Наказом Офісу Генерального прокурора від 08.09.2020 № 414 «Про день початку роботи обласних прокуратур» відповідно до пункту 1 визначено, що днем початку роботи обласних прокуратур є 11 вересня 2020 року.

У той же час відповідно до пункту 3 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-IX до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури.

З наведених норм вбачається, що застосування відповідачем підпункту 2 пункту 19 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-IX на момент звільнення позивача не потребувало наявності рішення Офісу Генерального прокурора стосовно початку роботи обласних прокуратур.

Суд звертає увагу, що відповідно до вказаної норми закону моментом звільнення у даному конкретному випадку є не завершення процесу ліквідації органу прокуратури, завершення процесу реорганізації органу прокуратури чи завершення процедури скорочення чисельності прокурорів органу прокуратури, а виключно настання події зумовленою проходженням атестації.

Оскільки юридичним фактом, що зумовлює звільнення позивача на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру», є рішення Кадрової комісії про неуспішне проходження атестації, суд дійшов висновку, що наказ Прокуратури Чернігівської області від 12.05.2020 № 112к виданий на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом, а тому підстави для визнання його протиправним та скасування відсутні.

Вимоги про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку є похідними, у зв`язку з чим підстави для їх задоволення відсутні.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного правового аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться у матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 . .

Відповідач: Чернігівська обласна прокуратура, вул. Князя Чорного, 9, м. Чернігів, 14000, .

Дата складення повного рішення суду - 26.03.2021.

Суддя Ю. О. Скалозуб