Справа № 802/2304/16-а
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2021-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2021 року

м. Київ

справа № 802/2304/16-а

адміністративне провадження № К/9901/41544/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Юрченко В.П.,

суддів: Васильєвої І.А., Пасічник С.С.,

секретар судового засідання - Титенко М.П.

за участю:

представника позивача - Федчука Р.П.

представників відповідача - Андріюк О.О., Черпітяк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції касаційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області, як відокремленого підрозділу ДПС України на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 01.02.2017 (суддя - Дмитришена Р.М.) та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16.05.2017 (колегія суддів: Ватаманюк Р.В., Сторчак В.Ю., Мельник-Томенко Ж.М.) у справі № 802/2304/16-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграна Фрут Україна» до Головного управління ДПС у Вінницькій області, як відокремленого підрозділу ДПС України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Аграна Фрут Україна» звернулося до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення форми «Р» від 14.12.2016 № та №09.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем в порушення вимог митного законодавства прийнято свавільний висновок про зміну коду УКЗД, який свого часу був узгоджений митним органом під час вчинення відповідних митних формальностей при декларуванні товару, що спричинило донарахуванням митних платежів. Позивач зазначав про невідповідність позиції податкового органу правовим висновкам Верховного Суду України, що є підставою для визнання протиправними та скасування зазначених податкових повідомлень-рішень.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 01.02.2017, яка залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16.05.2017 позов задоволено. Визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення форми «Р» від 14.12.2016 за №№ та .

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з чим погодився суд апеляційної інстанції зауважили, що митна вартість імпортованого позивачем товару визначалась митним органом самостійно, що підтверджується рішенням про визначення митної вартості 401090000/2013/000202/1 від 21.11.2013, графа 44 ВМД, примітка 1501, у зв`язку із чим відповідач неправомірно здійснив донарахування суми податку, а також застосував штрафні (фінансові) санкції за зобов`язаннями. Здійснюючи відповідний висновок, суди врахували правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду України від 04.07.2013 у справі №21-202а13.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати, відмовивши в задоволені позову. Серед іншого вказується на те, що використання судової практики, зокрема правових позицій Верховного Суду України є неактуальним, оскільки стосувались Митного кодексу України, який втратив чинність.

В письмовому запереченні на вказану касаційну скаргу, яке надійшло ще до Вищого адміністративного суду України, позивач просить залишити її без задоволення, а оскаржувані нею рішення - без змін.

Переглянувши рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем в період з 16.11.2016 року по 24.11.2016 проведено документальну невиїзну перевірку дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи. Підставою для проведення документальної невиїзної перевірки стало виявлення ознак, що свідчать про порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено.

За результатами перевірки сформовано акт №177/02-32-14-09/20118399 від 29.11.2016 року про результати документальної невиїзної перевірки ТОВ «Аграна - Фрут Україна» дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи за митними деклараціями.

На підставі зазначеного акту перевірки, відповідач прийняв податкові повідомлення-рішення форми «Р» від 14.12.2016 № , яким було збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: ПДВ з ввезених на митну територію України товарів "на суму 249992,35 гривень, у т.ч. за податковим зобов`язанням - 199 993,88 грн, за штрафними санкціями - 49998,47 грн, та №09, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Мито на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності» на суму 1199963,25 грн, у т.ч. за податковим зобов`язанням 999969, 37 грн, за штрафними санкціями 249 992,34 грн.

Підставою для висновку відповідача про наявність порушення та здійснення нарахувань, згідно акту перевірки, став факт декларування позивачем при митному оформленні імпорту товару "Риб`ячий жир Omega 360 Pure 22" код УКТ ЗЕД 1504 20 90 90 у вищезазначених ВМД та застосування ставки ввізного мита 7% митної вартості. На думку відповідача, зазначений товар необхідно було заявляти під кодом УКТ ЗЕД 1517 90 99 99 із застосуванням ставки ввізного мита 15%.

Разом з тим, касаційний суд вважає висновки судів попередніх інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог передчасними, та такими, що зроблені без повного з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, а оцінка наявних у матеріалах справи доказів здійснена без дотримання положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а відтак судове рішення не відповідає вимогам законності та обґрунтованості, що встановлені статтею 242 КАС України.

Пунктом 4 частини п`ятої статті 54 МК України передбачено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску.

Згідно з частиною першою статті 345 МК України документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких органи доходів і зборів переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Відповідно до частини шостої вказаної статті МК України, результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення митним органом суми податкового зобов`язання щодо сплати митних платежів, застосування заходів, передбачених законами України.

Згідно з частиною другою статті 346 МК України документальною плановою виїзною перевіркою вважається перевірка, яка передбачена в плані-графіку органу доходів і зборів та проводиться за місцезнаходженням підприємства, що перевіряється. У разі відсутності на підприємстві належних умов для роботи посадових осіб органу доходів і зборів перевірка такого підприємства, за згодою його керівника, може проводитися у приміщенні органу доходів і зборів.

Статтею 352 МК України визначено, що посадовими особами органів доходів і зборів під час проведення перевірок можуть бути використані: 1) документи, визначені цим Кодексом; 2) податкова інформація; 3) експертні висновки; 4) судові рішення; 5) отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення; 6) інші матеріали, отримані в порядку та спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами України.

Відповідно до пункту 54.4 статті 54 ПК України у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

Згідно з підпунктом 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що органи ДПС України, з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів мають право проводити документальні перевірки після завершення процедури митного оформлення та випуску товарів. При цьому, у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо вартісних характеристик товарів, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків.

При цьому суди попередніх інстанцій взагалі не здійснювали оцінку таким обставинам справи, в тому числі не проводили аналіз виявлених податковим органом під час такої перевірки порушень позивачем митного законодавства під час декларування імпортованого товару, в частині підтвердження або спростування правильності визначення коду згідно УКТ ЗЕД.

Верховний Суд зауважує, що відповідачем не заперечується, більш того визнається митна вартість товару. Натомість спір між сторонами виник з приводу не правильного визначення коду згідно УКТ ЗЕД, що вплинуло на розмір ставки мита (7% або 15%) та відповідно на розмір ПДВ, які донараховані спірними податковими повідомленнями-рішеннями.

Визначення митної вартості товару здійснюється у відповідності до правил, встановлених ст.ст. 49-56 МК України, а порядок класифікації товарів для митних цілей передбачено приписами розділу 4 МК України. Митним органом приймається рішення про коригування митної вартості товару у випадку заявлення неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість товарів (ст.55 МК України). Натомість, за наслідками податкової перевірки встановлено неправильне визначення коду УКТ ЗЕД на підставі документів про склад товару: «Риб`ячий жир Omega 360 Pure», з урахуванням рішень митної адміністрації Австрії від 30.04.2015 та від 04.06.2012.

Верховний Суд не погоджується із висновками судів попередніх інстанцій, які зроблені на підставі правової позиції Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 04.07.2013 у справі № 21-202а13, згідно з якою, якщо митний орган, приймаючи ВМД, самостійно визначає митну вартість товару та пропускає товар на митну територію України (після сплати імпортером передбачених законом податків і зборів), то в подальшому він не має правових підстав для прийняття податкових повідомлень про донарахування податкових зобов`язань, за винятком випадку коли за наслідками службової перевірки або розгляду кримінальної справи встановлено змову між декларантом і митним органом, спрямовану на заниження обов`язкових платежів, оскільки вказаний правовий висновок був висловлений на підставі положень митного законодавства, яке втратило чинність, та окрім того, стосується саме питання визначення митної вартості товару, а не визначення коду УКТ ЗЕД.

До подібного висновку дійшов Верховний Суд, розглядаючи подібні правовідносини, постанова від 05.06.2018, справа №803/1420/17, адміністративне провадження №К/9901/47095/18.

За правилами пункту 1 частини 2 статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Таким чином, ухвалені у справі судові рішення судів попередніх інстанції підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи судам слід взяти до уваги викладене в цій постанові, встановити наведені у ній обставини, що входять до предмета доказування у даній справі, дати правильну юридичну оцінку встановленим обставинам та постановити рішення відповідно до вимог статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області, як відокремленого підрозділу ДПС України задовольнити частково, постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 01.02.2017 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16.05.2017 скасувати, а справу направити на новий розгляд до Вінницького окружного адміністративного суду.

2. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддіВ.П. Юрченко І.А. Васильєва С.С. Пасічник