Справа № 160/16769/20
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2021-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіПрудника С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
15 грудня 2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) в перерахунку пенсії на пільгових умовах за Списком №1;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати період з 18.05.2005 року по 31.12.2017 року, знаходження ОСОБА_1 на інвалідності від профзахворювання, до пільгового стажу на пільгових умовах і в пільгових розмірах;
Обґрунтовуючи означені позовні вимоги позивач зазначив, що дії ПФУ є протиправними, оскільки відповідачем до пільгового стажу на пільгових умовах за Списком №1 до встановлення інвалідності не зараховано позивачу 10 місяців 02 дні в календарному обрахунку: з 14.06.1999 року по 19.03.2000 року (9 місяців 05 днів), з 20.03.2005 року по 17.04.2005 року (27 календарних днів). За період з 18.05.2005 року по 31.12.2017 року (12 років 7 місяців 14 днів) позивач отримував пенсію по інвалідності від профзахворювання. На думку позивача, означений період відповідно до вимог ст. 24 Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" дає право на призначення чи перерахунку пенсії на пільгових умовах і в пільгових розмірах. УПФ проігнорувало вимоги закону, не зарахувавши позивачу період знаходження на інвалідності від профзахворювання до пільгового стажу в пільгових розмірах. Фактично при оформлені пенсії за віком за Списком №1 до пільгового страхового стажу на пільгових умовах і в пільгових розмірах не враховано13 років 5 місяців 16 днів, що суттєво занижує коефіцієнт страхового стажу, а відповідно і розмір пенсії. Наразі пенсія становить 4467 грн. 26 коп., якої не досить навіть для підтримки здоров`я, що примушує позивача працювати за професією, що не потребує фізичного навантаження. Неодноразово в усній формі позивач звертався до Довгинцівського відділу обслуговування громадян ГУПФ України з питання, що не всі роки його трудової діяльності зараховані до пільгового стажу, а відповідно розрахунок пенсії із якої виплачували пенсію по інвалідності, а в подальшому і розмір пенсії був не вірним. Однак, прохання перевірити пенсію позивача з боку ПФУ було проігнороване. 07.02.2018 року позивач перейшов на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1. При розрахунку його пенсії допущено ряд помилок, добровільно які Довгинцівський відділ обслуговування громадян ПФУ виправляти не бажає.
Окрім того, відповідно до приписів наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005р. № 383, у зв`язку з відсутністю атестації робочих місць по підприємству, на якому працював позивач, періоди з 14.06.1999 року по 19.03.2000 року та з 20.03.2005 року по 17.04.2005 року не можуть бути зараховані до пільгового стажу роботи по Списку №1. Позовна вимога ОСОБА_1 про зобов`язання Головного управління призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 з дати звернення із заявою, з 01.01.2018 року є незрозумілою та не підлягає задоволенню, оскільки, по-перше, на підставі заяви від 07.02.2018 року позивача переведено з пенсії по інвалідності на пенсію за віком по Списку №1 починаючи з 07.02.2018 року, тобто вже призначено пенсію за віком на пільгових умовах, по-друге, саме ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 виповнилося 50 років (необхідний вік для призначення пенсії за Списком №1), 07.02.2018 року подано заяву про призначення такого виду пенсії, тому вимога про призначення з 01.01.2018 року є незаконною.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.12.2020 року зазначена вище справа розподілена та 16.12.2020 року передана судді Пруднику С.В.
Ухвалою суду від 21.12.2020 року відкрито провадження в адміністративній справі, призначено розгляд за правилами спрощеного провадження без виклику учасників справи.
Ухвалою суду від 22.02.2021 року продовжено строк розгляду даної справи у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін до 22.03.2021 року.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом установлено, матеріалами справи підтверджено, що з 29.05.2006 року позивачу, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була призначена пенсія по інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням, яка розрахована за приписами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року№ 1058-IV.
На підставі заяви позивача, 07.02.2018 року на підставі ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ПФУ було призначено ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1.
З матеріалів справи убачається, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до заяви від 07.02.2018 року, розмір пенсії ОСОБА_1 обчислено із наступних показників:
- загальний стаж роботи - 44 роки 09 місяців 24 дні (в який включено 12 років 07 місяців 14 днів перебування на інвалідності, та 14 додаткових років за пільговий стаж по Списку №1);
- стаж за Списком №1 - 14 років 03 місяці 01 день;
- заробітна плата для обчислення пенсії врахована за період з 01.01.1992 по 31.12.1996 та з 01.07.2000 по 31.12.2017;
- заробіток для обчислення пенсії - 9766,70 грн.;
Розмір пенсії з 07.02.2018 року становив 4467,26 грн. (з яких: 4370,60 грн. - розмір пенсії за віком; 96,66 грн. - доплата за понаднормовий стаж за 09 років).
Таким чином, вбачається, що при обчисленні пенсії територіальним органом Пенсійного фонду з урахуванням приписів абз. 10 ч. 3 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено суму місяців страхового стажу позивача і проведено обчислення стажу з додаванням до кожного відпрацьованого року за списком додатково по одному року, що у підсумку виразилось у наявних 537 місяцях страхового стажу - за 44 роки 09 місяців (при тому що фактичний стаж позивача становить 30 років 09 місяців).
Як зазначив позивач у поданій до суду позовній заяві, до 07.02.2018 року отримував пенсію по інвалідності. На даний час позивач працює.
В 37 років позивач став інвалідом. З 29.05.2006 року комісією МСЕК ОСОБА_1 встановлено 2 профзахворювання з втратою працездатності 45% та встановлено 3 групу інвалідності, що підтверджено висновком МСЕК.
До встановлення інвалідності від профзахворювання, відповідно записів у трудовій книжці, уточнюючій довідці № 377 від 11.07.2006 року, акті розслідування профзахворювання від 30.03.2006 року, санітарно-гігієнічної характеристики від 12.08.2005 року, позивач працював за Списком №1 в умовах шкідливих факторів:
15 років 1 місяць 02 дні в календарному обрахунку машиністом бульдозера в кар`єрі №3 глибиною більше 150 метрів, нині ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» в виробництві ,що відноситься до гірничих робіт по видобутку залізорудних копалин за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Постановами Кабінету Міністрів СРСР та України:
- з 17.01.2002 року по 18.05.2005 року (3 роки 4 місяці 1 день) Список №1 розділі, підрозділ 3,позиція 1.3-1 затверджений ПКМ України №36 від 16.01 2003року. Всього 15 років 1 місяць 02 дні в календарному обрахунку.
Позивач у позові також зазначив, що до пільгового страхового стажу за Списком №1 ПФУ зарахували 14 років 3 місяці та 1 день, однак 3 місяці 1 день не взяті до уваги при розрахунку додаткового стажу.
Отже, позивач вважає, що до пільгового стажу на пільгових умовах за Списком №1 до встановлення йому інвалідності не зараховано 10 місяців 02 дні календарному обрахунку.
- з 14.06.1999 року по 19.03.2000 року (9 місяців 05 днів);
- з 20.03.2005 по 17.04.2005 року (27 календарних днів).
Щодо страхового стажу за період отримання пенсії по інвалідності:
- за період з 18.05.2005 року по 31.12.2017 року (12 років 7 місяців 14 днів) позивач отримував пенсію по інвалідності від профзахворювання. Цей період відповідно до вимог ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» дає право на призначення чи перерахунку пенсії на пільгових умовах і в пільгових розмірах.
На думку позивача, ПФУ проігнорувало вимоги закону, не зарахувавши йому період знаходження на інвалідності від профзахворювання до пільгового стажу в пільгових розмірах. Фактично при оформлені пенсії за віком за Списком №1 до пільгового страхового стажу на пільгових умовах і в пільгових розмірах не враховано 13 років 5 місяців 16 днів, що суттєво занижує коефіцієнт страхового стажу, а відповідно і розмір пенсії. Наразі пенсія становить 4467 грн 26 коп.
Неодноразово позивач в усній формі звертався до Довгинцівського відділу обслуговування громадян ПФУ з питання, що не всі роки йог трудової діяльності зараховані до пільгового стажу, а відповідно розрахунок пенсії із якої виплачували пенсію по інвалідності, а в подальшому і розмір пенсії був не вірним. Отже, прохання позивача перевірити розрахунок пенсії з боку ПФУ було проігнороване.
У зв`язку із цим, 12.11.2019 року позивач звернувся до ПФУ із запитом. Так, в даному запиті позивач просив відповідача надати пояснення з приводу не зарахування до пільгового стажу за Списком №1 період роботи з 14.06.1999 року по 19.03.2000 року. Також, позивач просив надати пояснення щодо нарахування понаднормового стажу, так як на його думку понаднормовий стаж повинен нараховуватись за нормами закону, що діяв до внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
15.01.2020 року позивач звернувся до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» із запитом. В даному запиті позивач зазначив, що працює слюсарем в РУ ГЗКа. Отримував пенсію по інвалідності від профзахворювання. З лютого 2018 року оформлена пенсія за віком по Списку №1.Оформляючи пенсію позивачу стало відомо, що відповідач не зарахував йому по Списку №1 період роботи машиністом бульдозера в кар`єрі №93 з 14.06.1999 року по 19.03.2000 року у зв`язку із відсутністю атестації робочого місця. Про що нібито вказано в довідці ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» №146 від 06.02.2018року. У зв`язку із цим, позивач просив ПФУ пояснити причину відсутності атестації та надати необхідну довідку уточнюючого характеру для зарахування указаного періоду до пільгового стажу.
Також,24.06.2020 року позивач з аналогічним запитом звернувся до ПАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг».
Судовим розглядом встановлено, що 18.06.2020 року позивач звернувся до ПФУ із заявою. В означеній заяві позивач зазначив про те, що на його попередній запит від 27.12.2019 року відповідач не надав відповіді чому при розрахунку коефіцієнту страхового стажу не враховані 28 календарних днів як за 1 місяць за які сплачено страхові внески. Пояснюючи по якій причині не зарахований до пільгового стажу за Списком №1 період роботи в кар`єрі №3 з 14.06.1999 року по 19.03.2000 року ПФУ посилається лише на довідку №146 від 06.02.2018 року .За цією довідкою виданою ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» вказаний період не підтверджено атестацією робочого місця. Чи вияснив відповідач причину, чому не проведена атестація, так як ПФУ повинно приймати всі заходи по витребуванню необхідних для оформлення пенсії документів. Так, позивач просив надати йому копію цієї довідки для оскарження її в суді. Просив надати пояснення щодо нарахування понаднормового стажу, оскільки понаднормовий стаж повинен нараховуватись за нормами закону, що діяв до внесення змін до Закону України «Про загально обов`язкове державне пенсійне страхування». На це запитання ПФУ також не надало відповіді. Позивач також просив ПФУ переглянути його пенсійну справу та зарахувати до пільгового стажу 28 днів в календарному обчислені ,та роботу в кар`єрі за період з 14.06.1999 року по 19.03.2000 року використовуючи атестацію робочого місця граничні до 14.06.1999 року та після 19.03.2000 року.
За даними системи персоніфікованого обліку за період з 01.01.2004 по 31.01.2020 року відсутні періоди з неповними місяцями. За матеріалами пенсійної справи страховий стаж зазначено наступними періодами: з 01.01.2004 року по 19.03.2020 року - Список №1; з 20.03.2005 року по 17.04.2005 року - 28 днів; з 18.04.2005 року по 17.05.2005 року - список №1. Отже, страховий стаж заведено по періодам і неповного місяця немає.
Що стосується зарахування до пільгового стажу періоду знаходження на інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням, то абзацом чотири частини першої статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах. Тобто вказана стаття Закону не передбачає зарахування до страхового стажу періоду знаходження на інвалідності.
Вважаючи таку відмову ПФУ протиправною, позивач звернувся до суду із даною позовною заявою.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає наступне.
Умови і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які мають пільгових характер роботи, визначаються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XIІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV).
Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058 пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім-тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 22 років у чоловіків і не менше 17 років у жінок.
Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах (5 років) пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, чоловікам - на 1 рік за кожний рік такої роботи.
Згідно частини третьої статті 114 Закону № 1058 працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказ Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 № 383 (далі - Порядок № 383) передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Тобто, положення вказаного пункту передбачають віднесення періодів роботи до пільгового стажу незалежно від дати внесення посади або професії до Списків, за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.
За приписами частини третьої статті 114 Закону № 1788-XII право на передбачену пенсію незалежно від віку мають працівники, професії яких містяться у Списку, за умови безпосередньої зайнятості на цих роботах повний робочий день та не менше передбаченого стажу роботи.
Так, відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР «Про затвердження списків виробництв, цехів, професій та посад, праця на яких надає право на державну пенсію на пільгових умовах та пільгових розмірах» від 22.08.1956 № 1173 та постанови Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10, яка застосовується з 01.01.1992 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій посад та показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення», підземні роботи відносилися до Списку № 1.
Постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 № 202 затверджено Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії терміном не менше 25 років, до розділу I якого «Підземні гірничі роботи в шахтах і на будівництві вугільних (сланцевих) шахт» включено «Усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю)» №1.
Положеннями статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637) визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (абзац перший пункту 3 Порядку № 637).
Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Постановою Кабінету Міністрів України № 1028 від 09.12.2015 пункт 20 Порядку № 637 доповнено новим абзацом, яким визнано, що у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Як вбачається з копії трудової книжки серії НОМЕР_2 та відповідно до довідки ПАТ "АрселомМіттал Кривий Ріг" №146 від 06.02.2018 року., ОСОБА_1 у період з 14.06.1999 року по 19.03.2000 року, з 20.03.2005 року по 17.04.2005 року працював машиністом бульдозера в кар`єрі №3 РУ ПАТ "АрселомМіттал Кривий Ріг".
При цьому, трудова книжка позивача заповнена без помилок і недоліків, записи про спірні періоди роботи засвідчені відповідними печатками підприємств і дефектів їх вчинення не мають.
Отже, стаж роботи позивача у період за період з 14.06.1999 року по 19.03.2000 року, з 20.03.2005 року по 17.04.2005 року на посадах, що дає право на пенсію на пільгових умовах підтверджується основним документом, а саме копією трудової книжки серії НОМЕР_2 .
Згідно вказаної правової позиції, особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII.
При цьому, на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах.
Велика Палата Верховного Суду у зазначеній вище постанові дійшла висновку, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. Контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
Оскільки відомостями трудової книжки позивача підтверджується факт його роботи на посаді машиністом бульдозера в кар`єрі №3 РУ ПАТ "АрселомМіттал Кривий Ріг" з 14.06.1999 року по 19.03.2000 року, з 20.03.2005 року по 17.04.2005 року, вказаний період підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача за Списком № 1.
Крім того, суд звертає увагу, що частиною третьою статті 44 Закону № 1058-IV передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Згідно пункту 4.2. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-IV, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 № 13-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб до оформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
З аналізу викладеного слідує, що відповідач має право на проведення перевірки даних зазначених в трудовій книжці позивача.
Тобто, відповідач повинен був надати належну оцінку всім наданим позивачем для підтвердження пільгового стажу роботи документам, а вразі необхідності зробити перевірки даних зазначених в трудовій книжці позивача.
Щодо позовної вимоги про зарахування періоду з 18.05.2005 року по 31.12.2017 року, знаходження ОСОБА_1 на інвалідності від профзахворювання до пільгового стажу на пільгових умовах і в пільгових розмірах суд зазначає наступне.
Так, частиною 5 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» час перебування на інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах (статті 13, 14).
Відповідна гарантія встановлена і положеннями частини 4 статті 9 Закону України «Про охорону праці» передбачено, що час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і в пільгових розмірах у порядку, встановленому законом.
Пунктом 6 частини 4 статі 10 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» внесено зміни до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», доповнивши частину 1 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» абзацом 4 такого змісту: «Час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до страхового стажу для призначення пенсії за віком, а також до страхового стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах».
Згідно правового висновку сформованого Верховним Судом у постанові від 18 квітня 2019 року у справі № 392/17/17 законодавством передбачено зарахування часу перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах відповідно до статей 13, 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
До пільгового стажу зараховується період до того часу, коли особа вийшла на пенсію за віком на пільгових умовах.
Так, відповідно до акту головного державного санітарного лікаря Інгулецького району Покаленко Т.П. №11 від 29.0.2006 року розслідування хронічного професійного захворювання, на момент розслідування потерпілий ОСОБА_1 переведений на іншу роботу. До 18.05.2005 року позивач працював машиністом бульдозера в кар`єрі 6 роз.
Тож, як видно із даного акту, професійне захворювання виникло з таких обставин: Ново-Криворізький гірничозбагачувальний комбінат, РУ (кар`єр №3) з 01.1989р. по 12.1996р. - машиніст бульдозера в кар`єрі 5-6 роз.; КДГМК "Криворіжсталь", ГЗК: РУ (кар`єр №3) з 12.1996р. по 10.2000р. - машиніст бульдозера в кар`єрі 6 роз., АТЦ з 01.2001р. по 09.2001р.- машиніст бульдозера 5 роз., РУ з 01.2002р. по 04.2004р. - машиніст бульдозера в кар`єрі 6 роз.; ВАТ "Криворіжсталь", ГЗК, РУ (кар`єр №3) з 04.2004р. по 05.2005р. - машиніст бульдозера в кар`єрі 6 роз. Протягом зазначеного стажу підпадав під шкідливу дію вібрації, а в кар`єрі і пилу, що перебільшували ГДР та ГДК через недосконалість робочих місць.Причина професійного захворювання:пил та вібрація, що перебільшували ГДК та ГДР.
Так, як вже зазначалось вище, 29.05.2006 року позивачу, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була призначена пенсія по інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням, яка розрахована за приписами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року№ 1058-IV.
На підставі заяви позивача, 07.02.2018 року на підставі ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ПФУ було призначено ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1.
Також, матеріалами справи підтверджено факт перебування позивача на інвалідності у період з 01.06.2009 року по 01.06.2011 року, з 01.06.2011 року по 01.06.2013 року, з 01.06.2013 року по 01.06.2016 року, з 01.06.2016 року по 01.06.2019 року, з 01.06.2019 року по 01.06.2020 року та з 01.06.2020 року - безстроково.
Відтак, оскільки до пільгового стажу зараховується період до того часу, коли особа вийшла на пенсію за віком на пільгових умовах, та позивач з 29.05.2006 року перебував на обліку в ПФУ та отримував пенсію по інвалідності внаслідок професійного захворювання, а з 07.02.2018 року позивача переведено на пенсію за віком на пільгових на підставі пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суд дійшов висновку про те, що період перебування позивача на інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням та внаслідок нещасного випадку на виробництві з 29.05.2006 року по 01.06.2007 року, з 01.06.2009 року по 07.02.2018 року підлягає зарахуванню до пільгового стажу.
Аналогічна правова позиція узгоджується у постанові Верховного Суду від 17.03.2020 року у справі № 459/245/17 (2а/459/59/17).
Натомість, період перебування позивача на інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням та внаслідок нещасного випадку на виробництві з 01.06.2007 року по 01.06.2009 року не може бути зарахований до пільгового стажу, оскільки як до матеріалів позову, так і відповідно до пенсійної справи, підтверджуючи докази позивачем не надано.
Суд звертає увагу на те, що період з 01.06.2007 року по 01.06.2009 року як перебування позивача на інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням та внаслідок нещасного випадку на виробництві може бути зарахований до пільгового стажу в разі наявності підтверджуючих про це документів.
Окрім цього, суд зазначає, що частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У ч. ч. 1, 3 ст. 5 КАС України закріплено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
До суду можуть звертатися в інтересах інших осіб органи та особи, яким законом надано таке право.
Із системного аналізу наведених вище правових норм убачається, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або законних інтересів особи на момент її звернення до суду.
При цьому, таке порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у відповідних законодавчих актах право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.
Обов`язковою умовою для задоволення позову є доведеність позивачем порушення саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема, наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.
Аналогічні правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 21.11.2018 р. у справі № 504/4148/16-а та, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, є обов`язковими для суду при вирішенні даної справи.
Суд також бере до уваги, що в рішенні від 01.12.2004 № 18-рп/2004 Конституційний Суд України розтлумачив, що поняття "охоронюваний законом інтерес" у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально-правовим засадам.
Отже, невиконання суб`єктом владних повноважень своїх повноважень, встановлених законодавством становить бездіяльність цього суб`єкта, а дії, вчинені ним під час здійснення управлінських функцій є діями суб`єкта владних повноважень у розумінні ст. 5 КАС України.
Слід зазначити, що частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).
Таким чином, враховуючи наведені вище обставини, які свідчать про порушення прав позивача та неправомірність дій ПФУ, суд вважає, що належним способом захисту порушеного права є:
- визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо незарахування періодів роботи ОСОБА_1 машиністом бульдозера в кар`єрі №3 РУ ПАТ "АрселомМіттал Кривий Ріг" з 14.06.1999 року по 19.03.2000 року, з 20.03.2005 року по 17.04.2005 року до пільгового стажу до Списку №1; щодо незарахування періодів перебування ОСОБА_1 на інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням та внаслідок нещасного випадку на виробництві з 29.05.2006 року по 01.06.2007 року, з 01.06.2009 року по 07.02.2018 року до пільгового стажу за Списком № 1;
- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 машиністом бульдозера в кар`єрі №3 РУ ПАТ "АрселомМіттал Кривий Ріг" з 14.06.1999 року по 19.03.2000 року, з 20.03.2005 року по 17.04.2005 року до пільгового стажу за Списком №1;
- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати періоди перебування ОСОБА_1 на інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням та внаслідок нещасного випадку на виробництві з 29.05.2006 року по 01.06.2007 року, з 01.06.2009 року по 07.02.2018 року до пільгового стажу за Списком № 1;
- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 07.02.2018 року з урахуванням проведених платежів та з урахуванням наданої судом у цьому рішенні правової оцінки.
Отже, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 840,80 грн., що документально підтверджується квитанцією Укрпошта від 10.12.2020 року.
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 840,80 грн. підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо незарахування періодів роботи ОСОБА_1 машиністом бульдозера в кар`єрі №3 РУ ПАТ "АрселомМіттал Кривий Ріг" з 14.06.1999 року по 19.03.2000 року, з 20.03.2005 року по 17.04.2005 року до пільгового стажу до Списку №1; щодо незарахування періодів перебування ОСОБА_1 на інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням та внаслідок нещасного випадку на виробництві з 29.05.2006 року по 01.06.2007 року, з 01.06.2009 року по 07.02.2018 року до пільгового стажу за Списком № 1.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 машиністом бульдозера в кар`єрі №3 РУ ПАТ "АрселомМіттал Кривий Ріг" з 14.06.1999 року по 19.03.2000 року, з 20.03.2005 року по 17.04.2005 року до пільгового стажу за Списком №1.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати періоди перебування ОСОБА_1 на інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням та внаслідок нещасного випадку на виробництві з 29.05.2006 року по 01.06.2007 року, з 01.06.2009 року по 07.02.2018 року до пільгового стажу за Списком № 1.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 07.02.2018 року з урахуванням проведених платежів та з урахуванням наданої судом у цьому рішенні правової оцінки.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С. В. Прудник