Справа № 140/11740/20
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2021-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 рокуЛьвівСправа № 140/11740/20 пров. № А/857/3218/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Сеника Р.П., Судової-Хомюк Н.М.

з участю секретаря судового засідання Максим Х.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року, ухвалене суддею Димарчук Т.М. у м. Львові о 10 год. 31 хв. у справі № 140/11740/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправним та скасування наказу

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить суд визнати протиправним та скасувати наказ № 126/Д від 31.07.2020 року «Про накладення дисциплінарного стягнення стосовно ОСОБА_1 ».

Позовні вимоги мотивовано тим, що на підставі наказу № 126/Д від 31.07.2020 року відповідач наклав на позивача, як керівника органу державної виконавчої служби, дисциплінарне стягнення у вигляді догани за неналежне виконання позивачем посадових обов`язків, які передбачають нагляд та контроль за законністю дій державних виконавців вчинених в рамках виконавчого провадження.

Позивач вважає це рішення відповідача протиправним з огляду на те, що Закон України «Про виконавче провадження» хоча і покладає на начальника органу державної виконавчої служби обов`язок нагляду і контролю за законністю дій підпорядкованих державних виконавців, проте, такий обов`язок, на думку позивача, не передбачає вчинення дій щодо перевірки всіх без винятку виконавчих проваджень, які перебувають на виконанні в органі державної виконавчої служби, начальником якого він є.

Нагляд і контроль за законністю дій підпорядкованих державних виконавців реалізується вибірково, шляхом перевірки окремих виконавчих проваджень керівником за власною ініціативою або за скаргами фізичних чи юридичних осіб, а також на вимогу вищестоящого органу державної виконавчої служби. У випадку виявлення порушення законодавства України підпорядкованими державними виконавцями, керівник органу державної виконавчої служби реагує на такі випадки.

Крім того, позивач вважає, що відповідач рішення про застосування дисциплінарного стягнення виніс за межами десятиденного строку на його прийняття, який відліковується з моменту отримання подання дисциплінарної комісії.

Тому позивач вважає, що відповідач безпідставно притягнув його до дисциплінарної відповідальності та просить скасувати оскаржений наказ про застосування дисциплінарного стягнення.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ № 126/Д від 31.07.2020 року «Про накладення дисциплінарного стягнення стосовно ОСОБА_1 ».

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 840,80 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 6300 грн.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Львів), подавши апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає те, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, неповно з`ясував обставини справи та зробив помилковий висновок про задоволення позову.

Таку позицію відповідач пояснює тим, що, відповідно до частини 3 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», підпункту 3 пункту 9 Типового положення про відділ державної виконавчої служби міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 1183/5 від 20.04.2016 року та посадової інструкції, на позивача, як керівника органу державної виконавчої служби покладено обов`язок вести контроль за правильністю, своєчасністю та повнотою вчинення виконавчих дій підпорядкованими виконавцями.

Відповідач у апеляційній скарзі вказав, що цей обов`язок відповідач виконав неналежно, оскільки не перевірив дії підпорядкованих йому державних виконавців, щодо виконання виконавчих документів в межах розподілених їм виконавчих проваджень, на предмет їх повноти та своєчасності.

Відповідач додатково зазначив, що за результатами вибіркової перевірки чотирьох виконавчих проваджень, які перебувають на виконанні в органі державної виконавчої служби, керівником якого є позивач, встановив те, що підпорядковані позивачу державні виконавці не вчинили своєчасно дій, які були необхідні для виконання виконавчих документів.

Суд першої інстанції, на думку відповідача, невірно розтлумачив та застосував норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що начальник Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Артем Ляшенко з власної ініціативи провів перевірку законності чотирьох виконавчих проваджень, які перебувають на виконанні в Першому відділі державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

За результатами перевірки законності виконавчих проваджень начальник Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Артем Ляшенко виніс відповідні постанови (№ 24/3/2020 від 27.04.2020 року, № 25/3/2020 від 23.04.2020 року, № 26/3/2020 від 23.04.2020 року, № 27/3/2020 від 27.04.2020 року), які містять висновки з урахуванням вимог законодавства щодо дій державних виконавців у виконавчих провадженнях номер 57173525, 52398902, 52153983, 58050467.

В ході перевірки начальник Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Артем Ляшенко встановив те, що державний виконавець Гладніков І.С. при виконанні виконавчого провадження № 57173525 з примусового виконання вимоги ГУ ДФС у Волинській області від 23.07.2017 року № Ю-18009-17У про сплату недоїмки ТзОВ «Теплолюкс» в сумі 644 549,60 грн на користь держави порушив вимоги частини третьої статті 13, частини 1, пунктів 8, 19 частини 3 статті 18, частини 8 статті 48, статті 52 Закону України «Про виконавче провадження», пункту 2 розділу VIII, пункту 5 розділу XII Інструкції, а саме: не вжив заходів щодо перевірки майнового стану боржника за місцем його знаходження, в тому числі за даними балансу, не дотримався вимог щодо періодичності проведення такої перевірки, не вніс інформацію про арешт рухомого майна боржника до відповідного реєстру, не виставив платіжні вимоги для списання коштів, не вжив заходів щодо обмеження керівника юридичної особи у праві виїзду за межі України та неналежним чином оформив матеріали виконавчого провадження при надсиланні їх для перевірки.

Державний виконавець Гладніков І.С. при виконанні виконавчого провадження № 52398902 з примусового виконання виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30.01.2014 року № 161/1102/13-ц про стягнення з ПП «Ранал» в користь ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитної заборгованості в сумі 687 335,97 грн порушив вимоги частини 3 статті 13, частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» щодо обов`язковості вжиття заходів примусового виконання рішень, передбачених Законом, виставлення платіжних вимог та списання коштів, статті 36 щодо своєчасності вжиття заходів з розшуку транспортних засобів боржника, частини 2 та 8 статті 48, частини 2 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» щодо своєчасності вжиття заходів перевірки майнового стану боржника, в тому числі за місцем його знаходження та своєчасності накладення арешту на майно та кошти боржника, пункту 5 розділу XII Інструкції щодо оформлення документів виконавчого провадження.

Державний виконавець Гладніков І.С. при виконанні виконавчого провадження № 52153983 з примусового виконання виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.06.2012 року № 2-2368 про стягнення з ОСОБА_2 в користь АКБ «Форум» кредитної заборгованості в сумі 324 291,40 грн та 850 грн судових витрат, 60 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення не вжив жодних заходів щодо накладення арешту на майно та кошти боржника, звернення стягнення на нерухоме майно боржника та не провів в повному обсязі виконавчих дій щодо виявлення майна, належного ОСОБА_2 на праві власності, не надіслав постанову про звернення стягнення на заробітну плату за місцем роботи боржника, чим порушив вимоги частини першої статті 18, статей 48, 50, 56, 68 Закону України «Про виконавче провадження», якими врегульовано порядок звернення стягнення на майно боржника, в тому числі нерухоме, пункту 5 розділу XII Інструкції щодо оформлення документів виконавчого провадження.

Старший державний виконавець П`ясецький Р.В. при виконанні виконавчого провадження № 58050467 з примусового виконання наказу Господарського суду Волинської області від 28.12.2018 року № 903/613/18-1 про стягнення з ТзОВ «Северок 99» на користь КП «Управління по ремонту і експлуатації автошляхів Дніпровської міської ради» заборгованості у розмірі 5 289 192,24 грн не вжив заходів щодо розшуку боржника та перевірки майнового стану за місцем його знаходження, в тому числі за даними балансу, не направив всіх запитів до відповідних органів реєстрації, з метою перевірки майнового стану боржника, не дотримав вимог щодо періодичності проведення такої перевірки, не вніс інформацію про арешт рухомого майна боржника до відповідного реєстру, арешт наклав не на всі рахунки боржника, не виставив платіжні вимоги для списання коштів, не вжив заходів щодо обмеження керівника юридичної особи у праві виїзду за межі України, порушив порядок надсилання документів виконавчого провадження та не виніс постанову про стягнення виконавчого збору, в матеріалах виконавчого провадження відсутні запити державного виконавця та постанова про накладення арешту на кошти боржника, чим порушив вимоги частини третьої статті 13, частини 1, пунктів 8, 19 частини третьої статті 18, частини четвертої статті 27, частини першої статті 28, частини другої статті 36, частини четвертої та восьмої статті 48, статті 52 частини четвертої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», пункту 2 розділу VIII Інструкції, пункту 2 розділу III «Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017 року № 1829/5.

За результатами перевірки начальник Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Артем Ляшенко прийняв подання № 8588/0/1-20/10-08 від 12.05.2020 року, в якому вказано, що при виконанні виконавчих проваджень № 57173525, 52398902, 52153983, 58050467 начальник Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) ОСОБА_1 порушив вимоги статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» та розділу XII Інструкції з організації примусового виконання рішень, а саме: не здійснив належного контролю за діями державних виконавців під час виконання вказаних вище виконавчих проваджень. Наявність вищевказаних порушень в роботі державних виконавців свідчить про неналежне дотримання начальником Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) ОСОБА_1 вимог підпункту 3 пункту дев`ятого Типового положення про відділ державної виконавчої служби міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 1183/5 від 20.04.2016 року, в частині здійснення належного контролю за додержанням законодавства про виконавче провадження, правильністю, своєчасністю та повнотою вчинення виконавчих дій підпорядкованими державними виконавцями.

У поданні начальник Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) просив начальника Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) внести на розгляд Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) питання про притягнення начальника Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

На підставі вищевказаного подання, начальник Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) прийняв наказ № 57/Д від 15.05.2020 року, яким виніс на розгляд дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) питання про проведення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 .

В ході дисциплінарного провадження дисциплінарна комісія встановила наявність у діях позивача дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 5 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу», а саме: неналежне виконання посадових обов`язків.

Завершивши дисциплінарне провадження, дисциплінарна комісія за його результатами 19.06.2020 року прийняла подання, у якому рекомендувала начальнику Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) застосувати до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

31.07.2020 року начальник Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) прийняв наказ № 126/Д «Про накладення дисциплінарного стягнення стосовно ОСОБА_1 » на підставі якого позивач притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за неналежне виконання посадових обов`язків.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що положення Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VІІ та Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 не містять обов`язку начальника відділу державної виконавчої служби систематичного здійснення контролю за державними виконавцями при прийнятті ними рішень і вчиненні дій у виконавчих провадженнях, зокрема тих про які йдеться у поданні дисциплінарної комісії. На думку суду, здійснення начальником відділу державної виконавчої служби контролю за рішеннями та діями державного виконавця на предмет їх відповідності вимогам закону, не є тотожним за змістом обов`язку начальника забезпечувати і контролювати дотримання працівниками виконавської та трудової дисципліни чи організації роботи відділу в цілому. Адже організація роботи відділу в цілому є широким поняттям, яке включає в себе, як правило, вчинення необхідних організаційно-розпорядчих дій щодо забезпечення належних умов праці, її безпеки, повноти і своєчасності оплати праці тощо. Відтак, виявлені відповідачем в окремих виконавчих провадженнях порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження», які допущені особисто та самостійно конкретними державними виконавцями, на переконання суду, не може ставитися у вину позивачу та трактуватися як неналежне виконання посадових обов`язків начальником органу державної виконавчої служби.

Суд першої інстанції зробив висновок про те, що у спірному випадку відсутнє невиконання або неналежне виконання ОСОБА_1 посадових обов`язків та актів органів державної влади, в частині не здійснення контролю за додержанням законодавства про виконавче провадження, правильністю, своєчасністю та повнотою вчинення дій державними виконавцями, так як жодне із положень нормативно-правових актів не визначає поняття періодичності, конкретного терміну проведення (здійснення) начальником відділу контролю за рішеннями і діями державного виконавця на предмет їх відповідності вимогам закону, окрім випадків надходження скарг від сторін виконавчого провадження, письмових доручень керівника вищого органу державної виконавчої служби.

Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком з огляду на наступні обставини.

Згідно з статтею 64 Закону України «Про державну службу» за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом. Для державних службовців можуть встановлюватися особливості притягнення до дисциплінарної відповідальності у випадках, визначених законом.

Відповідно до частини першої та другої статті 65 Закону України «Про державну службу» підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Згідно з частиною 1 статті 66 Закону України «Про державну службу» дисциплінарними проступками є: 1) порушення Присяги державного службовця; 2) порушення правил етичної поведінки державних службовців; 3) вияв неповаги до держави, державних символів України, Українського народу; 4) дії, що шкодять авторитету державної служби; 5) невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень; 6) недотримання правил внутрішнього службового розпорядку; 7) перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення; 8) невиконання вимог щодо політичної неупередженості державного службовця; 9) використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб; 10) подання під час вступу на державну службу недостовірної інформації про обставини, що перешкоджають реалізації права на державну службу, а також неподання необхідної інформації про такі обставини, що виникли під час проходження служби; 11) неповідомлення керівнику державної служби про виникнення відносин прямої підпорядкованості між державним службовцем та близькими особами у 15-денний строк з дня їх виникнення; 12) прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин; 13) поява державного службовця на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; 14) прийняття державним службовцем необґрунтованого рішення, що спричинило порушення цілісності державного або комунального майна, незаконне їх використання або інше заподіяння шкоди державному чи комунальному майну, якщо такі дії не містять складу злочину або адміністративного правопорушення; 15) прийняття державним службовцем рішення, що суперечить закону або висновкам щодо застосування відповідної норми права, викладеним у постановах Верховного Суду, щодо якого судом винесено окрему ухвалу.

До державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

Отже, єдиною підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є факт вчинення ним дисциплінарного проступку.

Отже, в першу чергу слід з`ясувати чи мав державний службовець певний обов`язок, і в подальшому чи виконав його і мав можливість його виконати.

Відповідно до пункту 9 Типового положення про відділ державної виконавчої служби міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 1183/5 від 20.04.2016 року, начальник відділу:

1) очолює Відділ, здійснює керівництво його діяльністю, організовує роботу Відділу, представляє Відділ у відносинах з іншими органами, підприємствами, установами, організаціями та підзвітний перед начальником міжрегіонального управління юстиції та відповідним Управлінням за організацію та результати діяльності Відділу;

2) забезпечує виконання Відділом Конституції та законів України, указів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України, наказів Міністерства юстиції України, доручень Міністра юстиції України, заступників Міністра, директора Департаменту, наказів міжрегіонального управління юстиції, доручень начальника міжрегіонального управління юстиції;

3) здійснює контроль за додержанням законодавства про виконавче провадження, правильністю, своєчасністю та повнотою вчинення виконавчих дій державними виконавцями;

4) вносить пропозиції щодо заохочення або порушення дисциплінарного провадження стосовно заступника начальника Відділу, державних виконавців та інших працівників Відділу;

5) організовує роботу зі службовими документами, здійснює контроль за веденням номенклатурних справ Відділу відповідно до встановленого порядку та вимог законодавства з діловодства;

6) забезпечує і контролює дотримання працівниками Відділу виконавської та трудової дисципліни;

7) організовує розгляд звернень громадян та юридичних осіб з питань, пов`язаних з діяльністю Відділу, організовує перевірку викладених у них фактів, проводить особистий прийом громадян;

8) виконує рішення і здійснює інші дії відповідно до Закону України «Про виконавче провадження»;

9) розподіляє обов`язки між працівниками Відділу, розробляє проекти їх посадових інструкцій;

10) розглядати скарги на дії (бездіяльність) державних виконавців;

11) за наявності підстав відповідно до вимог законодавства погоджує заяви державних виконавців про виплату винагороди;

12) здійснює інші повноваження відповідно до законодавства.

Аналогічні посадові обов`язки начальника Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) прописані у пункті 9 Положення про Перший відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), затвердженого наказом від 27.12.2019 року № 109/к.

Згідно з посадовою інструкцією начальника Першого відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), позивач зобов`язаний забезпечувати нагляд та контроль за додержанням законодавства про виконавче провадження, правильністю, своєчасністю та повнотою вчинення виконавчих дій державними виконавцями.

Разом із тим, відповідно до вимог абзацу 3 частини третьої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Отже, до повноважень (посадових обов`язків) начальника органу державної виконавчої служби входить нагляд та контроль за додержанням законодавства про виконавче провадження, правильністю, своєчасністю та повнотою вчинення виконавчих дій державними виконавцями.

Однак, апеляційний суд звертає увагу на те, що закріпивши за начальником органу державної виконавчої служби відповідне повноваження, наведені вище нормативно-правові акти не визначають порядок здійснення цього повноваження.

Деяку ясність з цього питання вносить Інструкція з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року № 512/5 (далі Інструкція № 512/5), у якій розділ XII визначає порядок проведення перевірок законності виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 1 розділу XII перевірити законність виконавчого провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у відділі, поряд з іншими, має право начальник відділу державної виконавчої служби.

Пунктом 2 розділу ХІІ Інструкції № 512/5 визначено, що посадові особи, зазначені у пункті 1 цього розділу, можуть проводити перевірку законності виконавчого провадження за дорученням керівника вищого органу державної виконавчої служби та з власної ініціативи, а також за скаргою стягувача та інших учасників виконавчого провадження (крім боржника).

Доручення керівника вищого органу державної виконавчої служби про проведення перевірки законності виконавчого провадження надається в письмовій формі.

За змістом абзаців 1, 9, 10 пункту 7 розділу ХІІ Інструкції № 512/5 про результати перевірки законності виконавчого провадження виноситься постанова.

Якщо посадовою особою, зазначеною в абзацах третьому, п`ятому, сьомому та восьмому пункту 1 цього розділу, прийнято рішення про скасування постанови або іншого процесуального документа (або їх частини), винесених у виконавчому провадженні в резолютивній частині постанови про результати перевірки законності виконавчого провадження, зазначається постанова або документ, який скасовується (частина, яка скасовується).

Посадова особа органу державної виконавчої служби, яка здійснювала перевірку виконавчого провадження і виявила порушення вимог законодавства, зобов`язана забезпечити безпосередній контроль за цим виконавчим провадженням до повного усунення виявлених порушень.

Отже, Інструкція № 512/5 визначає, що обов`язок начальника органу державної виконавчої служби щодо нагляду та контролю за додержанням законодавства про виконавче провадження, правильністю, своєчасністю та повнотою вчинення виконавчих дій державними виконавцями не має безперервного системного характеру, а реалізується шляхом проведення перевірок в будь-який, однак розумний, проміжок часу на розсуд начальника органу державної виконавчої служби.

Зважаючи на те, що нормативно-правовими актами не встановлено порядку здійснення начальником державної виконавчої служби нагляду і контролю за рішеннями та діями державного виконавця в межах виконавчого провадження, зокрема періодичності, строку та способу проведення контролю, то відповідач протиправно поставив у вину позивачу невиконання цього обов`язку.

На основі наведених міркувань та норм права, апеляційний суд вважає, що у поведінці позивача відсутній склад дисциплінарного проступку, а саме протиправна винна бездіяльність, яка полягає у невиконанні державним службовцем свого посадового обов`язку щодо нагляду і контролю за рішеннями та діями державного виконавця в межах виконавчого провадження.

Таким чином, наказ № 126/Д від 31.07.2020 року «Про накладення дисциплінарного стягнення стосовно ОСОБА_1 »., на думку апеляційного суду, є протиправним у зв`язку з чим його необхідно скасувати.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.

Судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року у справі № 140/11740/20 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Р. П. Сеник
Н. М. Судова-Хомюк
Повний текст постанови складений 25.03.2021 року