Справа № 280/2282/21
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2021-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 року Справа № 280/2282/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Кисіля Р.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (вул. Свободи, буд. 60, м. Бердянськ, Запорізька область, 71118), треті особи - Головне управління ДПС у Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 166, м. Запоріжжя, 69107), Бердянське управління Головного управління ДФС у Запорізькій області (пр. Праці, буд. 20, м. Бердянськ, Запорізька області, 71100), Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (вул. Набережна Перемоги, буд. 30, м. Дніпро, 49094), про скасування постанови та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

22.03.2021 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (далі - відповідач), треті особи - Головне управління ДПС у Запорізькій області, Бердянське управління Головного управління ДФС у Запорізькій області, Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», в якій позивач просить суд: скасувати постанову про арешт коштів боржника від 04.03.2021 ВП №64725484, винесену головним державним виконавцем Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Міненком Сергієм Володимировичем та зобов`язати головного державного виконавця Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Міненка Сергія Володимировича скасувати накладення арешту на грошові кошти позивача, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 , IBAN НОМЕР_2 , відкритого в Акціонерному товаристві Комерційний банк «Приватбанк» ().

Також просить визнати причини пропуску строку на подання позову поважними та поновити строк на подання цього позову, вирішити питання про розподіл судових витрат.

Крім того, позивачем подана заява про забезпечення позову, в якій позивач просить суд забезпечити позов шляхом:

заборони головному державному виконавцю Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Міненку Сергію Володимировичу та/або будь-яким іншим державним та/або приватним виконавцям, здійснювати перерахування на користь Головного управління ДПС у Запорізькій області та/або Бердянського управління Головного управління ДФС у Запорізькій області та/або Державного бюджету України, інших юридичних осіб, стягнутих з позивача грошових коштів у зведеному виконавчому провадженні №64725484 при примусовому виконанні: виконавчого листа №808/1241/17, виданого 14.08.2017 Запорізьким окружним адміністративним судом про стягнення з позивача на користь Бердянського управління ДФС у Запорізькій області в розмірі 149760,63 грн.; вимоги про сплату боргу №Ф-906-25, виданої 17.04.2019 Бердянським управлінням ГУ ДФС у Запорізькій області про стягнення боргу з позивача на користь держави в особі Бердянського управління ГУ ДФС у Запорізькій області в розмірі 65540,79 грн.; виконавчого листа №280/6462/20, виданого 10.02.2021 Запорізьким окружним адміністративним судом про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь бюджету коштів за податковим боргом в розмірі 509486,65 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що на кошти позивача, що перебувають на рахунку призначеному для отримання пенсій, не може бути накладено арешт.

Ухвалою від 23.03.2021 у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовлено.

Ухвалою від 23.03.2021 було відкрите спрощене позовне провадження у справі, залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - Головне управління ДПС у Запорізькій області (далі - третя особа 1), Бердянське управління Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - третя особа 2), Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - третя особа 3), судове засідання призначене на 30.03.2021 з викликом (повідомленням) учасників справи.

26.03.2021 від відповідача до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач зазначив, що на примусовому виконанні у відповідача знаходиться зведене виконавче провадження №56795103, до складу якого входять виконавчі провадження:

№64725484, відкрите на підставі виконавчого листа №280/6462/20, виданого 10.02.2021 Запорізьким окружним адміністративним судом, про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь бюджету коштів за податковим боргом у сумі 509486,65 грн.;

№60516881, відкрите на підставі вимоги про сплату боргу №Ф-906-25-У, виданої 17.04.2019 третьою особою 2, про стягнення з позивача боргу на користь держави в розмірі 65540,79 грн.;

№56124951, відкрите на підставі виконавчого листа №808/1241/17, виданого 14.08.2017 Запорізьким окружним адміністративним судом, про стягнення з позивача на користь Бердянського управління ДФС у Запорізькій області боргу у сумі 149760,63 грн.

Законом України «Про виконавче провадження» на державного виконавця покладений обов`язок вживати передбачені цим Законом заходи щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі.

04.03.2021 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №64725484, постанову про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження №56795103. Також, 04.03.2021 винесено оскаржувану постанову, яку направлено до банківських установ (в тому числі третій особі 3, та рекомендованою кореспонденцією до АТ «ОТП БАНК» та АТ «АЛЬФА-БАНК»). Зазначає, про надіслання оскаржуваної постанови позивачу 05.03.2021. Зазначає, що жодних документів від банку з повідомленням про те, що на кошти, які знаходяться на рахунку позивача, заборонено накладати арешт, не надходило, підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника, відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», відсутні. Вказує, що на рахунок позивача у третьої особи 3 може бути зарахована будь-яка виплата (переказ), а не лише пенсійні виплати. 05.03.2021 до третьої особи 3 надіслано вимогу щодо руху коштів та операцій на рахунку позивача, починаючи з 27.04.2018 по теперішній час. Посилаючись на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові по справі №6-535цс15 від 24.06.2015, зазначає, що кошти зараховані на рахунок позивача у третьої особи є вкладом, а не пенсією. Просить відмовити у задоволенні позову.

До відзиву додані матеріали виконавчого провадження.

У судове засідання 30.03.2021 учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не прибули.

30.03.2021 від представника позивача до суду надійшла заява про відкладення судового засідання, обґрунтована наявністю у представника позивача симптомів гострої респіраторної хвороби. Доказів перебування представника позивача на лікуванні до заяви не додано.

За приписами ч. 4 ст. 287 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

За приписами ст. 268 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Враховуючи наведені норми права, суд розглянув справу за відсутності представників учасників справи, в порядку письмового провадження.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

В провадженні відповідача перебуває зведене виконавче провадження №56795103, до складу якого входять виконавчі провадження:

№64725484, відкрите 04.03.2021 на підставі виконавчого листа №280/6462/20, виданого 10.02.2021 Запорізьким окружним адміністративним судом, про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь бюджету коштів за податковим боргом у сумі 509486,65 грн.;

№60516881, відкрите на підставі вимоги про сплату боргу №Ф-906-25-У, виданої 17.04.2019 третьою особою 2, про стягнення з позивача боргу на користь держави в розмірі 65540,79 грн.;

№56124951, відкрите на підставі виконавчого листа №808/1241/17, виданого 14.08.2017 Запорізьким окружним адміністративним судом, про стягнення з позивача на користь Бердянського управління ДФС у Запорізькій області боргу у сумі 149760,63 грн.

Постановою державного виконавця від 04.03.2021, прийнятою у виконавчому провадженні №64725484 було накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на яка заборонено законом, та належать боржнику - позивачу в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 795677,89 грн.

Заявою від 05.03.2021, яка надійшла відповідачу 09.03.2021, позивач просив зняти арешт з належного йому рахунку в АТ КБ «Приватбанк», зазначивши, що він використовується для отримання пенсійних виплат.

Листом від 15.03.2021 №15811 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для скасування постанови про арешт коштів боржника, зазначивши, що з довідки третьої особи 3 вбачається, що рахунок позивача у цій банківській установі може використовуватися для зарахування інших ніж пенсійні виплат (переказів).

Вважаючи постанову відповідача про арешт коштів боржника від 04.03.2021 протиправною позивач звернувся до суду із цим позовом.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Адміністративне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 9 КАС України).

Відповідно до положень частин першої-другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із частиною другою статті 74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 73 КАС України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 75 КАС України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 76 КАС України).

У частині першій статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Принцип обов`язковості судових рішень конкретизовано у ч. 2 ст. 14 КАС України: судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є обов`язковою для застосування судами відповідно до частини 2 статті 6 КАС України і Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», виконання судових рішень в судових справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Рішення ECHR у справі «Хорнсбі проти Греції» («Hornsby v. Greece») від 19 березня 1997 року (п. 40)). У Рішенні ECHR у справі «Войтенко проти України» («Voytenko v. Ukraine») від 29 червня 2004 року Європейський суд з прав людини нагадує свою практику, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу № 1.

Виконання судового рішення є також сферою регулювання статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки виконання судових рішень у судових справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції.

Відповідно до частини другої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Статтею 1 Закону №1404 визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з положенням частини першої статті 18 Закону №1404 виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частинами першою-третьою статті 56 Закону №1404 встановлено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статі 59 Закону №1404 підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що його рахунок в АТ КБ «Приватбанк» є рахунком для отримання пенсії та зазначає, що стягнення з пенсійних виплат не може перевищувати 50 відсотків їх розміру.

Суд зазначає, що в даному випадку позивачем оскаржується постанова державного виконавця про арешт коштів боржника, а не дії чи рішення державного виконавця щодо звернення стягнення на пенсійні виплати у розмірі, більшому ніж визначено в ст. 70 Закону №1404.

Тому, посилання позивача на норми ст.ст. 68, 70 Закону №1404 є безпідставним, оскільки даними нормами цього закону не регламентований арешт коштів боржника.

З матеріалів справи судом встановлено, що на виконання постанови державного виконавця від 04.03.2021 АТ КБ «Приватбанк» було арештовано кошти позивача, які знаходяться на його рахунку в цьому банку. З довідки АТ КБ «Приватбанк» від 05.03.2021 №LLD 6R67768BQL70E судом встановлено, що на рахунок позивача у зазначеному банку окрім пенсійних виплат може бути зарахована будь-яка виплата (переказ).

Отже, цей рахунок не відноситься до рахунків із спеціальним режимом використання, а є поточним рахунком, призначеним для зберігання коштів і здійснення будь-яких розрахунково-касових операцій, у тому числі для зарахування та виплати пенсії боржнику.

Суд зазначає, що пенсійні виплати не входять до переліку виплат, на які не може бути звернене стягнення визначений в ст. 73 Закону №1404.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону №1404 не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

При цьому суд зазначає, що стаття 52 Закону №1404 стосується особливостей звернення стягнення на кошти та майно боржника - юридичної особи, фізичної особи - підприємця.

Згідно з пунктом 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

Судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника у банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому, саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 28.10.2020 у справі № 686/8534/17.

В даному випадку банк прийняв до виконання оскаржувану постанову, а з наданої банком довідки вбачається, що рахунок позивача у даній банківській установі не має статусу спеціального рахунку.

Крім того, суд зазначає, що законодавство України не містить застереження про те, що рахунки призначені для зарахування пенсійних виплат є рахунками зі спеціальним режимом використання.

Враховуючи встановлені обставини, суд зазначає, що державний виконавець відповідача правомірно, відповідно до вимог чинного законодавства України прийняв оскаржувану постанову.

За результатами розгляду адміністративної справи позивачем не доведено протиправність винесення державним виконавцем відповідача постанови про арешт коштів боржника.

З огляду на викладене вище, позовні вимоги позивача є необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Оскали у задоволенні позовних вимог відмовлено, то питання про розподіл судових витрат не вирішувалось.

На підставі викладеного та керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250, 271, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (вул. Свободи, буд. 60, м. Бердянськ, Запорізька область, 71118), треті особи - Головне управління ДПС у Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 166, м. Запоріжжя, 69107), Бердянське управління Головного управління ДФС у Запорізькій області (пр. Праці, буд. 20, м. Бердянськ, Запорізька області, 71100), Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (вул. Набережна Перемоги, буд. 30, м. Дніпро, 49094), про скасування постанови та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням вимог ст. ст. 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України та пп. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 30.03.2021.

Суддя Р.В. Кисіль