Справа № 420/10536/20
Суддя: Корой С.М.
Дата ухвалення: 2021-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Корой С.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови у митному оформленні (випуску) товарів,-

ВСТАНОВИВ:

13.10.2020 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Одеської митниці Держмитслужби, в якому позивач просить суд:

1) визнати протиправним та скасувати рішення про визначення коду товару №KTUA-2020 від 23.04.2020 щодо автомобіля Chevrolet Volt, 2016 р.в, VIN# НОМЕР_1 за поданою митною декларацією UA500500/2020/229122 від 23.04.2020;

2) визнати протиправною та скасувати картку відмови у митному оформленні (випуску) товарів №UA500500/2020/00953 від 23.04.2020 щодо автомобіля Chevrolet2016 р.в, VIN# НОМЕР_1 за поданою митною декларацією UA500500/2020/229122 від 23.04.2020.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що суть спору по даній справі полягає у правильності визначення коду УКТ ЗЕД при розмитненні автомобіля марки «Chevrolet» модель «VOLT» (за кодом «електро: інші» чи «бензиновий двигун») від якого залежить база оподаткування.

У позові зазначено, що відповідно до звіту №500 від 01.06.2018 суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_2 відносно аналогічного автомобілю Chevrolet Volt вказаний транспортний засіб є електричним транспортним засобом з розширеним діапазоном руху. Він використовує електричну систему тяги, що приводить транспортний засіб у рух у будь-який час (завжди). Тобто двигун внутрішнього згорання, який наявний у вказаному автомобілі не з`єднаний з трансмісією і не може самостійно привести в рух вказаний автомобіль. У зв`язку з чим, ОСОБА_2 прийшла до висновку, що вказаний транспортний засіб належить класифікувати за кодом УКТЗЕД (електроавтомобілі: інші). Згідно висновку експертного товарознавчого дослідження №3284/07 від 25.07.2017 суб`єкт оціночної діяльності ОСОБА_3 аналогічного автомобілю Chevrolet Volt, останній так само як і суб`єкт оціночної діяльності ОСОБА_2 вказав, що автомобіль Chevrolet Volt є електричним транспортним засобом з розширеним діапазоном руху, двигун внутрішнього згорання якого не з`єднаний з трансмісією. На підставі викладеного, ОСОБА_3 прийшов до висновку, що зазначений транспортний засіб належить класифікувати саме за кодом УКТЗЕД (електроавтомобілі: інші).

Згідно інструкції виробника автомобілю Chevrolet Volt - останній є електричним транспортним засобом з розширеним діапазоном руху та використовує електричну систему тяги, що приводить транспортний засіб у рух. Крім того, звертає увагу позивач, згідно офіційних відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, 24.07.2018 по справі №820/3218/18, яка розглядалась Харківським окружним адміністративним судом була призначена комісійна судова автотехнічна експертизи 42 автомобілів CHEVROLET моделі «VOLT», проведення якої доручити Харківському НДІСЕ ім. заслуженого професора М.С. Бокаріуса. Відповідно до висновку комісійної судової автотехнічної експертизи №7332 від 23.09.2019 експертами надано відповідь, що автомобілі марки «CHEVROLET» моделі «VOLT» безпосередньо приводить в рух тяговий електричний двигун, тобто крутний момент на ведучі колеса автомобіля передається від тягового електричного двигуна, пряма механічна передача крутного моменту від двигуна внутрішнього згорання на ведучі колеса відсутня. Двигун внутрішнього згорання автомобіля марки «CHEVROLET» моделі «VOLT» призначений для вироблення через генератор додаткової електричної енергії, необхідної для живлення тягового електричного двигуна та заряду акумуляторної батареї. Двигун внутрішнього згорання автомобіля не має прямого з`єднання з тяговим електричним двигуном. Автомобіль не є гібридним автомобілем, а є електромобілем із збільшеним пробігом, оскільки приводиться в рух лише за рахунок електричної енергії високовольтної батареї або виробленої генератором, який приводиться в дію двигуном внутрішнього згоряння. Автомобіль приводиться до руху за рахунок електричної енергії основного тягового електричного двигуна, тобто використовує для привода ведучих коліс одне джерело енергії (електрична енергія). Експлуатація автомобіля марки «CHEVROLET» моделі «VOLT» тільки за рахунок двигуна внутрішнього згорання без акумуляторної батареї неможлива.

З посиланням на основні правила інтерпретації УКТ ЗЕД (додаток до ст. 1 Законом України «Про митний тариф України» №584-VII від 19.09.2013), позивач стверджує, що автомобіль марки «Chevrolet» модель «Volt» необхідно класифікувати за товарною позицією 8703 90 10 90 оскільки він:

(1) відповідно до технічної характеристики виробника (General Motors LLC) описується конкретніше саме за його основним компонентом електродвигуном;

(2) електродвигун автомобіля Chevrolet Volt є компонентом, який визначає його основні властивості автомобіля;

(3) товарна позиція 8703 90 10 90 є більшою за товарну позицію 8703 22 90 10.

Крім того, як вказує позивач, відповідно до ч. 4 ст. 3 Митного кодексу України та п.п. 4.1.4 ст. 4 Податкового кодексу України, у випадку наявності сумнівів у митного органу щодо віднесення автомобілю Chevrolet Volt до того чи іншого коду товару, коли національне законодавство дозволяє множинне трактування прав громадянина рішення повинне прийматися на користь громадянина.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 19.10.2020 року судом залишено без руху адміністративний позов ОСОБА_1 до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови у митному оформленні (випуску) товарів.

Суддею роз`яснено, що виявлені недоліки повинні бути усунені, шляхом надання до суду (з копію для відповідача):

- копії рішення про визначення коду товару №KTUA-2020 від 23.04.2020 щодо автомобіля Chevrolet Volt, 2016 р.в, VIN# НОМЕР_1 за поданою митною декларацією UA500500/2020/229122 від 23.04.2020;

- доказів доплати судового збору у розмірі 840,80 грн.

22.10.2020 року (вх.№ЕС/771/20) від представника позивача до суду надійшли додаткові пояснення разом із додатками, згідно переліку, який у них наведено.

26.10.2020 року (вх.№ЕС/780/20) від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків.

У вказаній заяві представником зазначено, що у позивача відсутнє рішення про зміну коду товару KT-UA-2020 від 23.04.2020, про його номер і дату позивач довідався лише з картки відмови, яку він отримав в електронному вигляді від відповідача. Вказане рішення про зміну коду суд може витребувати у відповідача.

Ухвалою суду від 30.10.2020 року судом продовжено позивачу строк на усунення недоліків позову ОСОБА_1 до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови у митному оформленні (випуску) товарів.

02.11.2020 року (вх.№ЕС/840/20) від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків разом із доказами доплати судового збору у розмірі 841,00 грн.

Також, 02.11.2020 року (вх.№ЕС/839/20) від представника позивача надійшло клопотання про витребування у Одеської митниці Держмитслужби копії рішення про зміну коду товару №KTUA-2020 від 23.04.2020.

Ухвалою від 09.11.2020 року Одеським окружним адміністративним судом відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено проводити розгляд справи в порядку, визначеному ст.262 КАС України.

Вказаною ухвалою судом також зобов`язано Одеську митницю Держмитслужби надати до Одеського окружного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання даної ухвали належним чином засвідчену копію рішення про визначення коду товару №KTUA-2020 від 23.04.2020 року.

За вх.№ЕС/917/20 від представника позивача до суду надійшло клопотання разом із додатковими доказами (а.с.88-96).

Ухвалою суду від 11.01.2021 року зобов`язано Одеську митницю Держмитслужби надати до суду у п`ятнадцятиденний строк від дати отримання даної ухвали належним чином засвідчену копію рішення про визначення коду товару №KTUA-2020 від 23.04.2020 року.

Вказаною ухвалою судом вирішено зупинити провадження по справі №420/10536/20 за позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови у митному оформленні (випуску) товарів до надходження відповіді на доручення.

За вх.№4786/21 від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву разом із додатками (а.с.104-136), в якому вказано, що Одеська митниця Держмитслужби адміністративний позов ОСОБА_1 не визнає і що він не підлягає задоволенню з наступних підстав

Враховуючи характеристики товару, які є визначальними для класифікації товару, згідно з Основними правилами інтерпретації УКТ ЗЕД, 23.04.2020 року відділом митного оформлення №2 мирного поста "Одеса-Спеціалізований" Одеської митниці Держмитслужби прийнято рішення про визначення коду товару від 23.04.2020 № КТ-UА-2020, яким заявлений код УКТЗЕД (графа 33 митної декларації) змінений на код УКТЗЕД (Автомобілі легкові та інші моторні транспортні засоби, призначені головним чином для перевезення людей (крім моторних транспортних засобів товарної позиції 8702), включаючи вантажопасажирські автомобілі-фургони та гоночні автомобілі: -інші транспортні засоби з двигуном внутрішнього згорянні з іскровим запалюванням та з кривошипно-шатунним механізмом: - з робочим об`ємом циліндрів двигуна понад 1000 см 3, але не більш як 1500 см3, що використовувалися: понад 5 років)

Як вказано у відзиві, під час прийняття вищезазначеного рішення посадові особи митниці керувалися листом судового експерта Кеосак Андрія Петровича від 20.03.2020 № 851/20 щодо основних технічних характеристик транспортного засобу, листом ДФС від 17.05.2017 №12352/7/99-99-19-03-01-17 «Про класифікацію автомобіля «CHEVROLET VOLT», висновком про якісні характеристики товарів від 10.03.2020 645/4/20 TDB "ПАС7", ЗУ «Про митний тариф України» від 19.09.2013 №584-VII, УКТЗЕД, основними правила інтерпретації УКТЗЕД, поясненнями до товарної позиції 8703, рішенням про визначення коду товару щодо аналогічних товарів від 27.09.2019 № KT-U А-2019.

На думку відповідача, доданий до позовної заяви «висновок» експерта, що складений ФОП ОСОБА_3 від 25.07.12017 року не може бути належним та допустимим доказом у справі, оскільки не відповідає вимогам п.п.4.14-4.23 розділу IVІнструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року №53/5.

Таким чином, як вказано у відзиві, відповідач, під час прийняття спірних рішень, діяв у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушував права та законні інтереси позивача.

Зважаючи на вищевикладене, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Разом із відзивом відповідачем надано до суду витребувані докази.

Ухвалою суду від 30.03.2021 року поновлено провадження по справі.

Станом на 30.03.2021 року інших заяв по суті справи на адресу суду не надходило.

Статтею 258 КАС України визначено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.1 ст.120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно з ч.6 ст.120 КАС України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Частиною 10 статті 120 КАС України визначено, що зупинення провадження в адміністративній справі зупиняє перебіг усіх процесуальних строків у цій адміністративній справі. Перебіг процесуальних строків продовжується з дня поновлення провадження.

Отже, дана адміністративна справа вирішується судом у межах строку, визначеного ст. 258 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини.

Судом встановлено, що для проведення митного оформлення придбаного товару (автомобіль Chevrolet Volt, 2016 р.в, VIN - НОМЕР_1 ) 23.04.2020 позивачем подано до Одеської митниці Держмитслужби митну декларацію (МД) UA500500/2020/229122 щодо здійснення митного оформлення вказаного автомобіля.

В графі « 31» вказаної митної декларації був наведений наступний опис товару № 1:

«Легковий автомобіль: 1 шт.; Марка CHEVROLET; Модель VOLT; Календарний рік виготовлення - 2016 р.; Модельний рік виготовлення - 2017 р.; Автомобіль - б/у; Номер кузова(VIN) - НОМЕР_1 ; Номер шасі - немає даних; Номер двигуна - не визначений; Загальна кількість місць - 5; Кількість дверей - 5; Призначення автомобілю - пасажирський; Тип двигуна - гібрид (електротдвигун та ДВЗ); Потужність електродвигуна - 111 кВт; Робочий об`єм ДВЗ - 1490 CM3; Тягова батарея - 18,4 кВт/г; Колісна формула - 4/2; Тип кузова - хетчбек; Колір - сірий; Показники одеметра 41913».

У митній декларації Позивач вказав, що відповідно до технічної документації виробника (компанії General Motors LLC) автомобіль Chevrolet Volt другого покоління є електричним транспортним засобом з розширеним діапазоном руху. Електрична енергія є первинним джерелом енергії транспортного засобу, в той час як пальне є вторинним джерелом енергії.

У графі №33 митної декларації №UA500500/2020/229122 від 23.04.2020 року декларант зазначив код товару 8703 90 10 90 - транспортнi засоби, оснащені електричними двигунами: інші.

За результатами здійснення митного контролю посадовими особами Одеської митниці Держмитслужби 23.04.2020 року прийнято рішення про визначення коду товару від 23.04.2020 р. № КТ UA-2020 (а.с.125-127) відповідно до якого посадові особи митниці не погодились із задекларованим в графі 33 МД № UA500500/2020/229122 кодом товару 8703 90 10 90, та визначили новий код товару 8703 229030.

Крім того, відповідачем прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного, призначення №UA500500/2020/00953 від 23.04.2020 з причин прийняття рішення про визначення коду товару №KT-UA500500- 0011-2020 від 23.04.2020 яким змінено код товару за УКТЗЕД з 8703 90 10 90 (електро: інші) на (ТЗ оснащені двигуном внутрішнього згоряння) (а.с.21-22, 128-129).

У картці відмови відповідачем роз`яснено, що для митного оформлення товару, необхідно подати нову МД згідно ст.257 Митного кодексу України з урахуванням раніше винесеного рішення про визначення коду УКТЗЕД від 09.04.2020 р. № КТ UA-2020. Також декларанту роз`яснено право оскарження рішення про відмову у митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного, призначення відповідно до ст.25 Митного кодексу України.

Вважаючи протиправними рішення про визначення коду товару №KTUA-2020 від 23.04.2020 щодо автомобіля Chevrolet Volt, 2016 р.в, VIN# НОМЕР_1 за поданою митною декларацією UA500500/2020/229122 від 23.04.2020 та картку відмови у митному оформленні (випуску) товарів №UA500500/2020/00953 від 23.04.2020 щодо автомобіля Chevrolet2016 р.в, VIN#1 НОМЕР_2 за поданою митною декларацією UA500500/2020/229122 від 23.04.2020, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.

Правовідносини, що виникли між сторонами у даній адміністративній справі врегульовано нормами Митного кодексу України.

Пунктом 24 частини 1 статті 4 Митного кодексу України визначено, що митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Відповідно до частини 1 статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з ч.1 ст. 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Відповідно до ч.2 ст.248 Митного кодексу України засвідчення митним органом прийняття товарів, транспортних засобів комерційного призначення та документів на них до митного оформлення здійснюється шляхом проставляння відбитків відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.

Частиною 1 статті 257 Митного кодексу України визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Перевірка правильності класифікації згідно з українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності є одним з етапів митного контролю.

Відповідно до частин 1 статті 69 Митного кодексу України, товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД.

Частиною 2 статті 69 Митного кодексу України визначено, що митні органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.

Згідно з ч.3 ст.69 Митного кодексу України на вимогу посадової особи митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них.

Відповідно до ч.4 ст.69 Митного кодексу України у разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів митний орган має право самостійно класифікувати такі товари.

Частиною 5 статті 69 Митного кодексу України визначено, що під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо

Термін «класифікація товару» для цілей розділу ІV Митного кодексу України міститься в пункті 3 Порядку роботи відділу митних платежів, підрозділу митного оформлення митного органу та митного поста при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №650, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 02.07.2012 за №1085/21397 (Порядок №650), та розуміється як: визначення коду товару відповідно до вимог Основних правил інтерпретації УКТЗЕД, передбачених Законом України Про митний тариф України, з урахуванням Пояснень до УКТЗЕД, рішень Комітету з Гармонізованої системи опису та кодування товарів Всесвітньої митної організації, методичних рекомендацій щодо класифікації окремих товарів згідно з вимогами УКТЗЕД, розроблених центральним органом виконавчої влади у сфері митної справи на виконання ст. 68 Кодексу, до початку переміщення товару через митний кордон України, під час митного оформлення та після завершення митного оформлення.

Пункт 3 розділу І Порядку №650 визначає, що контроль правильності класифікації товарів - це перевірка правильності опису товару та відповідного йому коду в митній декларації вимогам Основних правил інтерпретації УКТЗЕД під час проведення процедур його митного контролю та митного оформлення.

Відповідно п.1 та п.2 розділу ІІІ Порядку №650 декларант або уповноважена ним особа класифікує товари згідно з УКТЗЕД при їх декларуванні відповідно до статті 69 Кодексу. Посадові особи ПМО чи митного поста, ВМП здійснюють контроль правильності класифікації товарів під час проведення митних формальностей при митному оформленні товарів. Обсяг контролю, достатнього для забезпечення додержання правил класифікації товарів при митному оформленні, визначається на основі результатів застосування системи управління ризиками.

Пунктом 4 розділу ІІІ Порядку №650 передбачено, що контроль правильності класифікації товарів здійснюється, зокрема, шляхом перевірки відповідності:

- відомостей про товар та коду товару згідно з УКТЗЕД, заявлених у митній декларації, відомостям про товар (найменування, опис, визначальні характеристики для класифікації товарів тощо), зазначеним у наданих для митного контролю документах, шляхом перевірки дотримання вимог Основних правил інтерпретації УКТЗЕД, з врахуванням Пояснень до УКТЗЕД, рекомендацій, розроблених центральним органом виконавчої влади у сфері митної справи відповідно до вимог статті 68 Кодексу;

- заявленого коду товару відомостям, наведеним у базі даних Класифікаційні рішення програми Інспектор 2006 ЄАІС. При цьому така відповідність поділяється на три категорії: а) ідентичні товари; б) подібні (аналогічні) товари; в) товари, які не підпадають під вимоги підпунктів а та б абзацу четвертого цього пункту, але мають схожі: характеристики, які є визначальними для класифікації товару; призначення або принцип дії яких є основним для класифікації товару.

Згідно пунктів пункт 5 та 6 розділу ІІІ Порядку №650 у разі неможливості однозначно перевірити правильність класифікації товару на підставі задекларованих відомостей відповідно до вимог статті 69 Кодексу декларант або уповноважена ним особа письмово повідомляється про необхідність надання додаткових документів чи відомостей, необхідних для підтвердження задекларованого ним коду товару згідно з УКТЗЕД.

При електронному декларуванні посадова особа ВМП або ПМО чи митного поста за допомогою АСМО створює та передає декларанту або уповноваженій ним особі засвідчене електронним цифровим підписом електронне повідомлення про необхідність подання документів, які підтверджують класифікацію товару.

У разі відмови у наданні декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів чи відомостей посадовою особою митного органу здійснюються митні формальності за наявними документами та відомостями з використанням довідкової інформації. При проведенні цих митних формальностей або підтверджується код товару, або надається відмова в митному оформленні та за наявності достатньої інформації виноситься Рішення.

Відповідно до пункту 4.4. розділу IV Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів і застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа затвердженого наказом Міністерства фінансів України №631 від 30.05.2012 року, митний орган відмовляє у прийнятті МД виключно з таких підстав:

МД не містить усіх відомостей або подана без рахунка або іншого документа, який визначає вартість товару та у випадках, встановлених Кодексом, ДМВ;

ЕМД не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів;

МД подано з порушенням інших вимог, встановлених Кодексом.

У разі відмови у прийнятті МД посадовою особою митного органу відповідно до розділу VІІ цього Порядку оформлюється картка відмови за формою, наведеною в додатку 2 до цього Порядку.

Згідно статті 67 Митного кодексу України українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України.

В УКТ ЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями, товарними підпозиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів.

Для докладнішої товарної класифікації використовується сьомий, восьмий, дев`ятий та десятий знаки цифрового коду.

Структура десятизнакового цифрового кодового позначення товарів в УКТ ЗЕД включає код групи (перші два знаки), товарної позиції (перші чотири знаки), товарної підпозиції (перші шість знаків), товарної категорії (перші вісім знаків), товарної підкатегорії (десять знаків).

Крім того, з метою забезпечення єдиного тлумачення і застосування УКТЗЕД в Україні запроваджено пояснення до УКТЗЕД, побудовані на основі Пояснень до Гармонізованої системи опису та кодування товарів 2012 і Пояснень до Комбінованої номенклатури Європейського Союзу, що затверджені наказом Державної фіскальної служби України від 09.06.2015 №401.

Відповідно до пунктів 1-4, 6 Основних правил інтерпретації УКТЗЕД (в редакції чинній на момент прийняття спірних рішень) додатку до Закону України "Про Митний тариф України" від 19 вересня 2013 року № 584-VII класифікація товарів в УКТЗЕД здійснюється за такими правилами:

1. Назви розділів, груп і підгруп наводяться лише для зручності користування УКТЗЕД; для юридичних цілей класифікація товарів в УКТЗЕД здійснюється виходячи з назв товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп і, якщо цими назвами не передбачено іншого, відповідно до таких правил:

2. (a) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який виріб стосується також некомплектного чи незавершеного виробу за умови, що він має основну властивість комплектного чи завершеного виробу. Це правило стосується також комплектного чи завершеного виробу (або такого, що класифікується як комплектний чи завершений згідно з цим правилом), незібраного чи розібраного;

(b) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який матеріал чи речовину стосується також сумішей або сполук цього матеріалу чи речовини з іншими матеріалами чи речовинами. Будь-яке посилання на товар з певного матеріалу чи речовини розглядається як посилання на товар, що повністю або частково складається з цього матеріалу чи речовини. Класифікація товару, що складається більше ніж з одного матеріалу чи речовини, здійснюється відповідно до вимог правила 3.

3. У разі коли згідно з правилом 2 (b) або з будь-яких інших причин товар на перший погляд (prima facie) можна віднести до двох чи більше товарних позицій, його класифікація здійснюється таким чином:

(a) перевага надається тій товарній позиції, в якій товар описується конкретніше порівняно з товарними позиціями, де дається більш загальний його опис. Проте в разі коли кожна з двох або більше товарних позицій стосується лише частини матеріалів чи речовин, що входять до складу суміші чи багатокомпонентного товару, або лише частини товарів, що надходять у продаж у наборі для роздрібної торгівлі, такі товарні позиції вважаються рівнозначними щодо цього товару, навіть якщо в одній з них подається повніший або точніший опис цього товару;

(b) суміші, багатокомпонентні товари, які складаються з різних матеріалів або вироблені з різних компонентів, товари, що надходять у продаж у наборах для роздрібної торгівлі, класифікація яких не може здійснюватися згідно з правилом 3 (a), повинні класифікуватися за тим матеріалом чи компонентом, який визначає основні властивості цих товарів, за умови, що цей критерій можна застосувати;

(c) товар, класифікацію якого не можна здійснити відповідно до правила 3 (a) або 3 (b), повинен класифікуватися в товарній позиції з найбільшим порядковим номером серед номерів товарних позицій, що розглядаються.

4. Товар, який не може бути класифікований згідно з вищезазначеними правилами, класифікується в товарній позиції, яка відповідає товарам, що найбільше подібні до тих, що розглядаються.

5. На додаток до наведеного до зазначених нижче товарів застосовуються такі правила:

(a) футляри для фотоапаратів, музичних інструментів, зброї, креслярського приладдя, прикрас та подібні вироби, які мають спеціальну форму і призначені для зберігання відповідних виробів або набору виробів, придатні для тривалого використання разом з виробами, для яких вони призначені, класифікуються разом з упакованими в них виробами. Це правило не поширюється на тару (упаковку), що становить разом з виробом одне ціле і надає останньому істотно іншої властивості;

(b) відповідно до правила 5 (a) тару (упаковку) разом з товарами, які в ній містяться, слід класифікувати разом з цими товарами, якщо вона належить до такого типу тари (упаковки), яка зазвичай використовується для упакування цих товарів. Це положення є необов`язковим, якщо ця тара (упаковка) придатна для повторного використання.

6. Для юридичних цілей класифікація товарів у товарних підпозиціях, товарних категоріях і товарних підкатегоріях здійснюється відповідно до назви останніх, а також приміток, які їх стосуються, з урахуванням певних застережень (mutatis mutandis), положень вищезазначених правил за умови, що порівнювати можна лише назви одного рівня деталізації. Для цілей цього правила також можуть застосовуватися відповідні примітки до розділів і груп, якщо в контексті не зазначено інше.

Таким чином, зазначеними Правилами передбачено, що при віднесенні товару до тієї чи іншої позиції слід виходити з більш конкретного опису товару, тобто саме характеристики товару є визначальними для класифікації товару відповідно до УКТ ЗЕД.

Спірним у даній справі є питання за яким кодом УКТ ЗЕД необхідно класифікувати ввезений позивачем за МД UA500500/2020/229122 від 23.04.2020 року товар (Легковий автомобіль: 1 шт.; Марка CHEVROLET; Модель VOLT; Календарний рік виготовлення - 2016 р.; Модельний рік виготовлення - 2017 р.; Автомобіль - б/у; Номер кузова(VIN) - НОМЕР_1 ; Номер шасі - немає даних; Номер двигуна - не визначений; Загальна кількість місць - 5; Кількість дверей - 5; Призначення автомобілю - пасажирський; Тип двигуна - гібрид (електротдвигун та ДВЗ); Потужність електродвигуна - 111 кВт; Робочий об`єм ДВЗ - 1490 CM3; Тягова батарея - 18,4 кВт/г; Колісна формула - 4/2; Тип кузова - хетчбек; Колір - сірий; Показники одеметра 41913), за кодом УКТ ЗЕД 8703 90 10 90 як стверджує позивач чи за кодом 8703 22 90 30 як наполягає відповідач.

Для вирішення вказаного питання необхідно дослідити опис товарів, які класифікуються за вказаними кодами, пояснення щодо їх класифікації та співставити такі описи та пояснення із характеристиками досліджуваного товару.

Відповідно до пояснень до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, затвердженими наказом Державної фіскальної служби України № 401 від 09.06.2015 року, до товарна позиція 8703 включаються моторні транспортні засоби різних видів (включаючи автомобілі-амфібії), призначені для перевезення людей; проте до неї не включаються моторні транспортні засоби товарної позиції 8702. У транспортних засобів цієї товарної позиції можуть бути двигуни будь-якого типу (двигуни внутрішнього згоряння, електродвигуни, газотурбінні двигуни і т.п.).

До коду УКТЗЕД 8703 90 10 90 відносяться автомобілі легкові та інші моторні транспортні засоби, призначені головним чином для перевезення людей (крім моторних транспортних засобів товарної позиції 8702), включаючи вантажопасажирські автомобілі-фургони та гоночні автомобілі, інші транспортні засоби, оснащені електричними двигунами, інші.

В той же час, до коду УКТЗЕД 8703 22 90 30 відносяться автомобілі легкові та інші моторні транспортні засоби, призначені головним чином для перевезення людей (крім моторних транспортних засобів товарної позиції 8702), включаючи вантажопасажирські автомобілі-фургони та гоночні автомобілі, з робочим об`ємом циліндрів двигуна понад 1 000 см3, але не більш як 1 500 см3, що використовувалися понад 5 років.

Як вже вказано вище, позивачем розмитнювався автомобіль календарного року виготовлення - 2016 р.; модельного року виготовлення - 2017 р.; номер кузова(VIN) - НОМЕР_1 .

Зважаючи на рік виготовлення вказаного автомобіля, станом на дату подання декларації UA500500/2020/229122 від 23.04.2020 року він не міг використовувалися понад 5 років.

Тобто, у відповідача не було правових підстав для коду визначення УКТЗЕД 8703 22 90 30 щонайменше через те, що товар (Легковий автомобіль: 1 шт.; Марка CHEVROLET; Модель VOLT; Календарний рік виготовлення - 2016 р.; Модельний рік виготовлення - 2017 р.; Автомобіль - б/у; Номер кузова(VIN) - НОМЕР_1 ; Номер шасі - немає даних; Номер двигуна - не визначений; Загальна кількість місць - 5; Кількість дверей - 5; Призначення автомобілю - пасажирський; Тип двигуна - гібрид (електротдвигун та ДВЗ); Потужність електродвигуна - 111 кВт; Робочий об`єм ДВЗ - 1490 CM3; Тягова батарея - 18,4 кВт/г; Колісна формула - 4/2; Тип кузова - хетчбек; Колір - сірий; Показники одеметра 41913) не міг використовувалися понад 5 років.

Суд зазначає, що характеристики товарів для визначення коду УКТЗЕД, зокрема транспортних засобів встановлюються за результатами вивчення технічної документації, в т.ч. марки автомобілю, моделі, комплектації, об`єму двигуна, року випуску, технічного стану, паспортних даних на товар; товаросупровідних документів, інформації про товар розміщеної у відкритому доступі мережі Інтернет та у разі потреби, результаті лабораторних досліджень конкретного товару.

Судом встановлено, що відповідно до технічної документації автомобіль Chevrolet Volt є електричним транспортним засобом з розширеним діапазоном руху. (ЕКЕУ - Електричний Транспортний засіб, що може працювати у Режимі Розширеного Діапазону). Він використовує електричну систему тяги, що приводить транспортний засіб у рух в будь-який час (завжди). Електрична енергія є первинним джерелом енергії транспортного засобу, в той час як пальне є вторинним джерелом енергії. Цей транспортний засіб має два режими роботи: Електричний Режим та Режим Розширеного Діапазону. В Електричному Режимі даний транспортний засіб рухається тільки за рахунок блоку електричної тяги. Він перетворює електричну енергію у механічну для приводу у рух коліс. У Режимі Розширеного Діапазону транспортний засіб отримує енергію як від батареї, так і від двигуна.

В Електричному Режимі транспортний засіб не використовує пальне та не генерує вихлопні речовини з задньої вихлопної труби. У цьому первинному (основному) режимі транспортний засіб живиться (приводиться у дію) електричною енергією, що зберігається у високовольтній батареї. Транспортний засіб може працювати у цьому режимі до того моменту часу, коли у батареї зостається тільки невелика кількість електричного заряду (коли батарея досягає стану з низьким зарядом).

Коли транспортний засіб досягає кінця свого електричного діапазону руху (коли батарея розряджається), він переключається у Режим Розширеного Діапазону (РРД) У цьому вторинному режимі електрична енергія генерується двигуном, якій живиться від палива. Це вторинне джерело електричної енергії розширює діапазон руху транспортного засобу. Функціонування транспортного засобу буде продовжено у режимі РРД до того моменту, коли транспортний засіб може буди підключеним до джерела електричної енергії для поповнення заряду батареї високої напруги та відновлення Електричного Режиму.

Батарея високої напруги буде продовжувати постачати певну кількість енергії ; працювати разом з двигуном для забезпечення максимальної (пікової) продуктивності коли це вимагається, наприклад при підйомі на крутий нахил або при маневрах, потребують великого прискорення. Батарея не буде заряджатися, та електричний діапазон роботи транспортного засобу не буде відновлюватися за рахунок енергії від двигуна.

Як у Електричному Режимі, так і у Режимі Розширеного Діапазону, коли транспортний засіб рухається з малою швидкістю, або зупиняється, двигун буде працювати без відключення, якщо транспортний засіб знаходиться в увімкненому стані, за виключенням того, коли блок електричного приводу знаходиться в положенні N (Нейтральне). Двигун відключиться або буде залишатися відключеним при низькій швидкості транспортного засобу у положенні N (Нейтральне). В таких випадках батарея високої напруги не буде заряджатися. При цих умовах, батарея високої напруги, все ще може розряджатися при використанні кондиціонеру або інших навантаженнях на мережу 12 Вольт.

Як у Електричному Режимі, так і у Режимі Розширеного Діапазону, у випадку несправності батареї високої напруги, двигун може працювати без відключення з метою генерації необхідної електрики. Лампочка індикатора несправності буде включена (почне світитися).

Таким чином, відповідно до технічної документації та експертного висновку, автомобіль Chevrolet Volt має електричний двигун та двигун внутрішнього згоряння, при чому електрична енергія є первинним джерелом енергії транспортного засобу, в той час як пальне є вторинним джерелом енергії, тобто автомобіль Chevrolet Volt є двокомпонентним товаром відповідно до Основних правил інтерпретації УКТЗЕД.

Суд зазначає, що технічна документація на автомобілі Chevrolet Volt є загальнодоступною в мережі Інтернет на веб-сайті General Motors LLC як компанії-виробника автомобіля Chevrolet Volt про те, що даний автомобіль є електричним транспортним засобом з розширеним діапазоном руху та використовує електричну систему тяги, що приводить транспортний засіб у рух завжди.

При вирішенні даної адміністративної справи, суд також враховує висновок експерта №20-5292 від 20.10.2020 року з оцінки ідентичного транспортного засобу як додаткового джерела інформації про технічні характеристики автомобіля позивача в сукупності з іншою інформацією наявною в техніко-технологічній документації на товар, з метою офіційного з`ясування всіх обставин, зокрема для складення більш повного уявлення про технічні, якісні характеристики транспортного засобу (а.с.89-94).

Досліджуючи питання визначення УКТЗЕД та Основні правила його інтерпретації, суд зауважує, що вони не містять поняття чи коду товару «автомобіль, що обладнаний гібридною силовою установкою», тому класифікація легкового автомобіля можлива: або за ознакою двигуна внутрішнього згоряння, або за ознакою електродвигуна, або, якщо легковий автомобіль має одночасно і електродвигун, і двигун внутрішнього згоряння.

Отже, з огляду на віднесення автомобіля Chevrolet Volt до двокомпонентних товарів, до цього товару необхідно застосовувати наступні правила класифікації товарів, встановлені Основними правилами інтерпретації УКТЗЕД:

(b) ... Класифікація товару, що складається більше ніж з одного матеріалу чи речовини, здійснюється відповідно до вимог правила 3.

У разі коли згідно з правилом 2 (b) або з будь-яких інших причин товар на перший погляд (prima facie) можна віднести до двох чи більше товарних позицій, його класифікація здійснюється таким чином:

(a) перевага надається тій товарній позиції, в якій товар описується конкретніше порівняно з товарними позиціями, де дається більш загальний його опис ...

(b) суміші, багатокомпонентні товари, які складаються з різних матеріалів або вироблені з різних компонентів, товари, що надходять у продаж у наборах для роздрібної торгівлі, класифікація яких не може здійснюватися згідно з правилом 3 (а), повинні класифікуватися за тим матеріалом чи компонентом, який визначає основні властивості цих товарів, за умови, що цей критерій можна застосувати;

(c) товар, класифікацію якого не можна здійснити відповідно до правила 3 (а) або 3 (b), повинен класифікуватися в товарній позиції з найбільшим порядковим номером серед номерів товарних позицій, що розглядаються (товарна позиція 8703 90 10 90 (транспортні засоби, оснащені електричними двигунами, інші) більша за товарну позицію 8703 22 90 10 (транспортні засоби- оснащені двигуном: внутрішнього згоряння)).

Відповідно до Основних правил інтерпретації УКТЗЕД, автомобіль Chevrolet Volt, як легковий автомобіль (товар), який складається з двох компонентів, які є основою для класифікації, повинен класифікуватись:

- за компонентом, який описується конкретніше;

- за компонентом, який визначає його основні властивості,

- або за найбільшим порядковим номером серед товарних позицій.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що автомобіль Chevrolet Volt описується конкретніше за його основним компонентом - електродвигуном, електродвигун автомобіля Chevrolet Volt є компонентом, який визначає основні властивості автомобіля Chevrolet Volt, товарна позиція 8703 90 10 90 є більшою за товарну позицію 8703 22 90 30, а тому автомобіль Chevrolet Volt 2016 року необхідно класифікувати за товарною позицією 8703 90 10 90 - Автомобілі легкові та інші моторні транспортні засоби, призначені головним чином для перевезення людей (крім моторних транспортних засобів товарної позиції 8702, включаючи вантажопасажирські автомобілі-фургони та гоночні автомобілі: транспортні засоби, оснащені електричними двигунами: інші.

Аналогічна правова позиція щодо застосування до автомобіля Chevrolet Volt, який має електричний двигун та двигун внутрішнього згоряння, викладена Верховним Судом в постанові від 13 жовтня 2020 року по справі № 420/5592/19.

Верховний Суд у постанові від 20.03.2018 у справі №814/978/17 зазначив, що класифікацію товарів за УКТЗЕД здійснює особа, яка подає декларацію. Орган доходів і зборів здійснює контроль за такою класифікацією, може самостійно визначити код задекларованого товару лише у тому разі, коли виявить порушення правил класифікації з боку декларанта. Повноваження податкового органу щодо самостійного визначення коду товару не є дискреційними та обумовлені виключно наявністю порушення правил класифікації з боку декларанта.

Відповідно частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи вищевикладені висновки суду, оскільки при зміні коду товару за УКТЗЕД відповідач діяв не у межах та не на підставі чинного законодавства, суд вважає, що рішення про визначення коду товару №KTUA-2020 від 23.04.2020 щодо автомобіля Chevrolet Volt, 2016 р.в, VIN# НОМЕР_1 за поданою митною декларацією UA500500/2020/229122 від 23.04.2020 та картка відмови у митному оформленні (випуску) товарів №UA500500/2020/00953 від 23.04.2020 щодо автомобіля Chevrolet2016 р.в, VIN# НОМЕР_1 за поданою митною декларацією UA500500/2020/229122 від 23.04.2020 є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, зважаючи на вищевказані висновки суду, суд вважає , що позовні вимог ОСОБА_1 до Одеської митниці Держмитслужби є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат зі сплати судового збору, суд виходить з наступного.

Згідно квитанції №0.0..1 від 07.10.2020 року (а.с.51) та квитанції №0.0..1 від 02.11.2020 року, позивачем сплачено судовий збір за подання вказаного адміністративного позову у розмірі 1682,00 грн.

При цьому сума судового збору, яка підлягала сплаті з подання до суду даної позовної заяви складає 1681,60 грн.

З урахуванням задоволення позовної заяви, суд доходить висновку, що судовий збір у розмірі 1681,60 грн. підлягає стягненню на користь позивача з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

У позовній заяві позивач також просить суд стягнути з Одеської митниці Держмитслужби витрати на правову допомогу в сумі 5000,00 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно із частиною другою статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Зазначені положення кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

За змістом пункту першого частини третьої статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частиною четвертою статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною п`ятою статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).

Суд вказує на те, що відповідачем не було подано до суду відповідного клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Таким чином, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У рішенні ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У зазначеному рішенні ЄСПЛ також підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певну суму, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (269).

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.

Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди мають досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Зазначена позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19 вересня 2019 року по справі № 810/2760/17.

Так, згідно матеріалів справи, 12.10.2020 року між позивачем та адвокатом ОСОБА_4 було укладено договір про надання правничої допомоги №12/10/2020 за умовами якого адвокат зобов`язується надавати клієнту правову допомогу щодо захисту прав та інтересів останнього, зокрема, у Одеському окрудному адміністративному суді з питань розмитнення автомобілю та представництва клієнта як декларанта або позивача, а клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу (а.с. 49-50).

Відповідно до п.3.1, п.3.2 договору про надання правничої допомоги №02/10/2020 за надання правової допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар (винагороду) у розмірі 5000,00 грн. за правову допомогу при представництві його інтересів в адміністративній справі (в порядку КВАС України) щодо визнання протиправним та скасування рішень Одеської митниці Держмитслужби про відмову в митному оформленні транспортного засобу.

Оплата гонорару здійснюється клієнтом в готівковій формі після винесення остаточного рішення по справі, яке набрало законної сили. При цьому, клієнт не позбавлений права сплатити гонорар у будь-який момент до вирішення його питання по суті або винесення рішення судом.

Враховуючи зазначене, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмір 5000,00 грн. на користь позивача, оскільки такий розмір гонорару є співмірним зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час.

Керуючись ст.ст.2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 205, 242-246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови у митному оформленні (випуску) товарів задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про визначення коду товару №KTUA-2020 від 23.04.2020 щодо автомобіля Chevrolet Volt, 2016 р.в, VIN № НОМЕР_1 за поданою митною декларацією UA500500/2020/229122 від 23.04.2020 року.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного, призначення №UA500500/2020/00953 від 23.04.2020 року.

Стягнути з Одеської митниці Держмитслужби за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1681,60грн. (одна тисяча шістсот вісімдесят одна гривня, 60 копійок) грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. (п`ять тисяч гривен 00 грн.).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_3 );

Відповідач Одеська митниця Держмитслужби (вул.Івана та Юрія Лип, 21-а, м.Одеса, 65078; ).

Суддя С.М. Корой