Справа № 520/3871/17
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2021-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

29 березня 2021 р.м.ОдесаСправа № 520/3871/17

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді -Кравченка К.В.,
судді -Джабурії О.В.,
судді -Вербицької Н.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2017 року у зв`язку з виключними обставинами по справі за позовом ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, про зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2017 року ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м.Одеси (надалі-відповідач), у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м.Одеси (наразі - Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі) від 01.02.2017 року №145205;

- зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м.Одеси (наразі - Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі) здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 згідно ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії) на підставі довідки прокуратури Одеської області від 19.12.2016 року №116 про заробіток для перерахунку пенсії, в розмірі 90% від суми заробітку за відповідною посадою без обмеження граничного розміру пенсії з 01.12.2015 року;

- зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м.Одеси (наразі - Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі) виплатити ОСОБА_1 різницю між фактично отриманою та належною до оплати сумою пенсії з 01.12.2015 року;

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 09.06.2017 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 09.06.2017 року, позовні вимоги ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 по 30.09.2016 залишено без розгляду.

Постановою Київського районного суду міста Одеси від 09.06.2017 позов задоволено частково, а саме: визнано протиправним та скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси (правонаступником якого є ЦО УПФ України в м.Одесі) від 01.02.2017 №145205; зобов`язано Центральне об`єднане управління пенсійного фонду України в м. Одесі здійснити перерахунок ОСОБА_1 пенсії відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії) на підставі довідки прокуратури Одеської області від 19.12.2016 №110 про заробіток для перерахунку пенсії, в розмірі 90% від суми заробітку за відповідною посадою без обмеження граничного розміру пенсії з 01.02.2017; зобов`язано Центральне об`єднане управління пенсійного фонду України в м.Одесі виплатити ОСОБА_1 різницю між фактично отриманою та належною до оплати сумою пенсії з 01.02.2017.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.09.2017 вищенаведене судове рішення суду першої інстанції скасовано та відмовлено у задоволенні позову.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21.12.2020 року постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.09.2017, ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 09.06.2017 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.09.2017 залишено без змін.

17.01.2020 року ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з заявою про перегляд судового рішення за виключними обставинами. В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 посилається на те, що рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 було визнано неконституційною норму права, яка застосована судом апеляційної інстанції під час ухвалення постанови від 06.09.2017 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами, колегія суддів вважає необхідним відмовити у задоволенні заяви, виходячи із наступного.

У відповідності до ч.1 ст.361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Положеннями п.1 ч.5 ст.361 КАС України підставою для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.365 КАС України заява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 2 частини п`ятої статті 361 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення. Заява про перегляд судових рішень судів апеляційної і касаційної інстанцій з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, якими змінено або скасовано судове рішення, подається до суду тієї інстанції, яким змінено або ухвалено нове судове рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з заявою про перегляд постанови від 06.09.2017 року за виключними обставинами, позивач посилається на те, що Конституційним Судом України встановлено неконституційність ч.20 ст.86 Закону України «Про прокуратуру».

Так, рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року №7-р(II)/2019 були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним), положення ч.20 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, якими передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Конституційний Суд України встановив такий порядок виконання рішення від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019:

- ч.20 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

- ч.20 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції: «Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».

Судова колегія зазначає, що, як вбачається з постанови від 06.09.2017 року позивач просив суд зобов`язати відповідача провести перерахунок пенсії за вислугу років позивачу відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» у редакції від 05.11.1991 року № 1789-XII на підставі довідки прокуратури Одеської області від 19.12.2016 року №110 про заробіток для перерахунку пенсії, в розмірі 90% від суми заробітку за відповідною посадою без обмеження граничного розміру пенсії та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії.

Разом з тим, судом апеляційної інстанції було враховано, що з 15 липня 2015 року Закон України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ втратив чинність (крім окремих положень) у зв`язку з набуттям чинності новим Законом України «Про прокуратуру» №1697-VII.

У мотивувальній частині постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.09.2017 року зазначено, що згідно ч.20 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» (чинної на час звернення за перерахунком) умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Проте, Кабінетом Міністрів України умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури не визначено і відповідний нормативно-правовий акт не прийнято.

Отже, рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 дійсно було встановлено неконституційність закону, застосованого судом при вирішенні справи.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 , колегія суддів виходить із того, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню ч.20 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням №145205 від 01.02.2017 року позивачу було відмовлено у проведенні перерахунку пенсії та роз`яснено, що відповідно до п.5 розділу III «Прикінцевих положень» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів Україні «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Положеннями ч.ч.1, 2 ст.152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

У відповідності до ст.91 Закону України «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Відтак в кожному окремому випадку належить перевіряти, чи може рішення Конституційного Суду України вплинути на зміст раніше прийнятого судового рішення у справі з урахуванням того, що визнані неконституційними закони не підлягають застосуванню лише з дати прийняття Конституційним Судом України відповідного рішення (або іншої дати, яка, однак, не може передувати дню ухвалення рішення). Натомість у разі підтвердження Конституційним Судом України відповідності певного закону вимогам Конституції України, такий закон є обов`язковим для застосування з дня набуття ним чинності.

Судова колегія зауважує, що за загальним правилом рішення Конституційного Суду України змінює законодавче регулювання лише для правовідносин, що матимуть місце з дати ухвалення рішення, якщо інше не встановлено самим рішенням.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 23 грудня 2019 року у справі № 814/1274/17.

Як зазначалось раніше, рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 було визначено, що ч.20 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

За таких обставин колегія суддів приходить висновку про те, що рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 на правовідносини, пов`язані з розглядом заяви ОСОБА_1 від 06.12.2016 року, не може вплинути, оскільки вони виникли та існували до його прийняття.

Згідно з ч.6 ст.361 КАС України при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Зміна правового регулювання правовідносин щодо пенсійного забезпечення працівників органів прокуратури внаслідок ухвалення Конституційним Судом України рішення від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 є підставою для звернення позивача до органів Пенсійного фонду України із новою заявою про перерахунок пенсії.

У разі, якщо після ухвалення Конституційним Судом України відповідного рішення, поновлення права на перерахунок пенсії не відбулося, у позивача виникають підстави для звернення до суду з новим позовом задля його захисту.

Отже, ухвалення Конституційним Судом України рішення від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 не може слугувати підставою для перегляду постанови суду від 06 вересня 2017 року за виключними обставинами.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами.

Керуючись ст.ст.328,361,368,369 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Кравченко К.В.
Судді Джабурія О.В. Вербицька Н. В.