Справа № 540/144/21
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2021-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/144/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Ковбій О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просить:

- визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі - відповідач, Військова частина НОМЕР_1 НГУ) у зв`язку з відмовою здійснити перерахунок ОСОБА_1 та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період 01.01.2018 року по 10.04.2019 року виходячи зі розміру всього грошового забезпечення в відповідно до вимог частин 1-4 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 року № 2011-XII , Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" та постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку проведення індексації грошових доходів громадян" від 17.07.2003 року №1078 - неправомірною.

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України, здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 , індексацію грошового забезпечення за період 01.01.2018 року по 10.04.2019 року , виходячи зі всього його грошового забезпечення відповідно до вимог частин 1-4 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 року № 2011-XII Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" та постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку проведення індексації грошових доходів громадян" від 17.07.2003 року №1078 , з урахуванням раніше виплачених сум індексації грошового забезпечення за вказаний період.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходив військову службу в Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України. За період служби з 01.01.2018 року по 10.04.2019 року індексація йому виплачена (як він вважає) не в повному обсязі. 26.10.2020 року позивач звернувся з вимогою сплатити індексацію за вказаний період. За результатом розгляду звернення йому відмовлено. Також, вказано, що індексація йому була виплачена виходячи з розміру лише посадового окладу.

Позивач з посиланням на Закон України "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078 вважає відмову протиправною, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 25.01.2021 року відкрито спрощене провадження в адміністративній справі, визначено розглядати справу в порядку письмового провадження.

Цією ж ухвалою зобов`язано відповідача в строк до 15.02.2021 року надати до суду відомості щодо індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за спірний період.

15.02.2021 року відповідачем надано відзив, згідно якого заявлених позовних вимог не визнає. Стверджує, що нарахування грошового забезпечення військовослужбовцям здійснювалось в порядку та у спосіб, передбачені законом, що окрім іншого підтверджено перевірками фінансово-господарської діяльності частини в 2017 та 2019 році.

На підставі викладеного, зазначає, що права позивача військовою частиною не порушені, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у ній докази, проаналізувавши чинне законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в Військовій частині НОМЕР_1 НГУ. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 10.04.2019 року №81 майора ОСОБА_1 - заступника командира військової частини по роботі з особовим складом, звільненого відповідно до підпункту "а" п. 2 ч.5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" з військової служби, наказом КНГУ від 11.03.2019 року №36 о/с виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення та зараховано до оперативного резерву першої черги військової частини НОМЕР_1 .

Згідно інформації, наданої відповідачем на виконання ухвали суду, в період з січня по листопад 2018 року позивачу не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення, в період з грудня 2018 року по лютий 2019 року індексація виплачувалась позивачу у розмірі 71,08 грн, з березня 2019 року по квітень 2019 року індексація не виплачувалась.

Позивач вважає наявним у нього право на індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2018 року по 10.04.2019 року, а розмір виплачених сум вважає недостатнім, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

При вирішенні спору суд виходить з того, що у відповідності до частини 1 статті 2 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" військовою службою є державна служба особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. У зв`язку з особливим характером військової служби військовослужбовцям надаються передбачені законом пільги, гарантії та компенсації.

Так, частинами 1-4 ст.9 Закон України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-ХІІ) встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Абзацом другим ч.3 ст.9 Закону №2011-ХІІ встановлено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Індексація грошового забезпечення військовослужбовцям здійснюється в порядку та розмірах, установлених законодавством.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03.07.1991 №1282-ХІІ "Про індексацію грошових доходів населення" (далі Закон №1282-ХІІ).

Статтею 2 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до ст. 6 Закону № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (в редакції до 01.01.2016 року в розмірі 101 відсоток).

У разі виникнення обставин, передбачених ст. 4 Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення" (далі - Порядок №1078) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до пункту 1.1 Порядку 1078 індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. До 01.01.2016 року поріг індексації встановлювався в розмірі 101 відсоток (внесені зміни постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2016 рок №77).

Пунктом 5 Порядку № 1078 (редакції від 15.12.2015 року, вступив в дію з 01 грудня 2015 року) визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення приймається за 1 або 100 відсотків.

Також пунктом 5 Порядку № 1078 в редакції від 15.12.15 р. встановлено, що місяцем з якого починається нарахування індексації грошового забезпечення є місяць, в якому відбулося підвищення тарифних ставок (далі - базовий місяць). Відповідно до абзацу 2 пункту 5 Порядку №1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених тарифних ставок.

Окрім наведеного, слід звернути увагу на правовий висновок Верховного Суду України в постанові від 07.08.2019 року по справі №825/694/17 щодо обчислення індексу споживчих цін: "Відповідно до пункту 1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06 лютого 2003 року №491-ІУ Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

З аналізу позовних вимог вбачається, що оцінці в рамках даної справи підлягає право позивача на індексацію в періоди з січня по листопад 2018 року та з березня 2019 року по квітень 2019 року, коли індексація позивачу не виплачувалась взагалі, а також розмір нарахованих та виплачених сум індексації за період з грудня 2018 року по лютий 2019 року.

Щодо права ОСОБА_1 на індексацію в періоди з січня по листопад 2018 року та з березня 2019 року по квітень 2019 року суд зазначає наступне.

Так в період до 28.02.2018 року посадовий оклад позивача на законодавчому рівні був встановлений схемою посадових окладів осіб офіцерського складу Збройних Сил України, Національної гвардії та Держспецтрансслужби за основними типовими посадами, затвердженою пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 (Додаток №1 до постанови).

З моменту набрання чинності зазначеним нормативно-правовим актом (з 01.01.2008 року), вказані в ньому розміри посадових окладів за додатком №1 були незмінними.

Аналізуючи дані офіційного публічного веб - ресурсу Державної служби статистики України за електронним посиланням: "http://ukrstat.gov.ua/operativ/operativ2006/ct/cn_rik/isc/isc_u/isc_m_u.htm" щодо індексів споживчих цін у 1991-2018 роках, очевидним є те, що тривалий період часу з 01.01.2008 року по січень 2018 року індекс споживчих цін, неодноразово перевищував поріг після якого грошове забезпечення підлягає індексації.

Вказана обставина породжує відповідне право ОСОБА_1 на індексацію грошового забезпечення за період з січня 2018 року по лютий 2018 року. Натомість, як вбачається з інформації, наданої військовою частиною (а.с.28-31) індексація за вказаний період позивачу не нараховувалась та не виплачувалась.

Отже, позовна вимога ОСОБА_1 щодо визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо відмовим здійснити перерахунок та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період 01.01.2018 року по 28.02.2018 року та зобов`язання здійснити вказані виплати та нарахування підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію за період 01.03.2018 року по 10.04.2019 року, суд зазначає наступне.

В подальшому, з 01.03.2018 року посадові оклади для визначеної категорії військовослужбовців були підвищені Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" .

Тобто, березень 2018 року є місяцем підвищення тарифних ставок (посадових окладів), а тому відповідно до Порядку №1078 березень 2018 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців за відповідні періоди.

Так, з наданої до суду відповідачем інформації, вбачається, що у вказаний період служби, посадовий оклад був сталим та з квітня 2018 року по березень 2019 року становив суму в 4930,00 грн.

Отже, за період з 01.03.2018 року по 10.04.2019 року базовим місяцем для проведення індексації є березень 2018 року.

В зазначений період, згідно долученої до матеріалів справи інформації Держстату, поріг індексації в 103 відсотка був перевищений в жовтні 2018 року (1.008 (Квітень 2018) * 1 (Травень 2018) * 1 (Червень 2018) * 0.993 (Липень 2018) * 1 (Серпень 2018) * 1.019 (Вересень 2018) * 1.017 (Жовтень 2018) = 1.037301, що приблизно дорівнює 1.037).

Оскільки індекс інфляції за жовтень опубліковано в листопаді, то вперше індексуватися грошове забезпечення позивача повинно у грудні 2018 року.

Також, обов`язковому врахуванню підлягає те, що згідно офіційного веб - ресурсу "https://zakon.rada.gov.ua/" повідомлення Державної служби статистики України щодо індексу споживчих цін у березні 2019 року та у квітні 2019 року опубліковано 11.04.2019 року та 11.05.2019 року відповідно.

Згідно п. 1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Правовідносини між позивачем та Військовою частиною НОМЕР_1 НГУ припинено 10.04.2019 року (дата наказу про звільнення), отже позивач не набув права на індексацію грошового забезпечення за березень та квітень 2019 року, оскільки дані щодо індексу споживчих цін за вказані місяці опубліковано пізніше за дату його звільнення зі служби.

Отже, з грудня 2018 року в позивача виникло право на індексацію грошового забезпечення, яке існувало до лютого 2019 року. Тоді як в період з 01.03.2018 року по 30.11.2018 року та з 01.03.2019 року по 10.04.2019 року таке право в нього відсутнє.

Відповідно до інформаційної довідки відповідача ОСОБА_1 нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення за грудень 2018 року у сумі 71,08 грн., за січень 2019 року у сумі 71,08 грн., за лютий 2019 року у сумі 71,08 грн.

З урахуванням наведеного вбачається, що в період з 01.03.2018 року по 10.04.2019 року (в місяці, коли ОСОБА_1 мав право на індексацію) індексація грошового забезпечення йому виплачувалась.

Спірним залишається розмір нарахованої та виплаченої позивачу суми індексації.

Так, позивач вважає, що Військовою частиною НОМЕР_1 НГУ сума індексація грошового забезпечення неправомірно розрахована тільки з його окладу, тоді як правильною базою для розрахунків є все грошове забезпечення.

Надаючи оцінку аргументам позивача, суд звертає його увагу на наступне.

Згідно приписів ст. 6 Закону № 1282-ХІІ у разі виникнення обставин, передбачених ст. 4 Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Пунктом 4 Порядку №1078 передбачено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Оплата праці, у тому числі працюючим пенсіонерам, грошове забезпечення, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю, що надається залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії індексуються у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

В даному конкретному випадку, позивач, станом на дату набуття права на індексацію був працюючою особою, отже індексації підлягали його грошові доходи у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Згідно ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімум, встановленого для працездатних осіб з 1 грудня 2018 року становить 1921 грн. Як вже було зазначено судом вище за текстом, частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає.

Таким чином, не зважаючи на обрану роботодавцем базу розрахунку - чи посадовий оклад чи повний розмір грошового забезпечення, індексації підлягає сума в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб - 1921 грн.

Як вбачається з наданої відповідачем інформації, індексація позивачу за період з грудня 2018 року по лютий 2019 року нарахована та виплачена в розмірі 71,08 грн, що є 3,7% від суми 1921,00 грн.

Тобто, за період з 01.03.2018 року по 10.04.2019 року (в місяці, коли ОСОБА_1 мав право на індексацію) індексація грошового забезпечення йому виплачувалась в передбаченому Законом № 1282-ХІІ та Порядком №1078 розмірі.

Отже, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не нараховувалась та не виплачувалась позивачу індексація грошового забезпечення в період з 01.01.2018 року по 28.02.2018 року, тоді як в іншій частині позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, а також ураховуючи обставини даної справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (Код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) щодо не виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 (рнокпп: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) за період з 01.01.2018 року по 28.02.2018 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України (Код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 (рнокпп: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2018 року по 28.02.2018 року.

В інший частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.В. Ковбій

кат. 106030000