Справа № 320/8431/20
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2021-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2021 року м. Київ № 320/8431/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Келеберди В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області з позовом до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просить суд, скасувати постанову від 14 серпня 2020 року про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 59172594 у розмірі 10200,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що винесена постанова про накладення на позивача штрафу в розмірі 10200,00 грн. за невиконання рішення суду є незаконною, оскільки рішення суду, в рамках якого відкрито виконавче провадження, виконано в межах покладених судом зобов`язань у повному обсязі.

Зазначає, що про виконання судового рішення повідомлено відповідача, проте державним виконавцем не взято це до уваги. Позивач просить визнати спірну постанову протиправною та скасувати її.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22.09.2020 справу №320/8431/20 передано за підсудністю до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.11.2020 відкрито провадження у справі №320/8431/20 та призначено судове засідання на 17.12.2020 .

16 грудня 2020 року до суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

У зв`язку з перебуванням судді у відпустці, судове засідання 17.12.2020 не відбулося, розгляд справи відкладено до 28.01.2021.

23 грудня 2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позову не визнав, у його задоволенні просив відмовити в повному обсязі. Зазначив, що боржником - Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області рішення суду у справі № 810/4227/18 не виконано, доказів виконання рішення згідно з виконавчим документом не надано, не повідомлено про обставини, які зумовлюють обов`язкове завершення чи зупинення виконавчого провадження.

Також до відзиву відповідачем додано витребувані судом завірені матеріали виконавчого провадження № 59172594.

23 грудня 2020 року до суду позивачем подано клопотання про долучення матеріалів, а саме витяг з реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою станом на 22.09.2020 року.

15 січня 2020 року до суду відповідачем подано клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача.

Учасники справи участі повноважних представників у судовому розгляді справи не забезпечили, про місце, дату та час судового розгляду справи повідомлялись належним чином, враховуючи подані сторонами клопотання про розгляд справи без їх участі, суд вирішив продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 7 листопада 2018 рок у справі № 810/4227/18 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю:

- визнано протиправною відмову Сквирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 згідно довідки ВАТ «Сквира-Авто» про заробітну плату за роботу в зоні відчуження ЧАЕС від 6 квітня 2006 року № 94 з 1 січня 2012 року по 14 червня 2017 року;

- зобов`язано Сквирське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області здійснити виплату недоотриманих сум пенсії ОСОБА_1 згідно довідки ВАТ «Сквира-Авто» про заробітну плату за роботу в зоні відчуження ЧАЕС від 6 квітня 2006 року № 94, починаючи з 1 січня 2012 року по 14 червня 2017 року, з урахуванням вже виплачених сум;

- зобов`язано Сквирське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області здійснити виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу з 14 червня 2017 року по дату фактичної виплати сум недоотриманого доходу за постановою Сквирського районного суду Київської області від 13 грудня 2017 року у справі №376/2747/17, а саме по 4 червня 2018 року;

- зобов`язано Сквирське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області протягом 30 календарних днів з дня набрання судовим рішенням у даній справі законної сили подати до суду звіт про його виконання.

25 квітня 2019 року Київським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист по справі № 810/4227/18.

17 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до органу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області про відкриття виконавчого провадження.

21 травня 2019 року відповідачем відкрито виконавче провадження №59172594.

22 липня 2019 р. позивач направив лист до відповідача, в якому повідомив, що на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 7 листопада 2018 року у справі № 810/4227/18 здійснено 21.03.2019 перерахунок пенсії за період з 1 січня 2012 року по 14 червня 2017 року (а саме, обраховано пенсію відповідно до довідки ВАТ «Сквира-Авто» про заробітну плату за роботу в зоні відчуження ЧАЕС від 6 квітня 2006 року № 94), що підтверджується відомостями, які були надані позивачем на підтвердження виконання рішення суду.

Судом встановлена, що сума боргу за період з 1 січня 2012 року по 14 червня 2017 року, яка склала 423 143 грн. 84 коп., ОСОБА_1 позивачем не виплачена з посиланням на Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №649 від 22 серпня 2018 року. При цьому органу ДВС надано витяг з реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, відповідно до якого органом ПФУ на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 7 листопада 2018 року у справі №810/4227/18, таке рішення суду включено до реєстру для подальшого повного виконання зазначеного рішення суду. У зв`язку з цим орган ПФУ просить відповідача закінчити виконавче провадження № 62314471 на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» та звільнити позивача від сплати виконавчого збору відповідно до п. 9 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження».

26 травня 2019 року відповідачем направлено до суду подання про заміну сторони виконавчого провадження щодо виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 7 листопада 2018 р. у справі № 810/4227/18.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11 червня 2019 року у справі № 810/4227/18 замінено сторону виконавчого провадження в адміністративній справі з боржника - Сквирське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області.

15 червня 2020 року відповідачем винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження у ВП № 59172594. Так, вказаною постановою здійснено заміну боржника, а саме: Сквирське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області.

2 липня 2020 року відповідачем прийнято постанову про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 59172594 у розмірі 5100 грн. 00 коп. за невиконання рішення суду. Цією ж постановою зобов`язаного боржника - Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області - виконати рішення суду протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність. Вказану постанову направлено сторонам виконавчого провадження (боржнику та стягувачу).

2 липня 2020 року відповідачем прийнято постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 59172594. Вказані постанови направлено сторонам виконавчого провадження (боржнику та стягувачу).

14 серпня 2020 року відповідачем прийнято постанову про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 59172594 у розмірі 10200,00 грн. за повторне невиконання рішення суду. Вказану постанову направлено сторонам виконавчого провадження (боржнику та стягувачу).

14 серпня 2020 р. відповідачем прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження у виконавчому провадженні № 59172594. Вказану постанову направлено сторонам виконавчого провадження (боржнику та стягувачу).

Позивач вважає постанову відповідача про накладення штрафу від 14 серпня 2020 року у виконавчому провадженні № 59172594 протиправною та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку з чим звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд бере до уваги наступне.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).

Закон № 1404-VIII визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до вимог статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до вимог статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частиною першою статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 19 Закону №1404-VIII сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (ч. 8 ст. 19 Закону №1404-VIII).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (ч. 2 ст. 63 Закону №1404-VIII).

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (ч. 2 ст. 75 Закону №1404-VIII).

Як вбачається з матеріалів справи, рішення Київського окружного адміністративного суду від 7 листопада 2018 року у справі №810/4227/18 виконано частково, зокрема здійснено 21.03.2019 проведено перерахунок пенсії за період з 1 січня 2012 року по 14 червня 2017 року (а саме, здійснено перерахунок пенсії відповідно до довідки ВАТ «Сквира-Авто» про заробітну плату за роботу в зоні відчуження ЧАЕС від 6 квітня 2006 року № 94), що підтверджується відомостями, які були надані позивачем на підтвердження виконання рішення суду. Отже, рішення суду в цій частині було виконано позивачем - органом ПФУ - добровільно 21 березня 2019 року, тобто ще до відкриття виконавчого провадження у травні 2019 року

При цьому, судом встановлено, що сума боргу за період з 1 січня 2012 року по 14 червня 2017 року, яка склала 423 143,84 грн. ОСОБА_1 позивачем не виплачена з посиланням на Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №649 від 22 серпня 2018 року.

Цей Порядок №649 визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Відповідно до вимог пункту 2 Порядку №649 боржник - це орган Пенсійного фонду України, визначений судом боржником у виконанні судового рішення; стягувач - фізична особа, на користь якої винесено рішення.

Згідно з вимогами п. 5 Порядку №649 для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.

Пунктом 6 Порядку №649 передбачено, що перевірку обґрунтованості розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті, проводить в Пенсійному фонді України комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (далі - комісія).

Пунктом 8 Порядку №649 комісія приймає одне з таких рішень:

- про наявність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку;

- про відсутність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку.

У разі відсутності підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку, у п`ятиденний строк комісія повідомляє боржнику про прийняте рішення, зазначивши при цьому причини відмови.

У разі потреби комісія може прийняти рішення про повернення матеріалів боржнику на доопрацювання.

Та згідно з пунктами 3, 6, 7 Постанови «Про затвердження Порядку ведення обліку рішень суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою» №20-1 від 26 вересня 2018 року у реєстрі обліковуються рішення, що набрали законної сили та видані або ухвалені після набрання чинності Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»: на виконання яких стягувачу нараховано пенсію, що фінансується за рахунок коштів державного бюджету та залишається невиплаченою; про стягнення коштів.

Наказом керівника органу Пенсійного фонду України визначаються відповідальні особи, які здійснюють облік рішень у реєстрі (далі - відповідальна особа), у кількості не менше двох осіб з числа працівників, які відповідно до розподілу службових повноважень мають право доступу до автоматизованих засобів та баз даних обробки пенсійної документації (електронних пенсійних справ).

Доступ до відомостей реєстру надається працівникам Пенсійного фонду України та його територіальних органів, якщо це передбачено їх посадовими інструкціями або потрібно для виконання дорученої їм роботи, а також членам комісії з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, що утворюється відповідно до п. 7 Порядку №649.

Внесення інформації до реєстру здійснюється відповідальною особою боржника. Якщо на дату внесення інформації стягувач перебуває на обліку в іншому територіальному органі Пенсійного фонду України, який не є боржником, інформацію до реєстру вносить відповідальна особа цього органу з урахуванням матеріалів пенсійної справи стягувача та наявного у ній рішення суду.

Судом встановлено, що позивачем разом з листом від 22 липня 2019 року №175/108-02 надано відповідачу витяг з реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, відповідно до якого позивачем - органом ПФУ - на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 7 листопада 2018 року у справі №810/4227/18 таке рішення станом на 9 липня 2020 року включено до відповідного реєстру для подальшого повного виконання рішення суду.

Таким чином, позивач у порядку та у спосіб, які встановлені чинним законодавством України, виконав всі необхідні дії для повного виконання вказаного рішення суду.

Разом з тим, незважаючи на виконання ним цих дій, рішення суду не було виконано у повному обсязі від причин, що не залежали від волевиявлення та дій позивача, та були обумовлені залученням до його виконання інших суб`єктів та процедур.

Суд зазначає, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Суд вважає, що визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме не виконання рішення суду без поважних причин. Поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником, та які не залежали від його волевиявлення.

Відповідно до частин 1, 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII виплата пенсій здійснюється з коштів Пенсійного фонду України.

Пенсійний фонд України є самостійною фінансово-банківською системою, не входить до складу державного бюджету України, формується за рахунок коштів, що відраховуються підприємствами і організаціями (в тому числі й тими, що використовують працю громадян за угодами цивільно-правового характеру) на заходи соціального страхування за тарифами, диференційованими залежно від небезпечності, шкідливості, тяжкості робіт та стану інших умов праці, страхових внесків громадян, які займаються підприємницькою діяльністю, обов`язкових страхових внесків громадян, а також коштів державного бюджету України.

Тобто, виплати пенсій здійснюються позивачем виключно за рахунок коштів Пенсійного Фонду України та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має. Крім того, відповідно до статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнування та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Із урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що невиконання рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Київській області в частині виплати суми боргу за період з 1 січня 2012 року по 14 червня 2017 року через відсутність відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Висновки суду зроблені у даній справі відповідають правовим позиціям, викладеним у постановах Верховного Суду від 24 січня 2018 року у справі №405/3663/13-а, від 21 серпня 2019 року у справі №754/3105/19, від 27 лютого 2018 року у справі №0640/3719/18, від 21 лютого 2018 року у справі №814/2655/14.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відтак, позивач, як орган ПФУ, виконувалося рішення суду, яке носило зобов`язальний характер. На виконання цього рішення суду позивачем вчинено всі необхідні дії для його виконання. Отже, орган ПФУ у порядку та у спосіб, які встановлені чинним законодавством України, виконав всі необхідні дії для повного виконання вказаного рішення суду. Незважаючи на це, рішення суду не було виконано у повному обсязі з причин, що не залежали від волевиявлення та дій позивача, та були обумовлені залученням до його виконання інших суб`єктів та процедур.

Враховуючи, що позивачем виконано рішення Київського окружного адміністративного суду від 7 листопада 2018 року у справі № 810/4227/18 не в повному обсязі не з його вини, суд дійшов висновку, що постанова про накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України в Київської області за невиконання рішення суду від 7 березня 2019 року у виконавчому провадженні ВП №591725944 є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Станом на прийняття рішення суду судом встановлено, що рішення суду від 7 листопада 2018 року у справі № 810/4227/18 за період з 1 січня 2012 року по 14 червня 2017 року виконано в повному обсязі лише у вересні 2020 року, тобто після винесення відповідачем постанови про накладення штрафу від 2 липня 2020 року у ВП № 591725944, що підтверджується витягом з реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.

Щодо інших доводів та аргументів учасників справи суд зазначає, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин суд вважає, що відповідач, приймаючи спірну постанову про накладення штрафу на позивача, діяв всупереч вимогам чинного законодавства України, отже не дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 2 КАС України та порушив права позивача.

Позивачем під час розгляду справи було надано належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а наведені ним доводи не було спростовано відповідачем.

На підставі викладеного вище суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі із зазначених у рішенні мотивів і підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат позивача - суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 72-77, 90, 139, 192, 241-246, 250, 255 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити позов Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування постанови.

2. Скасувати постанову від 14 серпня 2020 року про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 59172594 у розмірі 10200,00 грн.

3. Судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому частиною першою статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини шостої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення та оскаржені у порядку, передбаченому статтями 292, 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону №2147-VIII).

Повне найменування сторін:

Позивач: Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області,

адреса: 04071, м. Київ, вул. Ярославська, 40, .

Відповідач: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),

адреса: 02002, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, 15, .

Суддя В.І. Келеберда