Справа № 420/13707/20
Суддя: Корой С.М.
Дата ухвалення: 2021-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2021 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Корой С.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНБІЗНЕСГРУП» до Південного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) про визнання протиправною та скасування постанови №214906 від 28.09.2020 року,-
ВСТАНОВИВ:
07.12.2020 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНБІЗНЕСГРУП» до Управління Укртрансбезпеки в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови №214906 від 28.09.2020 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що ТОВ «ФІНБІЗНЕСГРУП» про розгляд справи про порушення не повідомлялось належним чином та не запрошувалось до участі. Справу про порушення Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області було розглянуто без участі позивача, що позбавило ТОВ «ФІНБІЗНЕСГРУП» права вирішити суперечку у досудовому порядку, надати відповідні пояснення та документи.
Також, позивач вказує, що постанова від 28.09.2020 року № 214906 була прийнята на підставі акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 27.08.2020 року № 195796. Згідно вказаного акту, була проведена перевірка транспортного засобу MERCEDES-BENZ, номерний знак НОМЕР_1 , що належить ТОВ «ФІНБІЗНЕСГРУП». Разом з цим, як стверджує позивач, між ТОВ «ФІНБІЗНЕСГРУП» та ПП «Південьдортех» укладено Договір оренди транспортних засобів та механізмів від 01.06.2020 року № 04/ОФ-20, відповідно до умов якого (п.1.1) передбачено, що в порядку та на умовах визначених цим договором, орендодавець зобов`язується передати орендареві у платне користування транспортні засоби та механізми перелік яких вказано у Договорі. За актом приймання-передачі транспортних засобів від 01.06.2020 року, до договору оренди № 04/ОФ-20 ТОВ «ФІНБІЗНЕСГРУП» передало, а ПП «Південьдортех» прийняло у платне користування, вантажний самоскид Mercedes-Benz ACTROS 4141, номерний знак НОМЕР_2 .
Як стверджує позивач, з метою встановлення обставин щодо порядку використання вказаного транспортного засобу, позивач звертався до орендаря (ПП «Південьдортех») листом від 13.11.2020 року з проханням повідомити яким чином та ким використовується переданий в орендне користування транспортний засіб з моменту укладення договору оренди, а також чи здійснювались будь-які перевезення вказаним транспортом 27.08.2020 року, та чи надходили на адресу ПП «Південьдортех» документи щодо порушень використання транспортного засобу та вимог Закону України «Про автомобільний транспорт». У відповідь ПП «Південьдортех» листом від 27.11.2020 року повідомило, що вантажний самоскид Mercedes-Benz ACTROS 4141, номер НОМЕР_2 використовується з 01.06.2020 року на підставі договору оренди №04/О Ф-20 від 01.06.2020 року, а 21.08.2020 року автомобіль номер НОМЕР_1 використовувався ПП «Південьдортех» з метою перевезення вантажу.
Отже, як стверджує позивач, на момент перевірки транспортного засобу перевізником було ПП «Південьдортех», що підтверджується договором оренди транспортних засобів та механізмів, а також листом від 27.11.2020 року. Таким чином, на думку позивача, на момент проведення перевірки транспортний засіб знаходився у оренді, відповідно перевізником був інший суб`єкт господарювання, проте вказані обставини не були враховані відповідачем під час розгляду справи.
У позові позивач зазначає, що у разі не приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб, а також у разі невнесення вищезазначеної плати за проїзд, орган владних повноважень мав заборонити подальший рух транспортних засобів, але представники відповідача не заборонили подальший рух.
Позивач зазначає, що відповідачем не було надано жодного документа (чека або талона зважування, квитанції, тощо), на підставі якого було визначено вагу транспортних засобів та навантаження на осі, довідки про здійснення габаритно-вагового контролю, акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та розрахунок плати за проїзд відсутній. Без вказаних документів, як стверджує позивач, неможливо встановити наявність порушення та факт перевищення вагових параметрів.
Крім того, у позові вказано, що відповідно до п. 12 Порядку № 879 від 27.06.2007 року, вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна і атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. Управління Укртрансбезцеки не надало свідоцтва про перевірку ваг чи і свідоцтва про їх державну метрологічну атестацію, чим унеможливила перевірку відповідності стану вимірювального і зважувальною обладнання, за допомогою якого проводилася перевірка, метрологічним вимогам. 3 наявних документів, а саме, акту про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом та постанов про застосування адміністративно-господарських штрафів які оскаржуються, неможливо встановити на яких вагах (якої марки, моделі, з якими характеристиками, можливими чи допустимими похибками) проводилося зважування та чи були вони взагалі у робочому стані. Таким чином, достовірність та правильність результатів вимірювань при здійсненні зважування транспортного засобу та визначенні навантажень на осі транспортного засобу та його загальної ваги підлягає сумніву.
Ухвалою суду від 10.12.2020 року судом прийнято до розгляду позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНБІЗНЕСГРУП» до Управління Укртрансбезпеки в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови №214906 від 28.09.2020 року, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Державну службу України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека).
Вказаною ухвалою судом встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.
Судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ст.262 КАС України.
27.01.2021 року (вх.№ЕП/2188/21) від представника відповідача надійшла заява про заміну відповідача - Управління Укртрансбезпеки в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті на Південне міжрегіональне Управління Укртрансбезпеки.
Вказаною ухвалою судом встановлено сторонами строки для подання заяв по суті справи.
10.02.2021 року (вх.№ЕП/3629/21) від представника відповідача до суду надійшли пояснення (відзив) на адміністративний позов разом із додатками (а.с.61-81).
Відповідачем, з посиланням на фактичні обставини справи, зазначено, що ним було виконано усі передбачені законодавством вимоги, що свідчить про правомірність його дій та рішення.
10.02.2021 року (вх.№ЕП/3630/21) від представника відповідача до суду надійшло клопотання про продовження строку для подання відзиву та надання доказів.
У клопотанні також зазначено, що у разі відмови у задоволенні його першої частини, відповідач просить суд розглядати справу в порядку загального позовного провадження.
10.02.2021 року (вх.№ЕП/3631/21) від представника відповідача до суду надійшло клопотання про витребування у позивача документів.
Ухвалами суду від 18.02.2021 року:

- відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про продовження строку для подання відзиву, оскільки такий строк не є пропущеним;

- залишено без задоволення клопотання представника відповідача про розгляд справи №420/13707/20 в порядку загального позовного провадження;

- відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про витребування доказів по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНБІЗНЕСГРУП» до Південного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) про визнання протиправною та скасування постанови №214906 від 28.09.2020 року.

Станом на дату вирішення даної адміністративної справи, інших заяв по суті справи на адресу суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судом встановлено наступне.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 16.07.2019 року проведено державну реєстрацію товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНБІЗНЕСГРУП» () за № 0070844 та позивач здійснює наступні види діяльності за КВЕД: 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (основний); 19.20 Виробництво продуктів нафтоперероблення; 23.63 Виробництво бетонних розчинів, готових для використання; 77.32 Надання в оренду будівельних машин і устатковання; 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 71.12 Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах; 41.10 Організація будівництва будівель; 42.11 Будівництво доріг і автострад.

Судом встановлено, що 27.08.2020 р. на пункті габаритно-вагового контролю на а/д Н-24 Благовіщенське-Миколаїв, км.120 посадовими особами Управління Укртрансбезпеки в Миколаївській області було здійснено перевірку транспортного засобу Mercedes-Benz ACTROS 4141, номер НОМЕР_2 , який належить ТОВ «ФІНБІЗНЕСГРУП», що не заперечується позивачем.

Посадовими особами, що проводили габаритно-ваговий контроль складено довідку №046689 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 27.08.2020 року (а.с.71), відповідно до якої місце розташування пункту габаритно-вагового контролю: а/д Н-24 км 120; автомобіль Mercedes-Benz спеціалізований вантажний самоскид ACTROS 4141, номер НОМЕР_2 ; результати вагового контролю: навантаження на осі, тонн 1: 6,4 т; 2: 8,2 т; 3: 13,6 т; 4: 13,00; повна маса транспортного засобу: 41,2 т.

За результатами габаритно-вагового контролю посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області складено акт №044210 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 27.08.2020 року (а.с.72), відповідно до якого у пункті габаритно-вагового контролю: а/д Н-24 210 здійснено перевірку ТОВ «ФІНБІЗНЕСГРУП»; найменування та вид вантажу: відсів; нормативна допустима маса: 40,000т; фактична маса: 41,2 т; маршрут руху с. Мигія до с. Горохівка Микол. обл., 166 км.; осьове навантаження: нормативно допустиме: 16,0 тон; 16,0 тон; фактичне навантаження: 14,6 тон, 26,6 тон.

Посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області складено акт № 195796 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 27.08.2020 року (а.с.10), відповідно до якого при перевірці виявлено порушення: перевезення вантажу з перевищенням встановлених законом габаритно-вагових обмежень, а саме: п.22.5 ПДР вагових норм на 3% (загальна маса 41,2 тон при нормі 40 тон), на 66,3% (навантаження на здвоєну вісь 26,6 тон при нормі 16 тон), у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 «Про автомобільний транспорт»: абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» надання послуг з перевезення вантажу без оформлення документів, перелік яких визначено ст.48 цього закону, а саме товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж. У акті наявна примітка, що водій із змістом акту ознайомлений, від пояснень відмовився, від підпису відмовився.

11.09.2020 року Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області складено на адресу позивача запрошення №69458/32/24-20 про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та/або порушення кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с.68).

На підставі акту від 27.08.2020 року №195796 Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області складено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №214906 від 28.09.2020 року (а.с.9), якою за порушення абз.16 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» постановлено стягнути з ТОВ «ФІНБІЗНЕСГРУП» адміністративно-господарський штраф у сумі 34000,00 грн.;

Позивач, вважаючи протиправною постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу, звернувся до суду з позовною заявою.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 року Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті

Згідно з п.8 вказаного Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

Пункт 21 вказаного Порядку передбачає, що у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт»

Відповідно до ч. 12 ст. 6 ЗУ «Про автомобільний транспорт» державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Згідно ст. 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством. У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов`язковими документами також є: для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг; для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Абзацом 2 частини другої статті 49 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що водій транспортного засобу зобов`язаний мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень.

Зі змісту статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» слідує, що вказаний у цій статті перелік документів не є вичерпним, тобто законодавцем передбачено можливість його доповнення іншими визначеними законодавством документами, зокрема, таким документом є протокол перевірки та адаптації тахографа.

Так, постановою №214906 від 28.09.2020 року (а.с.9) постановлено стягнути з ТОВ «ФІНБІЗНЕСГРУП» адміністративно-господарський штраф за порушення абз.16 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

В той же час, в акті 195796 від 27.08.2020 року на підставі якого її прийнято, встановлено порушення абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт»

Відповідно до абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з абз.16 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 2 статті 29 Закон України «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається в порядку встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, і за плату, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 р. № 1567 (далі - Порядок № 1567), згідно з пунктами 3, 4 якого державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Пунктом 15 Порядку № 1567 визначено виключний перелік питань, що перевіряється контролюючими особами під час здійснення рейдової перевірки, зокрема, в частині виконання внутрішніх вантажних перевезень перевіряється:

- наявність визначених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом;

- виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Пунктом 16 Порядку №1567 передбачена можливість під час рейдової перевірки здійснення габаритно-вагового контролю.

Відповідно до п.20-22 Порядку №1567 виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

У разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадові особи, що провели перевірку, роблять про це запис.

Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 року «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» (далі - Порядок № 879).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Згідно з підпунктом 4 пункту 2 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

У розумінні Порядку № 879 великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 №1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки (підпункт 3 пункту 2 Порядку № 879).

За змістом пункту 6 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Відповідно до п. 20 Порядку №879 за результатами точного та/або документального габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Згідно з п.21 Порядку №879, у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Пунктом 26 Порядку №879 передбачено, що кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306, встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м., за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь -11 т (для автобусів, тролейбусів 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11 т, здвоєні осі -18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Однією з підстав для скасування спірної постанови, позивач вказує те, що ТОВ «ФІНБІЗНЕСГРУП» не є автомобільним перевізником під час здійснення перевезення вантажу.

Позивач, заперечуючи правильність визначення відповідачем автомобільного перевізника під час здійснення перевезення вантажу, посилається украдений між ТОВ «ФІНБІЗНЕСГРУП» та ПП «Південьдортех» Договір оренди транспортних засобів та механізмів від 01.06.2020 року № 04/ОФ-20, відповідно до умов якого (п.1.1) передбачено, що в порядку та на умовах визначених цим договором, орендодавець зобов`язується передати орендареві у платне користування транспортні засоби та механізми перелік яких вказано у Договорі (а.с.11-13).

До суду також надано акт приймання-передачі транспортних засобів від 01.06.2020 року, до договору оренди № 04/ОФ-20 згідно якого ТОВ «ФІНБІЗНЕСГРУП» передало, а ПП «Південьдортех» прийняло у платне користування, вантажний самоскид Mercedes-Benz ACTROS 4141, номерний знак НОМЕР_2 (а.с.14).

Разом з тим, сам по собі договір лише засвідчує намір сторін, що його уклали, щодо використання транспортного засобу. Докази того, що такий договір був дійсно спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, позивач не надав. З цього приводу варто зауважити, що пунктом 4.1. наданого до суду копії договору обумовлено, що за оренду транспортного засобу орендар сплачує орендну плату згідно рахунків, наданих орендодавцем. Однак позивач не надав документів, які б підтверджували виконання умов договору (наданих рахунків, доказів орендної плати тощо). При цьому відповідно до положень частини другої статті 79 КАС України докази надаються позивачем разом із поданням позовної заяви.

До того ж, слід зауважити, що тимчасовий реєстраційний талон називають у числі документів, необхідних платнику податків для підтвердження в податковому обліку «податкових» витрат з оренди. Так, для формування витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування, у разі здійснення господарської операції з оренди автотранспорту платнику податків слід оформити тимчасовий реєстраційний талон, що підтверджує право використання орендованого транспортного засобу.

Проте, позивач не надав доказів отримання ним орендної плати за користування транспортними засобами, понад те, надані договори оренди не містять фіксованого орендного платежу, а також терміну в який такий платіж повинен бути сплачений.

У розумінні вимог статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Відповідно до абз.4 п.16 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 (далі Порядок №1388) за бажанням власника транспортного засобу - фізичної особи надати право керування таким засобом іншій фізичній особі чи за бажанням фізичної або юридичної особи, якій власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження транспортними засобами, сервісний центр МВС видає за зверненням такого власника тимчасовий реєстраційний талон на строк, зазначений у його заяві, або документах, які підтверджують право користування і (або) розпорядження транспортним засобом.

За правилами п.6.3 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 серпня 2010 року № 379 (далі Інструкція № 379), якщо власник ТЗ передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження ТЗ іншій фізичній або юридичній особі (особам), то їм за письмовою заявою (додатки 1 і 2), поданою ними особисто або уповноваженим представником (за винятком випадків, коли в Центрі наявна інформація про анулювання таких повноважень), працівниками Центру оформляється і видається тимчасовий реєстраційний талон на період дії документа, який підтверджує право користування і (або) розпорядження ТЗ.

Відповідно до ст. 800 Цивільного кодексу України, наймач самостійно здійснює використання транспортного засобу у своїй діяльності і має право без згоди наймодавця укладати від свого імені договори перевезення, а також інші договори відповідно до призначення транспортного засобу.

Наведені норми законодавства дають підстави вважати, що у разі передачі права користування транспортним засобом фізичній або юридичній особі, на підставі договору оренди транспортного засобу, у межах господарських відносин, позивач або орендар повинні були звернутися до центру надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів за оформленням і видачею тимчасового реєстраційного документа на період дії документа, який підтверджує право користування і (або) розпорядження транспортним засобом.

Такі висновки суд побудовані на постанові Верховного Суду від 20 грудня 2018 року у справі №804/8740/16, де у п.30, зокрема, вказано:

«… Попри те, що наведені положення пункту 6.3 Інструкції № 379 та пункту 16 Порядку № 1388 передбачають видачу тимчасового реєстраційного талона на транспортний засіб за зверненням користувача транспортного засобу, тобто як вважає позивач не містять імперативної вказівки на отримання такого документа, все ж його наявність, відповідно і необхідність звернутися про його отримання, встановлена Законом № 2344-ІІІ. Тому, з огляду на наведене, правове регулювання та в аспекті спірних правовідносин, колегія суддів погоджується з висновками судів про правомірність спірних постанов в цій частині».

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Тому з огляду на наведене правове регулювання та в аспекті спірних правовідносин суд вважає, що надана позивачем суду копія договору оренди транспортного засобу, який до того ж не надавалася під час рейдової перевірки посадовим особам Укртрансінспекції, не є достовірними та допустимими доказами того, що позивач не був автомобільним перевізником під час перевезення вантажу при перевірці перевезення якого складено акт перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №195796.

Під час рейдової перевірки водій не надав документів, які б підтверджували законність перебування у володінні та користуванні інших осіб транспортного засобу з номерним знаком НОМЕР_1 , належного товариству з обмеженою відповідальністю «ФІНБІЗНЕСГРУП»: ні договору оренди транспортного засобу, ні тимчасового реєстраційного талону.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 22 Порядку 879, у разі виявлення на стаціонарних або пересувних чи автоматичних зважувальних пунктах порушення правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів такий транспортний засіб тимчасово затримується згідно із статтею 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до статті 265-2 КУпАП у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбаченого статтею 132-1 (порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами) цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Після тимчасового затримання транспортного засобу працівник відповідного уповноваженого підрозділу Національної поліції зобов`язаний надати особі можливість повідомити про тимчасове затримання транспортного засобу та його місцезнаходження іншу особу за власним вибором і вжити заходів щодо повернення автомобіля до місця постійної дислокації, а також забороняє експлуатацію транспортного засобу до усунення несправностей, виявлених у процесі його огляду, або до демонтажу спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Суд зауважує, що з огляду на зазначене вище, у відповідача відсутні повноваження щодо заборони руху великовагового транспортного засобу.

Як вже зазначено вище, в обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що ТОВ «ФІНБІЗНЕСГРУП» про розгляд справи про порушення не повідомлялось та не запрошувалось до участі.

Відповідно до пунктів 25, 26, 27 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. У разі виявлення вчиненого іноземним перевізником порушення посадова особа складає відповідний акт та приймає постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу, а інформацію про виявлені порушення та адміністративно-господарський штраф надсилає центральному органові виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної митної справи.

Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Таким чином, Порядок № 1567 визначає, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання, яка про час і місце розгляду такої справи повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.03.2018 у справі № 813/5802/15, а тому відповідно до статті 242 КАС суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вже вказано судом, відповідач стверджує, що запрошення на розгляд справ про порушення законодавства про автомобільний транспорт та/або порушення Кодексу України про адміністративні правопорушення за результатами яких прийнято спірні рішення, були надіслано на адресу позивача.

На підтвердження вказаної обставини відповідачем надано до суду копію фіскального чеку від 17.09.2020 року, списку згрупованих поштових відправлень, інформації відстеження щодо поштового відправлення зі штриховим кодовим ідентифікатором « 873»з сайту ПАТ «Укрпошта».

В той же час, з вищевказаних документів неможливо ідентифікувати, які саме документи було направлені на адресу ТОВ «ФІНБІЗНЕСГРУП».

Тобто, протягом усього строку розгляду даної адміністративної справи, відповідачем на виконання вимог ухвал суду так і не було надано доказів отримання товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНБІЗНЕСГРУП» запрошення на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та/ або порушення Кодексу України про адміністративне правопорушення від 11.09.2020 року №69458/32/24-20.

Суд встановив та не заперечується сторонами, що справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт відповідач розглянув без уповноваженої особи суб`єкта господарювання ТОВ «ФІНБІЗНЕСГРУП», в тому числі без присутності такої особи.

Водночас, відповідач не надав, а суд не здобув належних та допустимих доказів завчасного повідомлення позивача про час та місце розгляду такої справи, а тому доводи наведені позивачем в позові щодо неповідомлення його про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт є не спростовані відповідачем.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини у справі та на надані позивачем докази у справі, суд дійшов висновку, що за не належного повідомлення позивача про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, позивач був позбавлений права надати пояснення щодо встановленого порушення, що в свою чергу дало б змогу відповідачу встановити усі необхідні обставини для прийняття обґрунтованого рішення.

З огляду на зазначене, відповідач в порушення пункту 26 Порядку № 1567, не надав змогу позивачу надати пояснення щодо встановленого порушення, що призвело до порушення принципів Резолюції Комітету Міністрів Ради Європи 77 (31) від 28.09.1977, зокрема:

- право бути вислуханим, що означає, що щодо будь-якого адміністративного акту, який за своїм характером може несприятливо впливати на права, свободи або інтереси особи, така особа може пред`явити факти й аргументи та, у відповідних випадках, докази, що будуть ураховані адміністративним органом;

- виклад мотивів, що означає, що якщо адміністративний акт є таким, що за своїм характером несприятливо впливає на права, свободи або інтереси особи, така особа отримує інформацію про мотиви, на яких він ґрунтується. Інформація про мотиви зазначається в акті або передається відповідній особі, за її запитом, у письмовій формі протягом розумного строку.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.03.2018 року у справі № 813/5802/15, а тому відповідно до статті 242 КАС суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому, суд вважає за необхідно зауважити, що право бути вислуханим під час розгляду його справи, дійсно віднесено до одного основних складових (принципів) адміністративної процедури.

Відповідно до п.9 ч.2 ст.2 КАС України особа має право на участь у процесі прийняття рішення, яке стосується її інтересів.

Право бути почутим, складова частина принципу верховенства права. Суб`єкт владних повноважень повинен застосовувати його, приймаючи рішення, що матиме вплив на права, свободи чи інтереси особи, особливо, якщо це рішення може мати несприятливі наслідки для особи. Особа, щодо якої приймають рішення, має право бути вислуханою суб`єктом владних повноважень: вона може наводити обставини та докази на їх підтвердження, правові аргументи тощо.

Разом з тим, сам по собі цей принцип не є формальним. Порушення права особи бути вислуханою, має наслідком протиправність ухваленого суб`єктом владних повноважень рішення, у тому разі, якщо особа мала повідомити інформацію чи надати пояснення.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 та ч. 2 ст. 73 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання даної позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 2102,00 грн. (а.с.8).

Відповідно до п.16 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 року, Укртрансбезпека є юридичною особою публічного права, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, власні бланки, рахунки в органах Казначейства.

Пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 592 від 26.06.2015 року Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті утворені територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3, зокрема Управління Укртрансбезпеки в Одеській області, проте територіальні органи створено без статусу юридичної особи.

Згідно до абз.2 пункту 2 Наказу Державної служби України з безпеки на транспорті від 09 вересня 2020 року №340 «Про упорядкування структури Укртрансбезпеки» реорганізовано шляхом злиття Чорноморське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки, Управління Укртрансбезпеки в Одеській області та Управління Укртрансбезпеки в Миколаївській області в Південне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки.

Згідно з пунктом 6 Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією чи ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.11.2011 № 1074, у разі злиття органів виконавчої влади права та обов`язки органів виконавчої влади переходять до органу виконавчої влади, утвореного внаслідок такого злиття.

Таким чином, на теперішній час Південне міжрегіональне Управління Укртрансбезпеки виконує функції та повноваження Управління Укртрансбезпеки в Одеській області та є його правонаступником.

З урахуванням зазначеного, суд вважає за необхідне стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2102,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНБІЗНЕСГРУП» до Південного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) про визнання протиправною та скасування постанови №214906 від 28.09.2020 року - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки в Одеській області №214906 від 28.09.2020 року про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНБІЗНЕСГРУП» суму сплаченого судового збору у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві),00 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНБІЗНЕСГРУП» (вул.Церковна, буд.29/1, офіс 302, м.Одеса, 65003, );

Відповідач Південне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки (вул.Успенська, 4, м.Одеса, 65014);

Третя особа - Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) (місцезнаходження: просп.Перемоги,14, м.Київ, 01135, ).

Суддя С.М. Корой