Справа № 308/9274/19
Суддя: Іванов А. П.
Дата ухвалення: 2021-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/9274/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Іванова А.П.,

при секретарі судових засідань Боті О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці Державної фіскальної служби про визнання незаконною та скасування постанови у справі про порушення митних правил,

встановив:

09.08.2019 представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Пекарь В.І. звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача Закарпатської митниці ДФС, в якому просить скасувати постанову ДФС в справі про порушення митних правил за №3226/30500/19 від 31.07.2019 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності в частині накладення стягнення та закрити провадження у даній справі за відсутності складу адміністративного правопорушення у відповідності до п. 1 ст. 247 КУпАП.

Вказані вимоги представник позивачки обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 не ввозила на мину територію України автомобіль Nissan Almera р.н.з. Словаччини НОМЕР_1 , 20.04.2019 вона перетинала ДК України у якості пасажира вказаного автомобіля, права на ввезення вказаного автомобіля у неї не було.

24.09.2019 представник відповідача Закарпатської митниці ДФС (наразі Закарпатська митниця Держмитслужби) Яворський Б. подав до суду відзив на вказаний адміністративний позов, в якому вказав, що заявлені позивачкою вимоги задоволенню не підлягають, оскільки оскаржувана постанова винесена правомірно. Так, проведено перевіркою з використанням баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС України було встановлено, що 20.04.2016 через митний пост «Ужгород» саме ОСОБА_1 було ввезено на митну територію України автомобіль Nissan Almera р.н.з. Словаччини НОМЕР_1 з метою транзиту. Станом на 26.06.2019 термін перебування казаного автомобіля на митній території України з метою транзиту перевищено більше ніж на 10 днів. Зазначені дії ОСОБА_1 містили ознаки ПМП, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України, а тому відносно неї був складений протокол про ПМП №3226/30500/19 та оскаржуваною постановою притягнуто її до адміністративної відповідальності. Вказує, що факти ввезення автомобіля саме ОСОБА_1 підтверджується серед іншого протоколом опитування державного інспектора, що здійснював митний контроль 20.04.2016 автомобіля Nissan Almera р.н.з. Словаччини НОМЕР_1 , а також інформацією системи «Аркан». Окрім цього просить зауважити, що вказаний автомобіль вивезеним за межі митної території України не значиться.

03.10.2019 представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Пекарь В.І. подав відповідь на відзив, в якому зазначив, що копій документів, які надавалися ОСОБА_1 при ввезенні автомобіля Nissan Almera р.н.з. Словаччини НОМЕР_1 відповідачем до матеріалів справи не долучено, як і не долучено інформацію щодо довідки про ідентифікаційний номер ОСОБА_1

24.02.2020 та 06.08.2020 представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Пекарь В.І. подав клопотання про витребування доказів, яке судом ухвалою від 23.04.2020 та від 28.08.2020 задоволено, витребувано у ГЦОСІ ДПС інформацію про перетинання ОСОБА_1 ДК України у період часу з 18.04.2016 по 22.04.2016. Однак ухвала суду від 28.08.2020 виконана не була, витребувана інформація до суду не надходила, в тому числі й після повторного скерування ухвали розпоряднику інформації.

Позивачка та (або) її представник в судове засідання не з`явилися, інформація про час, дату та місце розгляду справи була розміщена на вебпорталі Судова влада України, поважність причин неявки до суду останні не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи від таких до суду не надходило.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак у відзиві на адміністративний позов висловив свою думку щодо останнього, просив відмовити у задоволенні такого.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку.

Постановою в справі про порушення митних правил №3226/30500/19 від 31.07.2019 (далі - оскаржувана постанова) стверджується, що 23.04.2019 до Закарпатської митниці ДФС звернулася громадянина України ОСОБА_2 із заявою від 23.04.2019, в якій повідомила, що нею подано заяву до Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області про те, що шляхом зловживання довірою на її ім`я був ввезений автомобіль марки Nissan Almera р.н.з. Словаччини НОМЕР_1 . Проведеною перевіркою з використанням баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС України було встановлено, що 20.04.2016 через митний пост «Ужгород» ОСОБА_1 було ввезено на митну територію України автомобіль марки Nissan Almera р.н.з. Словаччини НОМЕР_1 з метою транзиту. Вказаний автомобіль був переміщений по «зеленому коридору», за яким громадяни звільняються від подання письмової декларації, а митний контроль здійснюється у спрощеному порядку з однією зупинкою транспортного засобу та без виходу з нього водія та пасажирів. За інформацією системи «Аркан» встановлено, що 20.04.2016 ОСОБА_1 слідувала в автомобілі марки Nissan Almera р.н.з. Словаччини НОМЕР_1 . Факт ввезення ОСОБА_1 20.04.2016 вказаного автомобіля також підтверджено протоколом опитування від 31.07.2019 державного інспектора митного посту «Ужгород» ОСОБА_3 . Таким чином, ОСОБА_1 перевищила більше ніж на 10 днів строк транзиту транспортного засобу, що перебував під митним контролем, чим вчинила правопорушення передбачене ч. 3 ст. 470 МК України. З огляду на вказане ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України та накладено адміністравтине стягнення у сумі 8500 грн.

Частинами 1,2 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення..

Згідно зі ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Кожна особа, як вказується у ч.1 ст.24 МК України має право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси.

Відповідно до ст.529 МК України постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

У ч.6 ст.530 МК України зазначається, що перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом здійснюється у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно зі ст. 531 Митного кодексу України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є:

1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил;

2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду;

3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи;

4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду;

5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення;

6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Виходячи з вимог ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють,чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень тау спосіб,що визначені Конституцією та законами України; 2)з використанням повноваження з метою,з якою це повноваження надано; 3)обґрунтовано,тобто з урахуванням усіх обставин,що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8)пропорційно,зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав,свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовуються Митним кодексом України.

Згідно із ч.1 ст.90 Митного кодексу України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 95 МК України встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності одного митного органу - 5 діб).

Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 102 МК України митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем митного органу призначення. Митний режим транзиту також завершується поміщенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення в інший митний режим при дотриманні вимог, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ч.3 ст.470 Митного кодексу України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частина 1 ст.458 Митного кодексу України визначає, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил згідно з пунктом 1 частини 1 статті 491 МК України є підставою для порушення справи про порушення митних правил.

Про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (частина 1статті 494 МК України).

Згідно з ч.1 ст.495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються:

1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів;

2) поясненнями свідків;

3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності;

4) висновком експерта;

5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 470 МКУ підтверджується протоколом про ПМП №3326/30500/19 від 26.06.2019, витягом з баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС України, інформацією з системи «Аркан», протоколом опитування державного інспектора митного посту «Ужгород» від 31.07.2019 та іншими документами.

В оскаржуваній постанові зазначено, що в ході проведення перевірки з використанням баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС України було встановлено, що 20.04.2016 через митний пост «Ужгород» ОСОБА_1 було ввезено на митну територію України автомобіль марки Nissan Almera р.н.з. Словаччини НОМЕР_1 з метою транзиту.

Вказане знайшло своє підтвердження, доданими представником відповідача до відзиву документами, зо крма даними Диспесера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску, за яким автомобіль марки Nissan Almera р.н.з. Словаччини НОМЕР_1 ввезено ОСОБА_1 , мешканкою АДРЕСА_1 . (а.с. 27)

З даних АСМО «Інспектор» видно, що декларантом вказаного транспортного засобу є ОСОБА_1 , мешканка АДРЕСА_1 . (а.с. 28)

За інформацією з системи «Аркан» при в`їзді та виїзді з ПП «Ужгород» автомобіля марки Nissan Almera р.н.з. Словаччини НОМЕР_1 20.04.2016 в графі «водій та пасажири» значаться ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 35)

В протоколі опитування у справі про ПМП №3226/30500/19 від 18.07.2019 ОСОБА_1 не заперечувала факт перетину ДК України 20.04.2016 на автомобілі, однак вказала, що слідувала в такому як пасажир, особу-водія бачила вперше та востаннє 20.04.2016, останній представився як ОСОБА_6 . Окрім цього вказала, що автомобіль у власному користуванні не мала, наміру ввозити такий на митну територію України не мала. (а.с. 36)

В протоколі опитування у справі про ПМП №3226/30500/19 від 31.07.2019 державний інспектора МП «Ужгород» Браїла В.М. повідомив, що 20.04.2016 він здійснював митне оформлення та контроль автомобіля марки Nissan Almera р.н.з. Словаччини НОМЕР_1 . Вказує, що декларування такого здійснювала саме ОСОБА_1 і саме вона як підставу для ввезення автомобіля подавала реєстраційні та інші документи. (а.с. 43)

В оскаржувані постанові міститься також посилання на письмові пояснення ОСОБА_1 від 31.05.2019, в яких остання зазначила, що ніяких автомобілів вона на митну територію України не ввозила, автомобіль за кордоном не купувала, доручень на право керування чи розпорядження автомобілями на іноземній реєстрації не отримувала.

Відповідно до ст. 31 МК України проведення передбачених цим Кодексом митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється з використанням інформаційних технологій, у тому числі заснованих на інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних системах, і засобів їх забезпечення, що функціонують на національному та/або міжнародному рівні.

Згідно ч.1 ст. 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ч.1 ст.257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або к електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 266 КК України декларант зобов`язаний надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей.

Відповідно до п.1.1 ч. 1 розділу ІІІ Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затвердженого наказом Держмитслужби України від 17.11.2005 №1118 (далі - Правил) при ввезенні ТЗ на митну територію України його власник або вповноважена особа представляє уповноваженій посадовій особі митного органу, у зоні діяльності якого розташований пункт пропуску через державний кордон України, ТЗ для здійснення митного огляду подає оригінали та ксерокопії таких документів: що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб (якщо він перебував на обліку в реєстраційному органі іноземної держави чи України) з відмітками про зняття транспортного засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом; паспортних документів та інших документів, визначених законодавством України та міжнародними договорами України, що дають право на перетин державного кордону, та/або паспорта громадянина (посвідчення особи з відміткою про місце проживання); посвідки чи іншого документа про постійне (тимчасове) проживання в Україні або за кордоном тощо.

З аналізу вищевказаного положення Правил вбачається, що при оформленні зобов`язання про транзит визначальним є не факт знаходження особи за кермом автомобіля та наявності прав на керування транспортним засобом, а факт зазначення такої особи у поданих документах власником транспортного засобу або уповноваженою особою.

У разі ввезення громадянином-нерезидентом з метою транзиту на митну територію України ТЗ, зареєстрованого у відповідному реєстраційному органі іноземної держави, або ввезення з цією самою метою громадянином-резидентом ТЗ, зареєстрованого постійно в цьому органі та який йому належить, що підтверджується відповідним документом про право власності на такий транспортний засіб та реєстраційним документом, декларування такого ТЗ здійснюється в усній формі.

У абзаці 4 ч. 9 розділу І зазначених Правил встановлено, що не підлягає пропуску через митний кордон України ТЗ, увезення якого в Україну заборонено згідно із законодавством або на який відсутні документи, що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження).

В розглядуваному випадку факт ввезення на митну територію України автомобіля марки Nissan Almera р.н.з. Словаччини НОМЕР_1 з метою транзиту 20.04.2016 саме ОСОБА_1 відповідач підтверджує витягом з бази даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС України, де декларантом т/з значиться позивачка, а також інформацією з системи «Аркан», за якою ОСОБА_1 слідувала у вказаному автомобілі 20.04.2016.

Однак суд критично відноситься до вказаного як на підтвердження беззаперечного факту ввезення на митну територію України саме ОСОБА_1 20.04.2016 вищезазначеного автомобіля, оскільки відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови не було надано оцінку даних, які містяться в системі «Аркан», за яким разом з позивачкою у автомобілі з іноземною реєстрацією 20.04.2016 слідував також ОСОБА_7 , який пізніше того ж дня 20.04.2016 о 17 год. 27 хв. одноособово здійснював в`їзд на ПП «Малий Березний» на цьому ж автомобілі.

Більш того відповідач при постановленні оскаржуваної постанови не надав оцінку твердженням ОСОБА_1 , за якими вона заперечує факт належності їй автомобіля марки Nissan Almera р.н.з. Словаччини НОМЕР_1 та будь-якого іншого транспортного засобу, в тому числі й на праві користування, факт ввезення нею вказаного автомобіля 20.04.2016 на митну територію України, факт декларування нею вказаного транспортного засобу, факт зловживання її довірою особою, з якою вона 20.04.2016 перебувала у транспортному засобі та відповідне звернення із заявою до правоохоронних органів.

З урахуванням того, що ОСОБА_1 в своїх поясненнях при складанні протоколу та в проколі опитування від 18.07.2019 заперечувала факт ввезення автомобіля марки Nissan Almera р.н.з. Словаччини НОМЕР_1 на митну територію України, суд вважає, що вказане слугувало підставою для встановлення працівниками Закарпатської митниці фактичних обставин ввезення транспортного засобу, чого зроблено не було.

Разом з тим перевірити твердження позивачки про її не перебування 20.04.2016 на території Словаччини й не має жодного відношення до ввезення автомобіля марки Nissan Almera р.н.з. Словаччини НОМЕР_1 , на яку вона посилається як на підставу своїх вимог, суду не вдалося за можливе, оскільки ухвалу суду від 28.08.2020 розпорядником інформації - Головний центр обробки спеціальної інформації ДПС - виконано не було.

Відтак, відповідно до ч. 9 ст. 80 КАС України, суд визнає обставину про не перебування позивачки 20.04.2016 на території Словаччини та не ввезення нею автомобіля марки Nissan Almera р.н.з. Словаччини НОМЕР_1 доведеною.

Суд критично ставиться до протоколу опитування у справі про ПМП №3226/30500/19 від 18.07.2019 державного інспектора МП «Ужгород» Браїла В.М., за яким останній стверджує, що декларування автомобіля марки Nissan Almera р.н.з. Словаччини НОМЕР_1 здійснювала саме ОСОБА_1 і саме вона як підставу для ввезення автомобіля подавала реєстраційні та інші документи. Так, митне оформлення та контроль вказаного автомобіля мав місце 20.04.2016, при цьому опитування інспектора митниці відбулося 31.07.2019, тобто три роки потому. Враховуючи характер роботи інспектора митниці, зокрема те, що ним за вказаний проміжок часу здійснено митне оформлення сотень автомобілів, суд ставить під сумнів точність даних, наданих інспектором, щодо особи, яка здійснювала декларування автомобіля марки Nissan Almera р.н.з. Словаччини НОМЕР_1 20.04.2016.

Окрім цього суд зазначає, що складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення, а тому протокол про порушення митних правил №3326/30500/19 від 26.06.2019 за відсутності інших доказів, не може розглядатися судом як самодостатній доказ на підтвердження зазначених в ньому обставин.

Відповідно до вимог ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимог ч. 2 ст. 495 МК України посадова особа органу доходів і зборів, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Враховуючи наведені положення закону, суд вважає, що відповідачем при розгляді матеріалів справи про порушення митних правил ОСОБА_1 від 26.06.2019 й постановленні оскаржуваної постанови не з`ясовано усі обставини справи, зокрема факт ввезення саме позивачкою автомобіля марки Nissan Almera р.н.з. Словаччини НОМЕР_1 на митну територію України; наявністю у неї права власності чи користування таким автомобілем; не надано юридичної оцінки твердженням позивачки про недекларування нею вказаного автомобіля, не ввезення такого на митну територію України та відповідно відсутності у неї обов`язку щодо своєчасного вивезення транспортного засобу.

Тож, оскаржувана постанова винесена без урахування усіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дані обставини в сукупності дають підстави вважати, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень не виконано обов`язку передбаченого ч.2 ст.77 КАС України, зокрема щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності у справах про їх протиправність.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України, полягає у недоставлянні до митного органу України товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Під недоставлянням розуміється фактичне незнаходження на місці призначенні (у відповідному митному органі) у визначений законодавцем строк.

За таких обставин, оскільки матеріали справи не містять достатніх належних і допустимих доказів того, що саме позивачкою здійснено ввезення на митну територію України вказаного вище транспортного засобу, суд приходить до висновку про протиправність накладення на неї адміністративного стягнення за порушення митних правил.

Таким чином, вчинення позивачкою адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 470 МК України відповідачем не доведено.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 17.10.2018 по справі №166/722/17, в якій суд касаційної інстанції вказав, що судами попередніх інстанції у процесі розгляду справи не було встановлено жодних документів, які б підтверджували наявність у позивача права власності чи права користування спірним транспортним засобом, а відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до п. 3 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що протиправність дій позивачки та наявність в її діях складу порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України, відповідачем не доведені, оскаржувана постанова винесена без повного та всебічного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а відтак прийняте рішення про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності є передчасним та необґрунтованим, а тому позовні вимоги слід задовольнити, оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 72-77, 241, 243, 244, 245, 246, 250, 271, 286 КАС України, суд

ухвалив:

Скасувати постанову Закарпатської митниці ДФС в справі про порушення митних правил №3226/30500/19 від 31.07.2019 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов