Справа № 200/1210/21-а
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2021-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2021 р. Справа№200/1210/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Бабіча С.І., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі - відповідач), відповідно до якого просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо незарахування позивачу до пільгового стажу в повному обсязі періоди роботи з 25.01.1988 року по 06.05.1988 рік в якості підземного електрослюсара гірничої дільниці з повним робочим днем в шахті в шахтобудівельному управління №2 треста «Макіївшахтобуд»; з 02.09.1991 року по 08.02.1993 рік в якості підземного електрослюсаря з повним робочим днем в шахті, з 09.02.1993 року по 04.04.1993 рік учня прохідника, з 05.04.1993 року по 11.08.1993 рік в якості підземного учня прохідника з повним робочим днем в шахті, з 12.08.1993 року по 31.07.1996 рік в якості підземного прохідника з повним робочим днем в шахті шахтобудівельного управління №22 треста «Макіївшахтобуд»; з 01.08.1996 року по 31.12.1998 рік в якості прохідника з повним робочим днем в шахті ВАТ «ДОНБАСШАХТОБУД» Шахтарського шахтобудівельного управління, а також періоди роботи з 01.01.2005 року по 31.12.2008 рік та з 06.06.2009 року по 31.12.2009 рік;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії від 27.11.2018 року , із зарахуванням до пільгового стажу періодів роботи з 25.01.1988 року по 06.05.1988 рік в якості підземного електрослюсаря гірничої дільниці з повним робочим днем в шахті в шахтобудівельному управління №2 треста «Макіївшахтобуд»; з 02.09.1991 року по 08.02.1993 рік в якості підземного електрослюсаря з повним робочим днем в шахті, з 09.02.1993 року по 04.04.1993 року учня прохідника, з 05.04.1993 по 11.08.1993 року в якості підземного учня прохідника з повним робочим днем в шахті, з 12.08.1993 року по 31.07.1996 рік в якості підземного прохідника з повним робочим днем в шахті шахтобудівельного управління №22 треста «Макіївшахтобуд»; з 01.08.1996 року по 31.12.1998 рік в якості прохідника з повним робочим днем в шахті ВАТ «ДОНБАСШАХТОБУД» Шахтарського шахтобудівельного управління, а також періоди роботи з 01.01.2005 року по 31.12.2008 рік та з 06.06.2009 року по 31.12.2009 рік.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 27 листопада 2018 року йому призначена пенсія за віком на пільгових умовах.

Вказує, що 06 грудня 2018 року він звернувся до відповідача із заявою про перерахунок розміру пенсії, з метою зарахування до пільгового стажу періоди роботи на підприємстві "Макіївшахтобуд" з 25.01.1988 року по 06.05.1988 рік в якості підземного електрослюсара гірничого; з 02.09.1991 року по 08.02.1993 рік в якості підземного електрослюсаря з повним робочим днем в шахті, з 09.02.1993 по 04.04.1993 року учня прохідника, з 05.04.1993 року по 11.08.1993 рік в якості підземного учня прохідника з повним робочим днем в шахті, з 12.08.1993 року по 31.07.1996 рік в якості підземного прохідника з повним робочим днем в шахті шахтобудівельного управління №2 треста «Макіївшахтобуд»; з 01.08.1996 року по 31.12.1998 рік в якості прохідника з повним робочим днем в шахті ВАТ «Донбасшахтобуд» Шахтарського шахтобудівельного управління.

Проте, 18 грудня 2018 року відповідачем було надано роз`яснення щодо неможливості зарахування вказаних періодів до пільгового стажу при визначенні розміру пенсії, оскільки підприємства знаходяться на тимчасово окупованій території України та витребувати уточнюючу довідку про пільговий стаж неможливо.

Крім того зазначив, що до стажу роботи на пільгових умовах не зараховано періоди роботи з 01.01.2005 року по 31.12.2008 рік та з 06.06.2009 року по 31.12.2009 рік, оскільки в Державному реєстрі застрахованих осіб відсутні дані про пільговий стаж та проведення атестації робочих місць.

Позивач посилається на те, що статтею 48 Кодексу законів про працю України передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Позивач зазначає, що відомостей трудової книжки та поданих ним додаткових документів достатньо для підтвердження стажу роботи у спірні періоди.

Крім того, позивач звертає увагу суду на те, що обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду та відповідальність за нарахування, утримання та виплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати покладена на роботодавця, який виплачує такі доходи на користь платника податку внаслідок чого несвоєчасна сплата єдиного внеску роботодавцем не може позбавляти його права на зарахування спірних періодів до його страхового (загального) та спеціального (пільгового) стажу.

Позивач вважає, що має право на відповідну пенсію та документи, що його підтверджують, не згоден з діями відповідача, оскільки це призводить до звуження змісту та обсягу існуючих прав, які закріплені основним Законом України.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, надав письмовий відзив на позовну заяву, відповідно до якого, серед іншого, зазначив, що рішенням від 13.12.2018 року № 83 було призначено позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України № 1058-IV.

Вказує, що під час розрахунку стажу для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, позивачу не враховано до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах періоди роботи: з 25.01.1988 року по 06.05.1988 рік в якості підземного електрослюсаря гірничої дільниці з повним робочим днем в шахті в шахто будівельному управлінні №2 треста «Макіївшахтобуд»; з 02.09.1991 року по 08.02.1993 рік в якості електрослюсаря з повним робочим днем в шахті, з 09.02.1993 року по 04.04.1993 рік учня прохідника, з 05.04.1993 року по 11.08.1993 року в якості підземного учня прохідника з повним робочим днем в шахті, з 12.08.1993 року по 31.07.1996 року в якості підземного прохідника з повним робочим днем в шахті шахто будівельного управління № 2 треста «Макіїївшахтобуд»; з 01.08.1996 року по 31.12.1998 рік в якості прохідника з повним робочим днем в шахті ВАТ «Донбасшахтобуд» Шахтарського шахто будівельного управління; з 01.01.2005 року по 31.12.2008 рік та з 06.06.2009 року по 31.12.2009 рік, оскільки при звернені до управління ним не було надано ані виписок із наказу про проведення атестації на відповідному робочому місці ані довідок, підтверджуючих пільговий характер роботи за спірний період.

Відповідач звернув увагу, що згідно відомостей по спеціальному стажу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за періоди роботи ОСОБА_1 з 01.01.2005 року по 31.12.2008 рік та з 06.06.2009 року по 31.12.2009 рік відсутні дані про пільговий стаж та проведення атестації робочих місць, тому зазначені періоди відповідачем також не зараховані до пільгового стажу позивача.

Відповідач вважає, що діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, Законами України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та «Про пенсійне забезпечення».

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року відкрито провадження у даній адміністративній справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути дану справу на підставі наявних у суду матеріалів.

Дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно встановивши всі її обставини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 (а.с. 5-7).

Відповідач, Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, , місцезнаходження: вул. Маяковського, буд. 2а, м. Торецьк, Донецька область, 85200 є органом державної влади, про що зазначено у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch).

З матеріалів справи судом встановлено, що 06 грудня 2018 року позивач звернувся до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою № 1727 про призначення пенсії на пільгових умовах за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон України № 1058-ІV) (а.с. 40).

До заяви про призначення пенсії позивачем були надані наступні документи:

- військовий квиток;

- довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи;

- довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру;

- документ про місце проживання (реєстрації) особи;

- заяву про призначення/перерахунок пенсії;

- паспорт/посвідку;

- трудову книжку або документи про стаж;

- диплом (свідоцтво атестат) про навчання (а.с. 41).

За наслідком розгляду поданої заяви та доданих до неї документів відповідачем булло прийнято рішення від 13.12.2018 року № 83 про призначення ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України № 1058-ІV, з урахуванням страхового стажу - 39 років 5 місяців 13 днів та пільгового стажу за Списком № 1 - 10 років 10 місяців 03 дні (а.с. 57-59).

З позовної заяви встановлено, що 06 грудня 2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок розміру пенсії та зарахування до пільгового стажу періоди роботи підприємства «Макіївшахтобуд» з 25.01.1988 року по 06.05.1988 рік в якості підземного електрослюсара гірничого; з 02.09.1991 року по 08.02.1993 рік в якості підземного електрослюсаря з повним робочим днем в шахті, з 09.02.1993 по 04.04.1993 року учня прохідника, з 05.04.1993 року по 11.08.1993 рік в якості підземного учня прохідника з повним робочим днем в шахті, з 12.08.1993 року по 31.07.1996 рік в якості підземного прохідника з повним робочим днем в шахті шахтобудівельного управління №2 тресту «Макіївшахтобуд»; з 01.08.1996 року по 31.12.1998 рік в якості прохідника з повним робочим днем в шахті ВАТ «Донбасшахтобуд» Шахтарського шахтобудівельного управління.

На звернення позивача, Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області листом № 48/П-01-01-05 від 18.12.2020 року повідомило, що з 27.11.2018 року йому призначено пенсію за віком на пільгових умовах за роботу із шкідливими і важкими умовами праці праці відповідно відповідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України від 09.07.2003 року № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зі змінами.

Вказаний лист мотивовано тим, що для визначення права щодо пенсії на пільгових умовах застосовується Наказ Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383 щодо порядку застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Наказ №383).

Згідно п.10 Наказу №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належними записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та довідку про пільговий характер роботи.

У довідці має бути зазначено: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професію чи посаду; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування Списків або їхні номери, в які включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видано таку довідку.

Тобто період, який підлягає зарахуванню до пільгового стажу роботи, визначає підприємство з наданням уточнюючої довідки. Довідку видає підприємство або його правонаступник в разі ліквідації підприємства. Якщо у трудовій книжці буде зазначено лише назву посади та не буде зазначено характер виконуваних робіт у шкідливих умовах праці протягом повного робочого дня, уточнююча довідка, яку видають на підставі первинних документів, що містять необхідні відомості, є обов`язковою.

Вказано, що позивач претендуєте на зарахування до пільгового стажу роботи наступних періодів, зазначених в трудовій книжці:

- з 25.01.1988 року по 06.05.1988 рік в якості підземного електрослюсара гірничої дільниці з повним робочим днем в шахті в шахтобудівельному управління №2 треста «Макіївшахтобуд»;

- з 02.09.1991 року по 08.02.1993 рік в якості підземного електрослюсаря з повним робочим днем в шахті, з 09.02.1993 року по 04.04.1993 рік учня прохідника, з 05.04.1993 року по 11.08.1993 рік в якості підземного учня прохідника з повним робочим, днем в шахті, з 12.08.1993 року по 31.07.1996 рік в якості підземного прохідника з повним робочим днем в шахті шахтобудівельного управління М22. треста «Макіївшахтобуд»;

- з 01.08.1996 року по 31.12.1998 рік в якості прохідника з повним робочим днем в шахті ВАТ «Донбасшахтобуд» Шахтарського шахтобудівельного управління.

Зазначено, що Указом Президента України від 14.04.2014 Ме405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України". Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 Х.1053-р "Про затвердження переліку населених пунктів, та території яких здійснювалася антитерористична операція", дію якого зупинено згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 1079-р, м. Шахтарськ відноситься до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р, м.Шахтарськ відноситься до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. Відповідно до постанови Верховної Ради України від 17.03.2015 року № 252-VІІ та постанови Верховної Ради України від 17.03.2015 року № 254-VІІ, м. Шахтарськ визнано тимчасово окупованою територією.

Згідно витягів ЄДРПО структурний підрозділ ПАТ "Донбасшахтобуд" Шахтарського шахтобудівельного управління та відокремлений підрозділ «Шахтоуправління імені 17 партз`їзду» ДП «Шахтарськантрацит» не перереєстровані на підконтрольну українській владі територію.

Відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України № 1028 від 09.12.2015 року «Зміни, що вносяться до Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів» у разі, коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування". Індивідуальні відомості про застраховану особу ф.ОК-5 формуються з 2000 року.

У відомостях по спеціальному стажу реєстру застрахованих осіб державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за періоди роботи з 01.01.2005 року по 31.12.2008 рік, з 06.06.2009 року по 31.12.2009 рік відсутні дані про пільговий стаж та проведення атестації робочих місць. Тому зазначені періоди також не зараховуються до пільгового стажу.

Зазначено, що страховий стаж роботи позивача складає 29 років 05 місяців 13 днів, із них спеціальний стаж згідно ОК-5, який зараховано до пільгового стажу роботи за Списком № 1, складає - 10років 10 місяців 03 дні (а.с. 8-10).

Суд зазначає, що відповідно до записів у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_3 позивач:

- з 25.01.1988 року прийнятий в шахтобудівельне управління № 2 тресту «Макіївшахтобуд» підземним електрослюсарем гірничої дільниці 3 розряду з повним робочим днем у шахті (наказ № 11/к від 28.01.1988 року);

- з 06.05.1988 року звільнений у зв`язку з призовом на військову службу (наказ № 49/к від 12.05.1988 року);

- з 02.09.1991 року прийнятий підземним електрослюсарем 3 розряду з повним робочим днем у шахті (наказ № 7/к від 06.09.1991 року);

- з 31.07.1996 року звільнений згідно ст. 36 КЗпП України (наказ № 73/к від 3.07.1996 року);

- з 01.08.1996 року прийнятий за переведенням прохідником 5 розряду з повним робочим днем в шахті (наказ № 2 від 01.08.1996 року);

- з 24.12.1997 року шахтобудівельне управління № 2 тресту «Макіївшахтобуд» перетворено у Відкрите акціонерне товариство «Донбасшахтобуд» (наказ № 572 МУП України);

- з 17.09.1999 року переведений електрослюсарем поверхні на дільницю № 4 (наказ № 88/к від 18.09.1999 року);

- з 11.07.2007 року Відкрите акціонерне товариство «Донбасшахтобуд» перетворено у структурний підрозділ «Донбасшахтобуд» Шахтарське шахтобудівельне управління (наказ № 565 МУП України);

- з 18.07.2009 року звільнений за п. 1 ст. 40 КЗпП України (за скороченням штату) (наказ № 60/к від 20.07.2009 року);

- з 27.07.2009 року прийнятий на Державне підприємство «Шахтарськантрацит» прохідником 5 розряду з повним робочим днем під землею (наказ № 82-к від 30.07.2009 року);

- з 01.10.2010 року переведений гірником очисного забою з повним робочим днем під землею (наказ № 424 від 01.10.2010 року);

- з 03.07.2017 року звільнений за п. 1 ст. 40 КЗпП України (за скороченням штату) (наказ № 175к від 03.3.2017 року) (а.с. 12-17).

Крім того, позивачем на підтвердження пільгового стажу роботи у Відокремленому підрозділі «Шахтоуправлінні імені 17-го партз`їзду» надано наказ № 130к від 17.10.2005 року та № 460 від 15.10.2010 року «Про підсумки атестації робочих місць за умовами праці» підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах праці за Списком № 1 (а.с. 18-20, 23-25).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі по тексту - Закон № 1788), Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058 - IV (далі по тексту - Закон № 1058), Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 08 листопада 2005 року № 383 "Про порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" (далі по тексту - Порядок № 383), Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 "Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення (перерахунку) пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" (далі по тексту - Порядок № 637) та іншими нормативно - правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України "Про пенсійне забезпечення".

Закон України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих. Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно норм статті 1 цього Закону громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до положень статті 5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV (надалі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до статті 62 Закону №1788, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі списками № 1 та № 2 деталізоване у Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок № 383).

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики України та Міністерством фінансів України.

Аналіз наведених положень дає підстави вважати, що право особи на призначення пільгової пенсії згідно має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала на роботах, віднесених до Списків № 1 або № 2, і необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт за Списком № 1 або № 2.

Відсутність підтвердження цих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу та призначення пенсії на пільгових умовах.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 06 грудня 2015 року у справі № 686/19687/14а.

Щодо зарахування до пільгового стажу позивача періодів роботи з 25.01.1988 року по 06.05.1988 рік в якості підземного електрослюсара гірничої дільниці з повним робочим днем в шахті в шахтобудівельному управління №2 треста «Макіївшахтобуд»; з 02.09.1991 року по 08.02.1993 рік в якості підземного електрослюсаря з повним робочим днем в шахті, з 09.02.1993 року по 04.04.1993 рік учня прохідника, з 05.04.1993 року по 11.08.1993 рік в якості підземного учня прохідника з повним робочим днем в шахті, з 12.08.1993 року по 31.07.1996 рік в якості підземного прохідника з повним робочим днем в шахті шахтобудівельного управління №22 треста «Макіївшахтобуд» та з 01.08.1996 року по 31.12.1998 рік в якості прохідника з повним робочим днем в шахті ВАТ «Донбасшахтобуд» Шахтарського шахтобудівельного управління, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Відповідно до частини третьої статті 44 Закону № 1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Однак, як зазначив відповідач, провести перевірку достовірності документів не має можливості тому, що підприємства знаходяться на непідконтрольній українській владі території і не здійснили перереєстрацію юридичної адреси на підконтрольну України територію.

На підставі пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року, в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1 (надалі - Порядок № 22-1) при прийманні документів орган, що призначає пенсію перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно норм пункту 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

З аналізу наведених норм видно, що у зв`язку зі зверненням позивача щодо призначення пенсії за віком пенсійний орган зобов`язаний перевірити, зокрема, чи має заявник стаж роботи, якими документами це підтверджується.

У разі прийняття рішення про відмову в призначенні пенсії пенсійний орган повідомляє про це заявника із зазначає причини відмови.

У свою чергу предметом доказування у даній справі є встановлення, зокрема того, чи діяв відповідач обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

У даному випадку позивач не може бути позбавлений свого права на пенсійне забезпечення, через те, відповідач не має можливості провести перевірку первинних документів позивача.

Відповідно до Додатку 1 Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р місто Донецьк відноситься до території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина.

Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Згідно з частиною 1 статті 18 вказаного Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Відповідно до частини 2 статті 9 вказаного Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Частиною 3 статті 9 вказаного Закону визначено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Суд зазначає, що позивач набув трудовий стаж у період, коли населені пункти, на території яких відповідні підприємства, на яких працював позивач здійснювали господарську діяльність, перебували під контролем української влади і їх було утворено відповідно до законодавства України.

Окрім того, трудова книжка позивача серії НОМЕР_3 (а.с. 12-17) містить належним чином здійснені записи щодо роботи позивача у вищевказані періоди на вищезазначених підприємствах. Наведені записи трудової книжки про роботу позивача за вказані періоди свідчать про зайнятість останнього за відповідними посадами.

За приписами статті 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" від 23.02.2016 року ЄСПЛ констатував, що "Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами".

Також, Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п. 53 рішення у справі "Ковач проти України" від 7 лютого 2008 року, п. 59 рішення у справі "Мельниченко проти України" від 19 жовтня 2004 року, п.50 рішення у справі "Чуйкіна проти України" від 13 січня 2011 року, п.54 рішення у справі "Швидка проти України" від 30 жовтня 2014 року тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Суд зазначає, що законодавством на сьогоднішній день не врегульовано порядок надання та використання інформації, яка необхідна для підтвердження позивачем права на призначення пенсії коли доступ у позивача до такої інформації відсутній з причин, що не залежать від його волі.

Тобто через законодавчу прогалину не забезпечується захист прав громадян, які, незважаючи на втрату житла та інших соціальних благ, разом з членами своєї родини переїхали на іншу територію України з метою продовжити працювати на благо України.

Крім цього, у рішенні від 08 липня 2004 року у справі "Ілашку та інші проти Молдови та Росії", ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем "Молдавської Республіки Придністров`я". Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов`язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Враховуючи, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов`язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі і рішення в справах "Пічкур проти України", "Ілашку та інші проти Молдови та Росії" як джерело права відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини". Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 6 жовтня 2015 року у справі № 816/4505/14, та в силу статті 6 КАС України враховується судом при розгляді даної справи.

Суд зазначає, що до Списку № 1 та Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженого постановами Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173, постановою Ради Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10, постановами КМУ № 162 від 11.03.94 р. та № 36 від 16.01.03 р., які діяли у відповідні періоди роботи позивача, були включені посади (професії) на яких працював позивач.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем неправомірно не зараховано до пільгового стажу за списком №1 періоди роботи позивача з 25.01.1988 року по 06.05.1988 рік в якості підземного електрослюсара гірничої дільниці з повним робочим днем у шахті в шахтобудівельному управління №2 тресту «Макіївшахтобуд»; з 02.09.1991 року по 08.02.1993 рік в якості підземного електрослюсаря з повним робочим днем у шахті, з 09.02.1993 року по 04.04.1993 рік учня прохідника, з 05.04.1993 року по 11.08.1993 рік в якості підземного учня прохідника з повним робочим днем у шахті, з 12.08.1993 року по 31.07.1996 рік в якості підземного прохідника з повним робочим днем в шахті шахтобудівельного управління №22 треста «Макіївшахтобуд»; з 01.08.1996 року по 31.12.1998 рік в якості прохідника з повним робочим днем у шахті ВАТ «ДОНБАСШАХТОБУД» Шахтарського шахтобудівельного управління.

Стосовно незарахування до пільгового стажу періодів роботи позивача з 01.01.2005 року по 31.12.2008 року у Відкритому акціонерному товаристві «Донбасшахтобуд» та з 06.06.2009 року по 31.12.2009 року у Державному підприємстві «Шахтарськантрацит», на підставі відсутності відомостей щодо пільгового стажу та проведення атестації робочих місць, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону № 1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно ст. 1 Закону № 1058-IV:

- застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

- страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

У п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1058-IV зазначено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку […] і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Відповідно до п. 1 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Таким чином, при розгляді заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах органи Пенсійного фонду України мають не лише встановити факт зайнятості особи повний робочий день на певних (визначених нормативно-правовими актами) роботах (посадах), а й встановити ту обставину, що під час зайнятості на зазначених посадах заявник був застрахованою особою, за яку щомісяця сплачувались страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (мав страховий стаж).

Згідно ч. 2 зазначеної статті Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з п. 1 статті 14 Закону №1058-IV страхувальниками відповідно до цього Закону є: роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1,4-1,10,14 статті 11 цього Закону; філії, представництва, інші відокремлені підрозділи підприємств та організацій (у тому числі міжнародних), створених відповідно до законодавства України, які мають окремий баланс і самостійно здійснюють розрахунки із застрахованими особами, - для осіб, зазначених у пункті 4 статті 11 цього Закону; іноземні дипломатичні представництва та консульські установи іноземних держав, філії, представництва, інші відокремлені підрозділи іноземних підприємств та організацій, міжнародних організацій, розташованих на території України, - для осіб, зазначених у пункті 5 статті 11 цього Закону.

Частиною першою статті 15 Закону №1058-IV визначено, що платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені встатті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені вчастині першійстатті 12 цього Закону.

Статтею 106 Закону №1058-IV визначено, що відповідальність за несвоєчасне перерахування сум страхових внесків покладається на страхувальника.

При цьому обов`язок щодо контролю за належним перерахуванням сум страхових внесків покладено на органи Пенсійного фонду України.

Таким чином, позивач не може нести відповідальність у вигляді обмеження його права на пенсійне забезпечення, у зв`язку з не виконанням підприємством, на якому він працював обов`язку щодо сплати страхових внесків.

Як вже зазначалось, відповідно до ст. 62 Закону України Про пенсійне забезпечення основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Проте законодавець визначає, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників, що передбачено Порядком № 637

З аналізу вищезазначених положень видно, що спеціальний стаж позивача може бути зараховано на підставі відомостей зазначених у трудовій книжці, відповідно до довідки, що підтверджує пільговий характер робіт та на підставі відомостей наявних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Судом з наданих позивачем трудової книжки встановлено, що позивач працював на посадах, передбачених Списком № 1.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч. 3 ст. 46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Пунктом 3 Порядку № 383 встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Згідно з пунктом 10 Порядку 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку.

Таким чином, довідка уточнюючого характеру може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відсутні відповідні записи у трудовій книжці та в тих випадках, коли такий пільговий стаж виник до 21 серпня 1992 року.

Після 21 серпня 1992 року основними документами, які підтверджують пільговий стаж в період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до Списків, є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці. При цьому, значення трудової книжки та результатів атестації як основних документів, що підтверджують пільговий стаж роботи, встановлено статтями 13,62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Суд зазначає, позивачем було надано виписки із наказу по Відокремленому підрозділі «Шахтоуправлінні імені 17-го партз`їзду» № 130к від 17.10.2005 року та № 460 від 15.10.2010 року «Про підсумки атестації робочих місць за умовами праці», якими підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах праці за Списком № 1 (а.с. 18-20, 23-25).

Обов`язок проведення атестації робочих місць законодавством покладено на керівників підприємств, а тому у випадку її не проведення або неякісного проведення призводить до позбавлення громадян їхнього конституційного права на соціальний захист, і зокрема, на пенсійне забезпечення за віком на пільгових умовах, що є неправомірним.

Суд зазначає, що особа, яка працює на посаді, та по якій має бути проведена атестації робочого місця, відповідно до Порядку проведення атестації, не наділена будь-якими правами (повноваженнями, обов`язками) за наявності яких вона б мала можливість впливати на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Отже, можна зробити висновок, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 1, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII.

Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

До аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові у справі № 520/15025/16-а від 19 лютого 2020 року.

З огляду на вищевикладене, суд приходить висновку, що Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області неправомірно не зарахувало до пільгового стажу на підземних роботах періоди роботи позивача з 01.01.2005 року по 31.12.2008 року у Відкритому акціонерному товаристві «Донбасшахтобуд» та з 06.06.2009 року по 31.12.2009 року у Державному підприємстві «Шахтарськантрацит».

Згідно зі статтею 19 Конституції України суд, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з п.4 ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В силу вимог ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, суд приходить до переконання, що заявлений позов належить задовольнити повністю.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачена позивачем сума судового збору у розмірі 908,00 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись Конституцією України, Законами України «Про пенсійне забезпечення», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 08 листопада 2005 року № 383 «Про порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 «Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення (перерахунку) пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо незарахування ОСОБА_1 у пільгового стажу в повному обсязі періоди роботи з 25.01.1988 року по 06.05.1988 рік в якості підземного електрослюсара гірничої дільниці з повним робочим днем у шахті в шахтобудівельному управління №2 тресту «Макіївшахтобуд»; з 02.09.1991 року по 08.02.1993 рік в якості підземного електрослюсаря з повним робочим днем у шахті, з 09.02.1993 року по 04.04.1993 рік учня прохідника, з 05.04.1993 року по 11.08.1993 рік в якості підземного учня прохідника з повним робочим днем у шахті, з 12.08.1993 року по 31.07.1996 рік в якості підземного прохідника з повним робочим днем у шахті шахтобудівельного управління №22 треста «Макіївшахтобуд»; з 01.08.1996 року по 31.12.1998 рік в якості прохідника з повним робочим днем у шахті ВАТ «ДОНБАСШАХТОБУД» Шахтарського шахтобудівельного управління, а також періоди роботи з 01.01.2005 року по 31.12.2008 рік та з 06.06.2009 року по 31.12.2009 рік.

Зобов`язати Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: вул. Маяковського, буд. 2а, м. Торецьк, Донецька область, 85200) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) про призначення пенсії від 27.11.2018 року, із зарахуванням до пільгового стажу періодів роботи з 25.01.1988 року по 06.05.1988 рік в якості підземного електрослюсаря гірничої дільниці з повним робочим днем у шахті в шахтобудівельному управління №2 треста «Макіївшахтобуд»; з 02.09.1991 року по 08.02.1993 рік в якості підземного електрослюсаря з повним робочим днем у шахті, з 09.02.1993 року по 04.04.1993 року учня прохідника, з 05.04.1993 по 11.08.1993 року в якості підземного учня прохідника з повним робочим днем у шахті, з 12.08.1993 року по 31.07.1996 рік в якості підземного прохідника з повним робочим днем у шахті шахтобудівельного управління №22 тресту «Макіївшахтобуд»; з 01.08.1996 року по 31.12.1998 рік в якості прохідника з повним робочим днем у шахті ВАТ «ДОНБАСШАХТОБУД» Шахтарського шахтобудівельного управління, а також періоди роботи з 01.01.2005 року по 31.12.2008 рік та з 06.06.2009 року по 31.12.2009 рік.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 908,00 (дев`ятсот вісім) гривень за рахунок бюджетних асигнувань Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: вул. Маяковського, буд. 2а, м. Торецьк, Донецька область, 85200).

Повне судове рішення складене 05 березня 2021 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Приймаючи до уваги прийняття даного рішення у порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Бабіч