Справа № 520/16155/2020
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2021-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2021 р. № 520/16155/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Тітова О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Мадевської Е.Д.,

представника позивача - Шевченка Д.В.,

представника відповідача -Савєльєва В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Харківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Титан" про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В :

Головне управління ДПС у Харківській області звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Титан", в якому з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог просить суд: стягнути до бюджету кошти у розмірі 1458485,04 гривень в рахунок погашення податкового боргу з Товариства з обмеженою відповідальністю "Титан" п.н. 30588785, вул. Дніпропетровська, буд. 223, к. 8-8, м. Мерефа, Харківський район, Харківська область, 62472, з усіх відкритих розрахункових рахунків.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, у відповідача наявний податковий борг у розмірі 1458485,04, який виник внаслідок несплати податкових зобов`язань з ПДВ, задекларованих в податкових деклараціях Товариства з обмеженою відповідальністю "Титан" з ПДВ за період з листопада 2019 року по липень 2020 року включно.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 17.11.2020 прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження в порядку статті 262 КАС України.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 29.12.2020 розгляд справи №520/16155/2020 за позовом Головного управління ДПС у Харківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Титан" про стягнення податкового боргу призначено за правилами загального позовного провадження та замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Відповідач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Титан", надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що не погоджується з вказаною в позовній заяві сумою податкового боргу з ПДВ, оскільки зазначена сума була самостійна сплачена відповідачем протягом року, що підтверджується платіжними дорученнями та банківськими квитанціями про сплату податкових зобов`язань з ПДВ.

Протокольною ухвалою від 04.03.2021 року закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Титан" () у встановленому законом порядку зареєстроване як юридична особа.

За даними інтегрованої картки платника податків станом на 03.03.2021 за відповідачем обліковується податковий борг зі сплати податку на додану вартість в розмірі 1458485,04 грн., який виник за наступних підстав:

- податкових зобов`язань самостійно визначених платником податків у розмірі 1542768,04 грн. нарахованих згідно податкової декларації з податку на додану вартість від 20.01.2020 №;

- податкових зобов`язань самостійно визначених платником податків у розмірі 6186,00 грн. нарахованих згідно податкової декларації з податку на додану вартість від 17.02.2020 №;

- податкових зобов`язань самостійно визначених платником податків у розмірі 8922,00 грн. нарахованих згідно податкової декларації з податку на додану вартість від 20.03.2020 №;

- податкових зобов`язань самостійно визначених платником податків у розмірі 11791,00 грн. нарахованих згідно податкової декларації з податку на додану вартість від 21.04.2020 №;

- податкових зобов`язань самостійно визначених платником податків у розмірі 1018,00 грн. нарахованих згідно податкової декларації з податку на додану вартість від 20.05.2020 №;

- податкових зобов`язань самостійно визначених платником податків у розмірі 1069,00 грн. нарахованих згідно податкової декларації з податку на додану вартість від 19.06.2020 №;

- податкових зобов`язань самостійно визначених платником податків у розмірі 1390,00 грн. нарахованих згідно податкової декларації з податку на додану вартість від 17.07.2020 №;

- податкових зобов`язань самостійно визначених платником податків у розмірі 1398,00 грн. нарахованих згідно податкової декларації з податку на додану вартість від 18.08.2020 №.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі ПК України).

Відповідно до підп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України, платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

За змістом п.41.2 ст.41 ПК України, органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. Відповідно до п.41.1 цієї статті, контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

За визначенням підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 згаданого Кодексу "грошове зобов`язання платника податків" - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності, а за визначенням підпункту 14.1.162 пункту 14.1 цієї статті "пеня" - сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов`язань, не сплачених у встановлені законодавством строки.

Відповідно до п. 46.1 ст. 46 ПК України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Пунктом 54.1 ст. 54 ПК України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

При цьому, податкове зобов`язання, самостійно визначене платником податків оскарженню не підлягає (п. 56.11 ст. 56 ПК України), та має бути сплачене протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (п. 57.1 ст. 57 ПК України).

Згідно з пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідач не погоджується з вказаною у позовній заяві сумою податкового боргу з ПДВ, та зазначає, що ним самостійна була сплачена відповідна сума протягом року. До матеріалів справи відповідачем надані платіжні доручення та банківські квитанції про сплату податкових зобов`язань з ПДВ, загальна суму сплати за наданими платіжними документами складає 1831830,00 грн.

Судом під час судового розгляду встановлено, що сплачені Товариством з обмеженою відповідальністю "Титан" податкові зобов`язання з ПДВ зараховувались податковим органом на погашення інших нарахувань, в тому числі штрафів за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних, що не заперечується сторонами.

Отже, позивач не заперечує аргументу відповідача про те, що податковий орган здійснював зарахування коштів за рахунку ТОВ "Титан" в СЕА ПДВ на погашення податкового боргу замість оплати поточних податкових зобов`язань з ПДВ, але позивач заперечує про протиправність вказаних дій.

По суті спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Згідно п. 200.1.2. ст. 200-1 Податкового кодексу України, платникам податку автоматично відкриваються рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Розрахунки з бюджетом у системі електронного адміністрування податку на додану вартість здійснюються з цих рахунків, крім випадку, передбаченого абзацом другим пункту 87.1 статті 87 цього Кодексу».

Згідно абзацу 2 п. 87.1. ст. 87 Податкового кодексу України, джерелом самостійної сплати грошових зобов`язань з податку на додану вартість є суми коштів, джерела яких зазначені в абзаці першому цього пункту та обліковуються в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. У разі сплати податкових зобов`язань, що виникли до 1 липня 2015 року, та/або погашення податкового боргу за податковими зобов`язаннями, що виникли до 1 липня 2015 року, перерахування коштів до бюджету здійснюється безпосередньо з поточних рахунків платника податків, відкритих у банках.

Згідно абзацу 4 п. 87.1. ст. 87 Податкового кодексу України, не можуть бути джерелом погашення податкового боргу, крім погашення податкового боргу з податку на додану вартість (крім податкового боргу, що виник до 1 липня 2015 року), кошти на рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. Для погашення такого податкового боргу за рахунок коштів на рахунку платника податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість центральний орган виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, за умови наявності підстав, передбачених статтею 95 цього Кодексу, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр, у якому зазначаються найменування платника податків, податковий та індивідуальний податковий номер платника податків та сума податкового боргу, що підлягає перерахуванню до бюджету (крім сум податкового боргу за податковими зобов`язаннями з податку на додану вартість, що підлягали сплаті до державного бюджету та за якими сформовано реєстр для перерахування коштів до державного бюджету з рахунка у системі електронного адміністрування відповідно до пункту 200.2 статті 200 цього Кодексу. Порядок формування та надсилання центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, такого реєстру визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику».

Всі задекларовані в деклараціях з ПДВ суми попередньо генеруються в системі електронного адміністрування ПДВ (за рахунок цих сум реєструються податкові накладні), а після подання податкових декларацій з ПДВ - ці суми перераховуються до бюджету.

Тобто всі суми ПДВ, які ТОВ «Титан» сплачувало до бюджету, надходили на рахунок в Держказначействі з рахунку Відповідача в системі електронного адміністрування ПДВ.

Отже, Закон дозволяє використання коштів з електронного рахунку платника податків у системі електронного адміністрування ПДВ також для погашення податкового боргу з ПДВ.

Проте, абзац 4 п. 87.1. ст. 87 Податкового кодексу України прямо встановлює, що для погашення податкового боргу з ПДВ за рахунок коштів на електронному рахунку платника, податковий орган повинен надіслати в Держказначейство відповідний реєстр.

Позивачем до матеріалів справи не надано реєстрів, передбачених абзацом 4 п. 87.1. ст.87 Податкового кодексу України. Отже, без складання вказаного реєстру погашення податкового боргу з ПДВ за рахунок коштів з електронного рахунку платника податків у системі електронного адміністрування ПДВ не допускається.

Викладене свідчить, що сплачені відповідачем кошти були безпідставно віднесені позивачем в оплату іншого податкового боргу.

Також, абз. 4 п. 87.1. ст. 87 Податкового кодексу України встановлено, що кошти на рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість можуть бути джерелом погашення податкового боргу виключно з податку на додану вартість.

В даному випадку, як встановлено судовим розглядом, погашався податковий борг не з податку на додану вартість, а борг з штрафних санкцій за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних.

Як вже викладалось вище, відповідно до пункту 87.1 статті 87 Податкового кодексу України, не можуть бути джерелом погашення податкового боргу, крім погашення податкового боргу з податку на додану вартість (крім податкового боргу, що виник до 1 липня 2015 року), кошти на рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. Для погашення такого податкового боргу за рахунок коштів на рахунку платника податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість центральний орган виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, за умови наявності підстав, передбачених статтею 95 цього Кодексу, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр.

Норми статті 95 Податкового кодексу України встановлюють підстави для здійснення контролюючим органом за платника податків і на користь держави заходів щодо погашення податкового боргу шляхом стягнення коштів, які перебувають у власності платника податків, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Спеціальною нормою, яка регулює стягнення коштів, у тому числі, з рахунків у СЕА ПДВ, є норма абзацу першого пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України, згідно з якою стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

З матеріалів справи, судом встановлено, що ГУ ДПС у Харківській області здійснював стягнення з рахунків ТОВ «Титан» в СЕА ПДВ без наявності відповідного рішення суду, тобто в порушення вимог пункту 95.3 статті 95 ПКУ.

Аналогічні висновки викладені в постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 30 липня 2019 року по справі № 440/4082/18 .

Таким чином, дії ГУ ДПС у Харківській області щодо зарахування коштів з СЕА ПДВ, сплачених в оплату боргу з ПДВ, на погашення боргу з штрафних санкцій за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних, є протиправними.

Таким чином, докази, що містяться у матеріалах справи, у своїй сукупності відповідають твердженням відповідача щодо самостійного погашення ним податкового боргу з ПДВ у розмірі 1458485,04 гривень, що підтверджується платіжними документами.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідачем було погашено податковий борг, який є предметом розгляду даної справи, внаслідок чого підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, суд приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Беручи до уваги положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України та враховуючи відмову позивачу у задоволенні позовних вимог, відшкодування судового збору останньому не здійснюється.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Головного управління ДПС у Харківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Титан" про стягнення податкового боргу - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 29.03.2021 року.

Суддя О.М.Тітов