Справа № 600/1315/21-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2021-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

30 березня 2021 р. м. Чернівці Справа № 600/1315/21-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Григораш В.О., розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 до Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Медичного центру Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Відділу урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в м. Чернівцях про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

24.03.2021 року до Чернівецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (позивач) до Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (відповідач-1), Медичного центру Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (відповідач-2), Відділу урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в м. Чернівцях (відповідач-3), з такими позовними вимогами:

визнати протиправною відмову Медичного центру Держспецзв`язку Адміністрації Держспецзв`язку від 19 жовтня 2018 року №62/05-816 щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , у зв`язку з встановленням 3-ї групи інвалідності;

визнати протиправним повідомлення відділу урядового фельд`єгерського в`язку Держспецзв`язку в місті Чернівці від 26.10.2018 року за номером №63/35-526 щодо відмови Медичним центром Держспецзв`язку та Адміністрацією Держспецзв`язку про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку з встановленням 3-ї груш інвалідності;

зобов`язати Адміністрацію Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України прийняти рішення (видати Наказ) про призначення ОСОБА_1 , як військовослужбовцю за контрактом, одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням 22.03.2018 року первинної інвалідності 3-ї групи, в розмірі 250 - кратного прожиткового мінімуму встановленого для працездатних осіб на 1 січня 2018 року, відповідно до ст. 16 Закону Україні "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 року;

зобов`язати Відділ урядового фельд`єгерського зв`язку Держспецзв`язку в місті Чернівці видати Наказ про виплату ОСОБА_1 , як військовослужбовцю за контрактом, одноразову грошову допомогу у зв`язку встановленням 22.03.2018 року первинної інвалідності 3-ї групи, в розмірі 250 кратного прожиткового мінімуму встановленого для працездатних осіб на січня 2018 року, відповідно до ст. 16 Закону України "Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 року;

зобов`язати Відділ урядового фельд`єгерського зв`язку Держспецзв`язку в місті Чернівці виплатити ОСОБА_1 , як військовослужбовцю за контрактом, одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням 22.03.2018 року первинної інвалідності 3-ї групи, в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму встановленого для працездатних осіб на 1 січня 2011 року, відповідно до ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядку, затвердженого постановок Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 року.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Частиною першою статті 122 КАС України передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У позовній заяві представник позивача просив поновити строк звернення до суду з даним позовом, який пропущено з поважних причин. Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом представник позивача зазначив наступне.

26.10.2018 року позивач дізнався про те, що йому відмовлено у призначені та виплаті одноразової грошової допомоги. Однак, для вирішення питання про виплату одноразової грошової допомоги необхідно було надіслати наступні документи: довідку про строк проходження військової служби; копію свідоцтва про хворобу на період звільнення; виписку із медичної книжки зі період проходження військової служби; медичну книжку.

Враховуючи вищевикладене ОСОБА_1 вчиняв дії для повторного витребування вищевказаних документів.

21.01.2019 року до відділення Держспецзв`язку було направлено адвокатський запит для отримання висновку військово-лікарської комісії №5 від 28.02.2017 року.

Після отримання усіх необхідних документів 29.09.2020 року було повторно направлено заяву з додатками, в тому числі, висновком №5 від 28.02.2017 року про призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги.

21.10.2020 року за номером №2037 було отримано лист-відповідь в якому зазначається, що правових підстав для перегляду причинного зв`язку захворювань ОСОБА_1 встановленого за свідоцтвом хвороби №75 від 22.02.2017 року немає.

30.11.2020 року на ім`я начальника ДУ ТМО МВС України по Чернівецькій області було направлено адвокатський запит щодо роз`яснення чому в свідоцтві про хворобу №75 від 22.02.2017 року зазначено Наказ Міністерства внутрішніх справ України №85, і що захворювання виявлені ОСОБА_1 пов`язані з проходження служби в органах внутрішніх справ, а не зазначено Наказ Міністерства оборони України №402 від 14.08.2008 року захворювання пов`язані з проходженням військової служби.

15.12.2020 року за номером №33/46-1348-6/АЗ-Р отримано відповідь на даний адвокатський запит.

Отже, враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що строк звернення до адміністративного суду з даним позовом пропущено з поважних причин.

Розглянувши пояснення представника позивача з приводу поважності причини пропуску позивачем строку на звернення до адміністративного суду, перевіривши матеріали адміністративної справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд робить наступні висновки.

Строки звернення до адміністративного суду встановлені статтею 122 КАС України.

Відповідно до частин другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Початок перебігу строку звернення до суду визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Дотримання строку звернення з адміністративним позовом до суду є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах.

Встановлення строків звернення до суду законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій щодо захисту своїх прав, свобод та інтересів.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Інститут строків звернення до суду в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Як свідчать додані до позовної заяви документи, 11.09.2018 року позивач звернувся до Відділу урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в м. Чернівцях із заявою щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, які в подальшому були скеровано для розгляду до Медичного центру Держспецзв`язку, Департаменту роботи Адміністрації Держспецзв`язку та Фінансово-економічному департаментом Адміністрації Держспецзв`язку.

19.10.2018 року Медичним центром Держспецзв`язку спільно з Департаментом роботи Адміністрації Держспецзв`язку та Фінансово-економічним департаментом Адміністрації Держспецзв`язку опрацьовані надані документальні матеріали від 20.09.2018 року №63/06-2223 щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та за результатами опрацювання встановлено, що підстави для призначення Адміністрацією Держспецзв`язку грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності заявнику відсутні.

Листом від 19.10.2018 року №62/05-816 Медичний центр Держспецзв`язку повідомлено Головному Управлінню урядового фельд`єгерського Держспецзв`язку про те, що для вирішення питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку зі встановленням групи інвалідності по захворюванням, які пов`язані з проходженням військової служби, підготувати пакет документів для встановлення причинного зв`язку захворювання, які пов`язані з проходженням військової служби.

На заяву позивача від 11.09.2018 року Відділ урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в м. Чернівцях листом від 26.10.2018 року №63/35-526 повідомив, що Медичний центр Держспецзв`язку відповідно до Порядку №975 встановив, що причина інвалідності не пов`язана з проходженням військової служби та підстав для призначення Адміністрацією Держспецзв`язку грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності відсутні. Для вирішення питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням групи інвалідності по захворюванням, які пов`язані з проходженням військової служби, Медичний центр Держспецзв`язку рекомендує підготувати пакет документів. Зазначені документи Медичним центром Держспецзв`язку, в свою чергу, буде направлено до ЦВЛК Міністерства оборони України, для встановлення причинного зв`язку захворювання, які пов`язані з проходженням військової служби. У зв`язку з вищевикладеним просив надати зазначені документи.

Після отримання вказаного листа від 26.10.2018 року за №63/35-526, зважаючи на рекомендацію Медичного центру Держспецзв`язку, позивач вчиняв дії по підготовці пакету документів необхідних для виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, що підтверджується адвокатським запитами направленими на адресу відповідачів.

При цьому, як зазначалось вище, в поданому до суду позові позивач просить визнати протиправними відмову Медичного центру Держспецзв`язку Адміністрації Держспецзв`язку від 19 жовтня 2018 року №62/05-816 щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , у зв`язку з встановленням 3-ї групи інвалідності та повідомлення відділу урядового фельд`єгерського в`язку Держспецзв`язку в місті Чернівці від 26.10.2018 року за номером №63/35-526 щодо відмови Медичним центром Держспецзв`язку та Адміністрацією Держспецзв`язку у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку з встановленням 3-ї груш інвалідності.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення до суду представник позивача вказує на те, що 26.10.2018 року позивач дізнався про відмову у призначені та виплаті йому одноразової грошової допомоги.

Таким чином, суд дійшов висновку, що про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, що стали підставою для звернення до суду з даним позовом, позивач міг та повинен був дізнатися 26.10.2018 року, з моменту отримання оскаржуваних рішень.

При цьому, як слідує з матеріалів справи, після отримання оскаржуваних рішень від 09.10.2018 року №62/05-816 та від 26.10.2018 року №63/35-526, за рекомендацією Медичного центру Держспецзв`язку, позивач вчиняв дії по підготовці пакету документів необхідних для виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, що підтверджується адвокатським запитами направленими на адресу відповідачів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, що стали підставою для звернення до суду з даним позовом, позивач дізнався з моменту отримання оскаржуваних рішень 26.10.2018 року та, у разі з їх незгодою, мав право вернутись до суду протягом шестимісячного строку встановленого ч. 2 ст. 122 КАС України, однак позивач звернувся до суду з даним позовом - 24.03.2021 року.

Вказані представником позивача причини пропуску позивачем строку на звернення до суду з даним позовом не можна вважати поважними, оскільки такі причини не є об`єктивно непереборними, не створювали перешкоди чи труднощі, які унеможливили своєчасне звернення до суду, а залежали лише від волевиявлення особи, що мала право звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

При цьому, з матеріалів позовної заяви та доданих до неї документів судом не встановлено, а представником позивача в позовній заяві не вказано на наявність інших поважних причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, що дає підстави для висновку про неповажність причин пропуску строку звернення до адміністративного суду з даним позовом.

Суд вважає за необхідне також зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Практика Європейського суду з прав людини, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", є джерелом права.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його правами та обов`язками.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Чуйкіна проти України" ((Заява №28924/04) 13.01.2011 року ОСТАТОЧНЕ) вказано, що "стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження становить один з його аспектів (див. рішення від 21.02.1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства", п. п. 28- 36, Series A N 18)".

Рішенням Європейського суду з прав людини від 30.05.2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України", яке 30.08.2013 року набуло статусу остаточного, Європейським судом з прав людини констатовано, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням; вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб" (див. рішення від 28.05.1985 року у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства").

У рішенні Конституційного Суду України у справі № 1-9/2011 за конституційним поданням 54 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Кримінально-процесуального кодексу України, Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України, від 13.12.2011 року (17-рп/2011) зазначено, що "вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання".

Відповідно до частин першої та другої ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Зважаючи на подання позову після закінчення строків, установлених законом та висновок суду про неповажність вказаних представником позивача причин його пропуску, то у відповідності до ст. 123 КАС України позивач має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням інших поважних причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом та докази поважності причин його пропуску.

Крім того, відповідно до відповідно до ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону №3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" установлено з 01 січня 2021 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, для працездатних осіб у розмірі - 2270,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону №3674-VI за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою ставка судового збору встановлюються у розмірі 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як встановлено з матеріалів справи, позивачем подано до суду адміністративний позов, який три вимоги немайнового характеру про зобов`язання відповідачів вчинити певні дії за які необхідно сплатити судовий збір у сумі 2724,00 грн (3 х 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Проте позивачем надано суду докази сплату судового збору на суму 908,00 грн, таким чином, несплаченою частиною судового збору залишилась сума в розмірі - 1816,00 грн

Вказаний недолік позовної заяви унеможливлює вирішення питання про відкриття провадження у справі, оскільки позивачем не дотримано вимог статей 160, 161 КАС України. З огляду на викладене, є достатні підстави для залишення позовної заяви без руху та надання строку для усунення її недоліків, у встановлений судом строк.

У зв`язку з цим, для усунення недоліків позовної заяви запропонувати позивачу:

- подати заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням інших поважних причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом та докази поважності причин його пропуску;

- надати суду належні та допустимі докази сплати судового збору на суму 1816,00 грн, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

При цьому суд зазначає, що у відповідності до ч. 1 ст. 160 КАС України до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Враховуючи наведене, надані на усунення недоліків позовної заяви документи чи інше, мають бути надані відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для залишення даної позовної заяви без руху.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

На підставі наведеного та керуючись статтями 122, 123, 161, 169, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Встановити десятиденний строк для усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині ухвали, з дня отримання копії ухвали.

3. Копію ухвали невідкладно направити позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя В.О. Григораш