Справа № 280/1078/21
Суддя: Садовий Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2021-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 року Справа № 280/1078/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Садового І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження матеріали адміністративної справи

за позовною заявою: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

до: Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-б, )

про: визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

08.02.2021 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо виключення позивачу зі стажу, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половини строку навчання у вищому навчальному закладі - 02 роки 04 місяці 27 днів, роки праці в органах прокуратури - 12 років 04 місяці 14 днів, що призвело до зменшення відсоткового співвідношення до 54%;

- зобов`язати відповідача зарахувати позивачу як судді у відставці до стажу роботи на посаді судді стаж, який дає право на призначення та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 84%, виходячи з фактичного стажу 37 років 03 місяці 13 днів;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату призначеного довічного грошового утримання позивача як судді у відставці у розмірі 84% грошової суддівської винагороди судді, працюючого на відповідній посаді, на підставі довідки від 26.03.2020 за №07-36/117, виданої Запорізьким апеляційним судом, починаючи з 19.02.2020, з урахуванням фактично виплачених сум.

Ухвалою суду від 10.02.2021 позовну заяву було залишено без руху на підставі ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), позивачу було надано 10-денний строк з дня отримання вказаної ухвали для усунення недоліків позовної заяви. Позивачем усунено недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 22.02.2021 відкрито провадження в адміністративній справі №280/1078/21 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (в порядку письмового провадження), призначений судовий розгляд справи на 22.03.2021.

Ухвалою суду від 22.02.2021 витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області належним чином засвідчені копії Рішення (Розпорядження), на підставі якого зроблено перерахунок довічного грошового утримання ОСОБА_1 при виконанні рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20.10.2020 по справі №280/6578/20, а також розрахунок суми довічного грошового утримання ОСОБА_1 як судді у відставці - 115778 грн., перерахованої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізької області на рахунок позивача у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у січні 2021 року.

У зв`язку з розглядом справи в порядку письмового провадження, відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Обґрунтування позовних вимог викладено в уточненій позовній заяві від 16.02.2021 (вх.№9956). Зокрема зазначено, що позивач є суддею у відставці, перебуває на обліку у відповідача та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 05.08.2015. На виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20.11.2020 по справі №280/6578/20, відповідачем з 19.02.2020 здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача, як судді у відставці, у розмірі 54% грошової суддівської винагороди судді, працюючого на відповідній посаді. На думку позивача, відповідач неправомірно не зарахував позивачу до стажу роботи на посаді судді половину строку навчання у вищому навчальному закладі 02 роки 04 місяці 27 днів, а також роки праці в органах прокуратури - 12 років 04 місяці 14 днів, внаслідок чого стаж роботи позивача на посаді судді зменшено з 37 років 3 місяців 13 днів до 22 років 06 місяців 02 днів. Вказані дії відповідача позивач вважає протиправними, оскільки стаж в сукупності 37 років 3 місяців 13 днів дав позивачу право на відставку і отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, що на дату призначення позивачу довічного грошового утримання судді у відставці 05.08.2015 становило 90% від її суддівської винагороди, а на час виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20.11.2020 по справі №280/6578/20 має становити 84%, а не 54% як визначив відповідач. Просить позов задовольнити у повному обсязі.

Заперечення проти позовних вимог викладено у відзиві на позовну заяву від 10.03.2021 (вх.№13974). Відповідачем, з посиланням на норми ст. 137 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII (далі - Закон України №1402-VIII) зазначено про вичерпний перелік посад, стаж роботи на яких зараховується до стажу судді та може бути врахований при здійсненні перерахунку згідно цього закону. Зауважено, що із заявою до відповідача про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивач звернувся у травні 2020 року, рішення по справі №280/6578/20 з зобов`язанням здійснити перерахунок було ухвалено у листопаді 2020 року, набрало чинності у грудні 2020 року, тоді ж було й виконано. Всі дії стосовно перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Запорізького апеляційного суду про її суддівську винагороду від 26.03.2020 №07-36/117 станом на 18.02.2020 було здійснено в межах Закону України №1402-VIII та такий перерахунок регулюється нормами саме цього закону. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Отже вказано, що відповідач здійснював свої повноваження в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, а отже своїми діями права та законні інтереси позивача не порушив. З наведених підстав просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є суддею у відставці та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, призначене відповідно до Закону України №1402-VIII.

Відповідно до подання Апеляційного суду Запорізької області про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 05.08.2015 № 3854/08-02/15-вих та розрахунку стажу, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (а.с.59-60), стаж позивача становить 37 років 3 місяці 13 днів, з яких:

- навчання на денному відділенні юридичного факультету Московського державного університету з 17.09.1974 по 29.06.1979 - 02 роки 04 місяці 27 днів;

- слідчий, помічник прокурора Шахунського району Горьківської області з 01.09.1980 по 06.05.1985 - 04 роки 08 місяців 05 днів;

- помічник прокурора, в.о. прокурора, старший помічник прокурора прокуратури Запорізької області з 20.05.1985 по 29.01.1993 - 07 років 08 місяців 09 днів;

- суддя Орджонікідзевського районного народного суду м. Запоріжжя - з 30.01.1993 по 31.12.1998 - 05 років 11 місяців 01 день;

- суддя апеляційного суду Запорізької області з 04.01.1999 по 05.08.2015 - 16 років 07 місяців 01 день.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.10.2015 по справі №335/9183/15-а (2а/335/224/2015), зокрема, зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя призначити та виплатити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, починаючи з 05.08.2015 в розмірі 90 % заробітку судді без обмеження граничного розміру з урахуванням довідки про суддівську винагороду, виданої Апеляційним судом Запорізької області 05.08.2015, з урахуванням раніше виплаченої пенсії за віком (а.с.66-68).

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 20.11.2020 по справі № 280/6578/20 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно із заявою від 13.05.2020.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно із довідкою Запорізького апеляційного суду від 26.03.2020 за № 07-36/117 з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 (а.с.69-74).

На виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20.11.2020 у справі № 280/6578/20, відповідачем у грудні 2020 року проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. При перерахунку враховано стаж роботи ОСОБА_1 суддею Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з 30.01.1993 по 31.12.1998 та суддею апеляційного суду Запорізької області з 04.01.1999 по 05.08.2015. На підставі наявного стажу - 22 роки 06 місяців 02 дні, обраховано розмір щомісячного довічного грошового утримання з розрахунку 54 % грошової суддівської винагороди судді, працюючого на відповідній посаді, на підставі довідки Запорізького апеляційного суду від 16.03.2020 №07-36/117 (а.с.86-87).

Позивач неодноразово зверталась до відповідача із заявами з приводу належного виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20.11.2020 по справі № 280/6578/20, зокрема щодо врахування стажу роботи, зазначеного у поданні апеляційного суду Запорізької області 05.08.2015 при перерахунку її грошового утримання як суддів у відставці (а.с.75-76).

Не отримавши належної відповіді, позивач, задля захисту своїх прав та законних інтересів, звернулась з даним позовом до суду.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України № 1402-VIII.

Як встановлено судом, на час обрання ОСОБА_1 суддею Орджонікідзевського районного народного суду м. Запоріжжя та призначення на посаду з 30.01.1993 статус суддів регулювався нормами Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 №2862-ХІІ (далі - Закон України №2862-ХІІ) .

Абзацом 2 ч.4 ст. 43 Закону України №2862-ХІІ було передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, входить робота на посадах суддів судів України та робота на інших посадах.

Згідно ч. 4 ст. 43 Закону України №2862-ХІІ зі змінами, внесеними Законом України від 24.02.1994 №4015-ХІІ «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус суддів», до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних із керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Указом Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», виданим 10.07.1995 за № 584/95 відповідно до ст.25 Конституційного Договору між Верховною Радою України та Президентом України «Про основні засади організації та функціонування державної влади і місцевого самоврядування в Україні на період до прийняття нової Конституції України», передбачено зарахування до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менше 10 років, крім стажу трудової діяльності, визначеної законом, половини строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та періоду проходження строкової військової служби.

На підставі цього наказом голови апеляційного суду Запорізької області №10-1 від 27.01.2003, згідно Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», виданим 10.07.1995 за № 584/95 зараховано до стажу роботи, який дає право на відставку і отримання грошового утримання ОСОБА_1 , судді апеляційного суду Запорізької області, зокрема, половини строку навчання на денному відділенні юридичного факультету - 2 роки 4 місяці 21 день; роботу в органах прокуратури - 12 років 04 місяці 14 днів. Встановлено з 01.02.2003 ОСОБА_1 щомісячне грошове утримання в розмірі 88% за стаж роботи на посаді судді 24 роки (а.с.53).

Наказом голови апеляційного суду Запорізької області №57 від 14.05.2003 встановлено з 01.05.2003 ОСОБА_1 , судді апеляційного суду Запорізької області, щомісячне грошове утримання в розмірі 90% за стаж роботи на посаді судді 25 років (а.с.54).

Після втрати чинності ст. 1 вказаного Указу Президента України, питання зарахування в стаж роботи судді інших періодів діяльності було врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 №545 «Про внесення зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 №865.

Вказаною постановою пункт 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 (865-2005-п) «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання судців» доповнено абзацом такого змісту: «До стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби».

Зазначена постанова Кабінету Міністрів України (№ 865-2005-п) втратила чинність 01.01.2012.

Відповідно до п. 11 Перехідних положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон України №2453-VI), судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом України №2453-VI, було передбачено право судді на зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, періоду проходження строкової служби, а також часу роботи на посадах прокурорів і слідчих. Таким чином, відповідачем, у свою чергу, неправомірно не враховано вищезазначені періоди до стажу роботи позивача, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Вказані висновки узгоджуються із позицією викладеною в постанові Великої палати Верховного Суду від 14.06.2018 по справі №9901/382/18, у постанові Верховного Суду від 02.04.2019 по справі № 607/8578/17, постанові Верховного Суду України від 06.07.2016 №П/800/426/14, постанові Верховного Суду від 13.11.2019 у справі № 521/2593/17, а також від 20.11.2019 у справі № 308/5911/17, від 12.12.2019 №692/290/17.

Як зазначалось вище, стаж роботи ОСОБА_1 , який дав їй право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, становив 37 років 3 місяці 13 днів, куди включено, серед іншого, періоди навчання на денному відділенні юридичного факультету Московського державного університету, та роботи в прокуратурі (а.с.59-60).

Мотивуючи правомірність прийнятого рішення щодо не зарахування вказаного стажу роботи до стажу судді, відповідач посилається на норми діючого Закону України №1402-VIII та вказує про неправомірність різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів.

Статтею 137 Закону України №1402-VIII передбачено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Також, до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Відповідно до ст.142 Закону України №1402-VIII, передбачено, що судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року. Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Абзацом 4 п. 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №1402-VIII встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Наведене спростовує доводи відповідача про те, що при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці враховується лише стаж, зазначений у ст.137 Закону України № 1402-VIII.

Таким чином, позовні вимоги щодо визнання протиправними дії відповідача щодо виключення позивачу зі стажу, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половини строку навчання у вищому навчальному закладі - 02 роки 04 місяці 27 днів, роки праці в органах прокуратури - 12 років 04 місяці 14 днів підлягають задоволенню.

Вирішуючи позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача зарахувати позивачу як судді у відставці до стажу роботи на посаді судді стаж, який дає право на призначення та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 84%, виходячи з фактичного стажу 37 років 03 місяці 13 днів, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.3 ст. 142 Закону України №1402-VI, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частиною 4 та 5 цієї ж статті передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 3 ст.135 Закону України №1402-VIII, базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Разом з цим, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України №1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Так, п. 22 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України №1402-VIII було визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017 отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України №2453-VI.

До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України №2453-VI (п. 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України №1402-VIII).

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування" від 16.10.2019 №193-IX, який набрав чинності 07.11.2019, виключено зазначені вище пункти 22, 23 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №1402-VIII, якими було передбачено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом; що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України №2453-VI.

Пунктом 24 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України №1402-VIII визначено, що розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у п. 23 цього розділу, становить з 1 січня 2020 року: а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Відповідно до п. 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України №1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України №2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Разом з тим рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення п. 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідних положень Закону України №1402-VIII зі змінами.

У вказаному рішенні (п. 15-17) зазначено, що згідно з положеннями п.25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України №1402-VIII право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України №2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (п. 4 ч.6 ст. 126 Конституції України).

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуття права на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац 4 пп. 3.1 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 №10-рп/2013).

Отже, судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесятип`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом України №1402-VIII.

Конституційний Суд України зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями п. 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України 1402-VIII різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням ч. 1 ст. 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

У зв`язку з викладеним, Конституційний Суд України рішенням від 18.02.2020 у справі №2-р/2020 п. 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України №1402-VIII, яким було передбачено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу, визнав неконституційним.

Таким чином з 19.02.2020, наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі №2-р/2020, для всіх суддів у відставці незалежно від проходження кваліфікаційного оцінювання на підтвердження відповідності займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або конкурсу, визначено однаковий підхід для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру, встановленого Законом України №1402-VIII.

Суд звертає увагу, що розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, встановлений Законом України №1402-VIII, визначається з урахуванням трьох складових: 1) стажу роботи на посаді судді; 2) розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді; 3) відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Таким чином, при визначенні відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, необхідно враховувати розмір, встановлений ч. 3 ст. 142 Закону України №1402-VIII, а саме: 50 відсотків зі збільшенням на 2 відсотки за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір.

Як встановлено судом, на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20.11.2020 у справі № 280/6578/20, відповідачем проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виходячи із 54% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Судом визначено, що відповідно до ч.3 ст. 142 Закону України №1402-VIII при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 відповідач повинен був врахувати стаж роботи позивача на посаді судді у розмірі повних 37 років.

Отже, при визначенні позивачу розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відсоткове значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, становить 84%, а саме: 50% (20 років роботи на посаді судді) + 17 * 2% (за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років).

З огляду на викладене, суд вважає обґрунтованим твердження позивача про наявність у неї права на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 84% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, виходячи з фактичного стажу 37 років 03 місяці 13 днів.

Вирішуючи заявлений спір, суд враховує, що відповідно до ч. 2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Таким чином, належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання відповідача здійснити з 19.02.2020 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача, виходячи із 84% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

При цьому, відсутні підстави для дублювання обов`язку відповідача під час такого перерахунку врахувати довідку Запорізького апеляційного суду від 26.03.2020 №07-36/117, оскільки по-перше такий обов`язок покладено на відповідача рішенням суду від 20.11.2020 у справі №280/6578/20, а по-друге, на момент розгляду цієї справи та прийняття рішення обов`язок із врахування зазначеної довідки відповідачем виконано належним чином, а спір виник в частині зменшення стажу, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання позивача.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до положень ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є частково обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що, відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у загальному розмірі 1816 грн., що підтверджується квитанцією від 04.02.2021 №9222-6325-7435-0912 (а.с.5).

Зважаючи на вищевикладене, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1816 грн. підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8-10, 14, 90, 139, 143, 241-246, 250 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-б, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-б, ) щодо виключення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) зі стажу, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половини строку навчання у вищому навчальному закладі - 02 роки 04 місяці 27 днів, роки праці в органах прокуратури - 12 років 04 місяці 14 днів, що призвело до зменшення відсоткового співвідношення до 54%.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-б, ) зарахувати ОСОБА_1 як судді у відставці до стажу роботи на посаді судді стаж, який дає право на призначення та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 84%, виходячи з фактичного стажу 37 років 03 місяці 13 днів.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-б, ) здійснити з 19.02.2020 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ), виходячи із 84% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.158-б, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) судовий збір у розмірі 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 30.03.2021.

Суддя І.В.Садовий