Справа № 640/31062/20
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2021-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2021 року м. Київ № 640/31062/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Гарника К.Ю., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт-Сервіс»

до Головного управління ДПС у м. Києві,

Державної податкової служби України

про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт-Сервіс» (далі по тексту - позивач), адреса: 03055, місто Київ, вулиця Борщагівська, будинок 8, квартира 1 до Головного управління ДПС у м. Києві (далі по тексту - відповідач 1), адреса: 04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19, Державної податкової служби України (далі по тексту - відповідач 2), в якій позивач просить:

- визнати протиправними та скасувати рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 29 січня 2019 року №1061593/31841036;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт-Сервіс» №20 від 31 грудня 2018 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- визнати протиправними та скасувати рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 12 березня 2019 року №1101960/31841036;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт-Сервіс» №21 від 31 січня 2019 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- визнати протиправними та скасувати рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 18 квітня 2019 року №1144339/31841036;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт-Сервіс» №23 від 28 лютого 2019 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- визнати протиправними та скасувати рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 12 березня 2019 року №1101959;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт-Сервіс» №22 від 31 січня 2019 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- визнати протиправними та скасувати рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 18 квітня 2019 року №1144338/31841036;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт-Сервіс» №22 від 28 лютого 2019 року в Єдиному реєстрі податкових накладних.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що товариство зареєстровано платником податку на додану вартість, основним видом діяльності підприємства є діяльність приватних охоронних служб на підставі виданої ліцензії на право здійснення такою діяльністю.

31 липня 2017 року між позивачем та Приватним акціонерним товариством «Виробнича проектно-будівельна фірма «Атлант» укладено договір про надання послуг щодо охорони об`єкта, відповідно до умов якого позивач зобов`язався надати замовнику послуги щодо охорони будівельного майданчика, розташованого на земельних ділянках за адресою: смт Чабани, «Одеський бульвар».

В подальшому, до вказаного договору були погоджені додаткові угоди, якими вносились зміни щодо умов надання послуг.

На виконання умов договору позивачем було виписано рахунки - фактури, підписані сторонами договору відповідні акти та складено і подано на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні №20 від 31 грудня 2018 року, №21 від 31 січня 2019 року, №22 від 31 січня 2019 року та №23 від 28 лютого 2019 року, №22 від 28 лютого 2019 року, які були прийняті податковим органом, проте, їх реєстрацію зупинено та запропоновано позивачу надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

На виконання вказаного повідомлення позивачем надіслано до контролюючого органу витребувані пояснення та копії документів стосовно складених податкових накладних.

За результатами розгляду письмових пояснень та документів, контролюючим органом було прийнято рішення від 29 січня 2019 року №1061593/31841036, від 12 березня 2019 року №1101960/31841036, від 18 квітня 2019 року №1144339/31841036, від 12 березня 2019 року №1101959, від 18 квітня 2019 року №1144338/31841036 про відмову в реєстрації податкових накладних, які були оскаржені позивачем в адміністративному порядку та які залишено без змін.

Позивач з оскаржуваним рішенням не погоджується з тих підстав, що воно не містить належної мотивації підстав та причин для відмови у реєстрації податкових накладних.

Вказані обставини стали підставою для звернення до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник відповідача 1 у відзиві на позовну заяву послався на те, що на момент прийняття оскаржуваних рішень, комісія керувалась положеннями у тому числі постанови Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року №1165, що регулюють порядок реєстрації податкових накладних, у зв`язку з чим, як зазначив представник відповідача 1, за результатами розгляду податних позивачем документів, було прийнято рішення про відмову в реєстрації податкових накладних, оскільки податковим органом не отримано від позивача достатніх доказів для визнання реальності господарської операції.

На підставі викладеного, представник відповідача 1 просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Не погоджуючись з доводами представника відповідача 1, представник позивача подав суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якій послався на аналогічні обставини тим, що викладені у позовній заяві.

Представник відповідача 2 відзиву на позовну заяву не надав з невідомих причин.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2020 року . визнано поважними причини пропуску Товариством з обмеженою відповідальністю «Еліт-Сервіс» строку звернення до адміністративного суду з даною позовною заявою та поновлено цей строк, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Також, 02 березня 2021 року на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача 1 про залишення позовної заяви без розгляду, у зв`язку з пропуском позивачем тримісячного строку звернення до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

З цього слід зазначити наступне.

При зверненні до адміністративного суду, позивачем було подано також клопотання про поновлення строку звернення до суду, яке було обгрунтоване тим, що позивач звертався до суду з позовом про визнання протиправними та скасування рішень, проте, не комісії регіонального рівня, а комісії, яка приймала рішення за результатами розгляду скарг позивача на ці рішення.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 травня 2020 року у справі №640/13518/19, яке набрало законної сили на підставі постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2020 року, у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт Сервіс» було відмовлено, з підстав невірно обраного способу захисту свого права, зокрема, суди наголосили на тому, що позивач має оскаржити саме рішення комісії регіонального рівня, якими було відмовлено у реєстрації податкових накладних.

З огляду на вказані вище висновки судів, позивач 07 грудня 2020 року звернувся до адміністративного суду з цією позовною заявою, тобто, через місяць після того, як йому стало відомо про невірно обраний ним захист.

При вирішенні питання щодо визнання поважними причин пропуску строку, можливості його поновлення та відкриття провадження у справі, суддею було надано правову оцінку вказаним доводам позивача та, відповідно, досліджено докази, додані до позовної заяви, на яких вони грунтувались, у зв`язку з чим, вирішено визнати причини пропуску строку звернення до суду з цією позовною заявою поважними та поновлено цей строк.

З урахуванням викладеного, суд не вбачає правових підстав на теперішній час повторно надавати правову оцінку причинам пропуску позивачем строку звернення до суду з цією позовною заявою, а тому доходить висновку про відсутність правових підстав для залишення позовної заяви без розгляду та про необхідність вирішення даної адміністративної справи по суті заявлених позовних вимог з ухваленням остаточного рішення суду.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

У відповідності до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю «Еліт Сервіс» зареєстровано як юридична особа з 27 грудня 2001 року, про що до реєстру внесено відповідний реєстраційний запис. Основним видом господарської діяльності підприємства зазначено: 80.10 діяльність приватних охоронних служб (https://usr.minjust.gov.ua/content/free-search/person-result).

15 липня 2010 року позивачу видано ліцензію на надання послуг, пов`язаних з охороною державної та іншої власності, надання послуг з охорони громадян серія АВ №540299 (Т.1, арк. 14)

31 липня 2017 року та 26 грудня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Еліт Сервіс» (виконавець) та Приватним акціонерним товариством «Виробнича проектно-будівельна фірма «Атлант» (замовник) укладено договір №1/07 та №2612/17 про надання послуг щодо охорони об`єкта (Т.1, арк. 15-16, 57-58), відповідно до умов яких виконавець зобов`язався за завданням замовника надавати послуги щодо охорони будівельного майданчика, розташованого на земельних ділянках та будівельного майданчика, багатоповерхових жилих будинків з об`єктами соціально-побутового призначення та багатоповерхового паркінгу по вул. Пономарьова, 26 в смт Коцюбинське Київської області, розташованого на земельних ділянках, а замовник зобов`язався на умовах цих договорів прийняти і оплатити надані виконавцем послуги.

У відповідності до пункту 4.1. договорів вартість послуг з охорони об`єкта на місяць визначається сторонами на підставі розрахунку (додаток №2), який є невід`ємною частиною цього договору.

Пунктами 4.2-4.5. договорів визначені порядок та умови розрахунків за договором.

20 вересня 2018 року, 01 січня 2019 року та 18 лютого 2019 року між сторонами договору було підписано додаткові угоди №5, №6 та №7 до договору №1/07 та 01 січня 2019 року, 15 лютого 2019 року - додаткові угоди №2 та №4 до договору №2612/17, згідно з якими сторонами пункт 4.1. договору викладався в іншій редакції, зокрема, збільшувався розмір плати за надані послуги з охорони об`єкта (Т.1, арк. 17, 18, 19, 59, 60).

Як вбачається з наявних в матеріалах справи копій актів здачі - приймання робіт (надання послуг) № ОУ-000610, №ОУ-000632, №ОУ-000665, №ОУ-000631, №ОУ-000664 (Т.1, арк. 23, 35, 47, 64, 77) позивачем були надані послуги з охорони об`єкта на суму 175 750,00 грн за грудень 2018 року, на суму 176 000,00 грн за січень 2019 року, на суму 184 642,80 грн за лютий 2019 року, на суму 66 000,00 грн за січень 2019 року та на суму 81 000,00 грн за лютий 2019 року, у зв`язку з чим позивачем виписано рахунки - фактури на оплату №СФ-0000993 від 04 грудня 2018 року, №СФ-0001016 від 03 січня 2019 року, №СФ-0001050 від 07 лютого 2019 року, №СФ-0001015 від 03 січня 2019 року, №СФ-0001049 від 07 лютого 2019 року, від 27 серпня 2019 року та №27 від 30 вересня 2019 року (Т.1, арк. 22, 33, 46, 63), які сплачені Приватним акціонерним товариством «Виробнича проектно-будівельна фірма «Атлант», що підтверджується наявними в матеріалах справи банківськими виписками та платіжними дорученнями (Т.1, арк. 34, 36, 48, 49, 65, 66, 78, 79).

За результатом здійснених господарських операцій, позивачем складено податкові накладні №20 від 31 грудня 2020 року, №21 від 31 січня 2019 року, №23 від 28 лютого 2019 року, №22 від 31 січня 2019 року та №22 від 28 лютого 2019 року, які направлені до контролюючого органу для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (Т.1, арк. 20, 31, 44, 61, 74).

За наслідками обробки податкових накладних, контролюючий орган надіслав позивачу квитанції про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі вказаних вище податкових накладних, відповідно до яких податкові накладні прийняті, однак їх реєстрацію зупинено, у зв`язку з відповідністю податкових накладних вимогам підпункту 1.6 пункту 6 Критеріїв ризиковості платника податку та запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних (Т.1, арк. 21, 32, 45, 62, 75).

Як зазначив позивач на підтвердження здійснення вказаних господарських операцій, позивачем направлено до податкового органу повідомлення про подання пояснень та копії документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено (Т.1, арк. 25, 37, 50, 67, 80).

29 січня 2019 року Комісія Головного управління ДФС у м. Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у такій реєстрації, прийняла рішення №1061593/31841036 про відмову у реєстрації податкової накладної №20 від 31 грудня 2018 року, у зв`язку із ненаданням розрахункових документів, банківських виписок з особових рахунків (Т.1, арк. 28).

Вказане рішення позивач оскаржив в адміністративному порядку (Т.1, арк. 29), проте, рішенням за результатами розгляду скарги від 21 лютого 2019 року №10553/31841036/2 скарга залишена без задоволення (Т.1, арк. 30).

12 березня 2019 року Комісія Головного управління ДФС у м. Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у такій реєстрації, прийняла рішення №1101960/31841036 про відмову у реєстрації податкової накладної №21 від 31 січня 2019 року, у зв`язку із ненаданням первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційних описів), у тому числі рахунків-інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних (Т.1, арк. 40).

Вказане рішення позивач оскаржив в адміністративному порядку (Т.1, арк. 41), проте, рішенням за результатами розгляду скарги від 29 березня 2019 року №17895/31841036/2 скарга залишена без задоволення (Т.1, арк. 43).

18 квітня 2019 року Комісія Головного управління ДФС у м. Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у такій реєстрації, прийняла рішення №1144339/31841036 про відмову у реєстрації податкової накладної №23 від 28 лютого 2019 року, у зв`язку із ненаданням первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційних описів), у тому числі рахунків-інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних (Т.1, арк. 53).

Вказане рішення позивач оскаржив в адміністративному порядку (Т.1, арк. 54), проте, рішенням за результатами розгляду скарги від 03 травня 2019 року №26733/31841036/2 скарга залишена без задоволення (Т.1, арк. 56).

12 березня 2019 року Комісія Головного управління ДФС у м. Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у такій реєстрації, прийняла рішення №1101959/31841036 про відмову у реєстрації податкової накладної №22 від 31 січня 2019 року, у зв`язку із ненаданням первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційних описів), у тому числі рахунків-інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних (Т.1, арк. 70).

Вказане рішення позивач оскаржив в адміністративному порядку (Т.1, арк. 71), проте, рішенням за результатами розгляду скарги від 29 березня 2019 року №17872/31841036/2 скарга залишена без задоволення (Т.1, арк. 73).

18 квітня 2019 року Комісія Головного управління ДФС у м. Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у такій реєстрації, прийняла рішення №1144338/31841036 про відмову у реєстрації податкової накладної №22 від 28 лютого 2019 року, у зв`язку із ненаданням первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційних описів), у тому числі рахунків-інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних (Т.1, арк. 83).

Вказане рішення позивач оскаржив в адміністративному порядку (Т.1, арк. 84), проте, рішенням за результатами розгляду скарги від 03 травня 2019 року №26723/31841036/2 скарга залишена без задоволення (Т.1, арк. 86).

Не погоджуючись з вказаними рішеннями, позивач звернувся до адміністративного суду з даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що судом при розгляді даної адміністративної справи по суті застосовуються положення законодавства, які були чинними на момент виникнення спірних правовідносин.

Так, відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (надалі - ПК України).

У відповідності до абзацу 1 пункту 201.1 розділу V ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Абзацом 5 пункту 201.10 статті 201 ПК України визначено, що підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Згідно пункту 201.16 статті 201 ПК України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 12 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246 (надалі - Порядок № 1246), після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки:

відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту);

чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування;

реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування;

дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201Кодексу;

наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1статті 201 Кодексу;

наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.);

наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується;

факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами;

наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування;

дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Пунктом 13 Порядку № 1246 визначено, що за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Згідно з пунктом 5 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 № 117, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин та втратив чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України №1165 від 11 грудня 2019 року (надалі - Порядок № 117), податкова накладна / розрахунок коригування, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку.

При цьому, відповідно до змісту пункту 10 Порядку № 117 Критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, визначає ДФС та надсилає на погодження Мінфіну в електронній формі через систему електронної взаємодії органів виконавчої влади.

Пунктом 21 Порядку № 117 визначено, що підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Тобто, рішення Комісії повинно містити чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної та бути обґрунтованим.

З оскаржуваного рішення вбачається, що комісією зазначено підставу для відмови в реєстрації податкових накладних, зокрема, не надання первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційних описів), у тому числі рахунків-інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних та розрахункових документів, банківських виписок.

В той же час, у відповідності до підпункту 1.6. пункту 1 Критеріїв ризиковості платників податків, на підставі яких було зупинено реєстрацію податкових накладних, комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС можуть розглядати питання щодо встановлення ризиковості платника податків, а саме:

платник податку зареєстрований (перереєстрований) за адресою, що знаходиться на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях і тимчасово окупованій території, в розумінні Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»;

платник податку зареєстрований платником ПДВ менше трьох місяців;

платник податку - юридична особа, який не має відкритих рахунків у банківських установах, крім рахунків в органах Державної казначейської служби України (крім бюджетних установ);

платник податку, посадова особа та/або засновник якого був посадовою особою та/або засновником суб`єкта господарювання, якого ліквідовано за процедурою банкрутства протягом останніх трьох років;

платником податку не подано контролюючому органу податкову звітність з податку на додану вартість за два останні звітні періоди всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та абзацу першого пункту 49.2 і пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України;

платником податку на прибуток не подано контролюючому органу фінансову звітність за останній звітний період всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та пункту 46.2 статті 46 Податкового кодексу України (далі - Кодекс);

наявна податкова інформація, що свідчить про наявність ознак здійснення ризикових операцій платником.

Головні управління ДФС в областях, м. Києві та Офіс великих платників податків ДФС постійно обраховують та проводять моніторинг показників, визначених у пунктах 1.1 - 1.6 цих Критеріїв.

Відповідність платника податку Критеріям ризиковості платників податку може бути встановлено у разі виконання хоча б одного з критеріїв, визначених у пунктах 1.1 - 1.5 цих Критеріїв.

Якщо виявлено, що платник податків має ознаки ризиковості згідно з пунктом 1.6 цих Критеріїв, то такий платник податків виноситься на розгляд Комісії в той самий день і вноситься до переліку ризикових платників у день проведення засідання Комісії, на якому прийнято відповідне рішення.

Якщо платник податків, якого внесено до переліку ризикових суб`єктів господарювання, перестав відповідати критеріям ризиковості, що визначені у пунктах 1.1 - 1.5 цих Критеріїв, такого платника податків виключають з переліку ризикових суб`єктів господарювання в день отримання/виявлення такої інформації.

У разі якщо платник податків, внесений до переліку ризикових суб`єктів господарювання, перестав відповідати критеріям ризиковості, що визначені у пункті 1.6 цих Критеріїв, платника виключають з переліку ризикових суб`єктів господарювання за рішенням комісій головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС.

Інформація про внесення/виключення платника податку до/з переліку ризикових платників податків, відповідно до пунктів 1.1-1.6 цих Критеріїв, стає доступною платнику в Електронному кабінеті.

Суд звертає увагу, що у квитанціях про зупинення реєстрації податкових накладних не зазначено чітких підстав, з яких зупинено їх реєстрація, а лише зазначено, що реєстрація зупинені відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, у зв`язку з їх відповідністю підпункту 1.6 пункту 1 Критеріїв ризиковості платника податку.

При цьому, як вже було зазначено судом, позивачем надано до контролюючого органу усі необхідні документи, які підтверджують реальність здійсненої господарської операції.

Більш того, при прийнятті оскаржуваних рішень, відповідач керувався вже Порядком зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1165, який визначає механізм зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), організаційні та процедурні засади діяльності комісій з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі (далі - комісії контролюючих органів), права та обов`язки їх членів.

Наведене в сукупності свідчить про те, що контролюючий орган зупинив реєстрацію податкової накладної з одних підстав, а відмовив у її реєстрації з інших підстав, які не були причинами для зупинення.

За таких підстав, враховуючи положення частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що з оскаржуваних рішен неможливо встановити, копії яких документів досліджувались Комісією, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, оскільки, як вже зазначалось вище, реєстрація податкових накладних була зупинена з одних підстав, а вже рішення про відмову у їх реєстрації прийнято з інших.

Суд наголошує, що факт зупинення реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних не спростовує здійснення платником податків господарських операцій та наявності дати виникнення події (постачання товарів/послуг, або отримання коштів), що підтверджується первинними документами, на підставі яких складається податкова накладна.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання протиправними та скасування рішень комісії Головного управління ДПС у м. Києві про відмову у реєстрації податкових накладних.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати податкові накладні, подані Товариством з обмеженою відповідальністю «Еліт Сервіс» в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її фактичного подання, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 20 Порядку ведення ЄРНП, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року №1246, який є чинним на момент розгляду даної адміністративної справи, у разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

Отже, приписами чинного законодавства чітко зазначено про реєстрацію відповідної податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРНП у разі набрання законної сили рішенням суду про реєстрацію відповідної податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРНП.

З огляду на протиправність вказаних вище рішень Головного управління ДФС у м. Києві, а також враховуючи норми діючого законодавства України, суд вважає за необхідне зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкові накладні, подані Товариством з обмеженою відповідальністю «Еліт Сервіс», у реєстрації яких оскаржуваними рішеннями було відмовлено, в Єдиному реєстрі податкових накладних датою їх фактичного подання.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції» суд визначив, що «... адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі і поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління».

Інші доводи та аргументи учасників не спростовують висновків суду.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На переконання суду, відповідачем не доведено правомірності вчинених дій, з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявного у матеріалах справи платіжного доручення, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 10510,00 грн. Відтак, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, суд присуджує на користь позивача судові витрати у розмірі 5255,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань кожного з відповідачів пропорційно до задоволених вимог до кожного з відповідачів.

На підставі вище викладеного, керуючись статтями 2, 6-10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт Сервіс» до Головного управління ДПС у м. Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

2.Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Головного управління ДФС у м. Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у такій реєстрації, прийняла рішення №1061593/31841036 від 29 січня 2019 року про відмову у реєстрації податкової накладної №20 від 31 грудня 2018 року.

3. Зобов`язати Державну податкову службу України (04053, місто Київ, Львівська площа, будинок 8, ) зареєструвати податкову накладну №20 від 31 грудня 2018 року, подану Товариством з обмеженою відповідальністю «Еліт Сервіс» (03055, місто Київ, вулиця Борщагівська, будинок 8, квартира 1, ) в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її фактичного подання.

4.Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Головного управління ДФС у м. Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у такій реєстрації, прийняла рішення №1101960/31841036 від 12 березня 2019 року про відмову у реєстрації податкової накладної №21 від 31 січня 2019 року.

5. Зобов`язати Державну податкову службу України (04053, місто Київ, Львівська площа, будинок 8, ) зареєструвати податкову накладну №21 від 31 січня 2019 року, подану Товариством з обмеженою відповідальністю «Еліт Сервіс» (03055, місто Київ, вулиця Борщагівська, будинок 8, квартира 1, ) в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її фактичного подання.

6. Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Головного управління ДФС у м. Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у такій реєстрації, прийняла рішення №1144339/31841036 від 18 квітня 2019 року про відмову у реєстрації податкової накладної №23 від 28 лютого 2019 року.

6. Зобов`язати Державну податкову службу України (04053, місто Київ, Львівська площа, будинок 8, ) зареєструвати податкову накладну №23 від 28 лютого 2019 року, подану Товариством з обмеженою відповідальністю «Еліт Сервіс» (03055, місто Київ, вулиця Борщагівська, будинок 8, квартира 1, ) в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її фактичного подання.

7. Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Головного управління ДФС у м. Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у такій реєстрації, прийняла рішення №1101959/31841036 від 12 березня 2019 року про відмову у реєстрації податкової накладної №22 від 31 січня 2019 року.

8. Зобов`язати Державну податкову службу України (04053, місто Київ, Львівська площа, будинок 8, ) зареєструвати податкову накладну №22 від 31 січня 2019 року, подану Товариством з обмеженою відповідальністю «Еліт Сервіс» (03055, місто Київ, вулиця Борщагівська, будинок 8, квартира 1, ) в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її фактичного подання.

9. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт Сервіс» (03055, місто Київ, вулиця Борщагівська, будинок 8, квартира 1, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19, ) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 5255,00 грн (п`ять тисяч двісті п`ятдесят п`ять гривень 00 копійок).

6. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт Сервіс» (03055, місто Київ, вулиця Борщагівська, будинок 8, квартира 1, ) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (04053, місто Київ, Львівська площа, будинок 8, ) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 5255,00 грн (п`ять тисяч двісті п`ятдесят п`ять гривень 00 копійок).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту рішення.

Суддя К.Ю. Гарник