Справа № 440/7239/20
Суддя: О.В. Гіглава
Дата ухвалення: 2021-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/7239/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Гіглави О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Подільської районної у м. Полтаві ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради, ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення в частині, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

08 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради про:

- визнання протиправним та скасування рішення тридцятої сесії Подільської районної у м. Полтаві ради сьомого скликання від 30.08.2018 в частині: 1) надання дозволу громадянину ОСОБА_2 на виготовлення технічної документації для подальшої приватизації земельної ділянки розміром 1000,00 кв.м. по АДРЕСА_1 ; 2) відмови ОСОБА_1 в наданні дозволу на виготовлення технічної документації в зв`язку з тим, що йому земельна ділянка не виділялася;

- зобов`язання виконавчий комітет Подільської районної у м. Полтаві ради надати ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення технічної документації на земельну ділянку розміром 1000,00 кв.м. по АДРЕСА_1 , яка йому була виділена рішенням №45 від 21.01.1992 виконавчого комітету Ленінської районної у м. Полтаві ради.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що у 2018 році він звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації для подальшої приватизації земельної ділянки по АДРЕСА_1 , яка була виділена йому ще рішеннями Ленінської районної Ради народних депутатів від 19.06.1990 №242 та від 21.01.1992 №45. Разом з тим, рішенням тридцятої сесії Подільської районної у м. Полтаві ради сьомого скликання від 30.08.2018 ОСОБА_1 в наданні дозволу на виготовлення технічної документації відмовлено в зв`язку з тим, що йому земельна ділянка по АДРЕСА_1 не виділялася. Натомість, вказаним рішенням надано дозвіл громадянину ОСОБА_2 на виготовлення технічної документації для подальшої приватизації земельної ділянки розміром 1000,00 кв.м. по АДРЕСА_1 . Позивач зауважує, що в спірному випадку відповідач не мав чіткого порядку в введенні документації по обліку земельних ділянок, що призвело до виникнення помилок та неточностей в нумерації земельних ділянок по АДРЕСА_1 . Вказує, що з 1990 року він сплачує податок на землю за адресою АДРЕСА_1 . Також, позивач, як користувач суміжної земельної ділянки, надавав підписи на погодження меж своїм сусідам, які вже виготовили свідоцтва про право власності на свої земельні ділянки, а позивач до цього часу не може отримати таке свідоцтво на свою земельну ділянку по АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 14.12.2020 позовну заяву ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради про визнання протиправним та скасування рішення в частині, зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху. Позивачеві вказано усунути недоліки протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом надання до Полтавського окружного адміністративного суду: - позовної заяви та її копії у відповідності до кількості учасників справи, оформленої відповідно до вимог пункту 2 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України із зазначенням в якості відповідача Подільської районної у м. Полтаві ради, її повного найменування, місцезнаходження, поштового індексу, ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, відомих номерів засобів зв`язку, офіційної електронної адреси або адреси електронної пошти; - заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з цим позовом з доказами поважності причин пропуску позивачем такого строку або належних документальних доказів на підтвердження факту дотримання останнім строку звернення до суду.

20.01.2021 позивач усунув недоліки позовної заяви, визначені в ухвалі від 14.12.2020, надавши до суду заяву про поновлення строку для звернення до суду із адміністративним позовом та уточнену позовну заяву з її копіями із зазначенням в якості відповідача Подільської районної у м. Полтаві ради, її повного найменування, місцезнаходження, поштового індексу, ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, відомих номерів засобів зв`язку, офіційної електронної адреси або адреси електронної пошти.

Ухвалою суду від 25.01.2021 заяву ОСОБА_1 про поновлення строку для звернення до суду із адміністративним позовом задоволено. Визнано причини пропуску строку звернення ОСОБА_1 до суду з позовними вимогами до Подільської районної у м. Полтаві ради про визнання протиправним та скасування рішення в частині, зобов`язання вчинити певні дії поважними. Поновлено ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду з позовними вимогами до Подільської районної у м. Полтаві ради про визнання протиправним та скасування рішення в частині, зобов`язання вчинити певні дії. Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/7239/20 за позовом ОСОБА_1 до Подільської районної у м. Полтаві ради про визнання протиправним та скасування рішення в частині, зобов`язання вчинити певні дії. Вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні). Залучено Управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради (вул. Соборності, 36, м. Полтава, Полтавська область, 36014) до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача.

11.02.2021 судом отримано відзив Подільської районної у м. Полтаві ради на позов, у якому відповідач вказує, що відмова ОСОБА_1 в наданні дозволу на виготовлення технічної документації на земельну ділянку по АДРЕСА_1 зумовлена тим, що земельні ділянки по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 передані у власність іншим особам, а по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 не надано рішення попередніх років про виділення (відведення) йому земельної ділянки. Зауважує, що право отримати згоду на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі має лише її користувач. Крім того, позивач вже використав своє право на приватизацію земельної ділянки, оскільки рішенням дев`ятнадцятої сесії Подільської районної у м. Полтаві ради сьомого скликання від 18.05.2017 «Про передачу земельних ділянок у власність громадян» ОСОБА_1 передано у приватну власність земельну ділянку кадастровий номер :16:003:0283, площею 958 м2 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_4 . Аналіз норм Земельного кодексу України свідчить про наявність у позивача можливості отримати дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,10 га з метою передачі у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) однак за умови, якщо такого права він не використав раніше. З приводу позовних вимог ОСОБА_1 щодо скасування рішення від 30.08.2018 в частині надання дозволу громадянину ОСОБА_2 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 1000 м2 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) відповідач зауважує на тому, що факт надання дозволу на розробку проекту землеустрою ще не є вирішенням питання про передачу земельної ділянки у власність, оскільки цей дозвіл лише засвідчує намір щодо розпорядження земельною ділянкою. Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність не створює права на її отримання у власність поза встановленою законодавством процедурою /а.с. 63-67/.

15.02.2021 до суду від Подільської районної у м. Полтаві ради надійшла заява про залучення до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 , оскільки рішення тридцятої сесії Подільської районної у м. Полтаві ради від 30.08.2018 в частині надання дозволу громадянину ОСОБА_2 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 1000 м2 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), засвідчує його намір щодо розпорядження земельною ділянкою, а відтак, рішення у справі може вплинути на права та обов`язки цього громадянина.

Ухвалою суду від 16.02.2021 заяву Подільської районної у м. Полтаві ради про залучення до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 задоволено; залучено до участі у справі №440/7239/20 за позовом ОСОБА_1 до Подільської районної у м. Полтаві ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради, про визнання протиправним та скасування рішення в частині, зобов`язання вчинити певні дії в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_5 ).

У відповіді на відзив, що надійшла до суду 19.02.2021, позивач наполягає на тому, що в результаті розгляду Управлінням з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради звернення з приводу уточнення адреси по АДРЕСА_2 зазначено, що земельна ділянка, виготовлення документації по якій проводиться на ім`я ОСОБА_1 , розташована по АДРЕСА_1 . Це підтверджує сумніви з приводу того, що відповідачем облік земельних ділянок вівся з порушенням всіх існуючих норм і правил. Районна рада недобросовісно виконує свої обов`язки по видачі земельних ділянок, так як багато років тому видала земельну ділянку ОСОБА_1 , який всі останні роки сплачував за неї податки, підписував суміжним власникам земельних ділянок документи на приватизацію, однак не знайшовши на цю земельну ділянку документів на її виділення безпідставно передала її учаснику АТО ОСОБА_2 . Також позивач зазначає, що не має будь-яких земельних ділянок, за рахунок яких ним могло бути використане право на приватизацію, оскільки рішення про надання йому дозволу на приватизацію земельної ділянки за адресою АДРЕСА_4 скасоване в судовому порядку. На переконання позивача, відповідач не зважає і не дає оцінку доказам, що маються у матеріалах справи, а саме, квитанціям про сплату позивачем земельного податку за користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , акту прийомки межових знаків, підписаних ОСОБА_1 його сусідами власниками суміжних земельних ділянок ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 і ОСОБА_6 . Позивач вказує на надання ним до матеріалів справи доказів, які підтверджують, що між садибами АДРЕСА_6 і АДРЕСА_2 існує садиба під номером 4 і користувачем вказаної земельної ділянки вже майже 17 років являється саме ОСОБА_1 /а.с. 126-128/./

Треті особи - Управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради та ОСОБА_2 правом на надання письмових пояснень у справі у визначений судом строк не скористались.

Згідно з частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

За відсутності клопотань сторін про розгляд справи у відкритому судовому засіданні чи за правилами загального позовного провадження, зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та повідомлених обставин, суд розглянув справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та спірні правовідносини.

04.07.2018 ОСОБА_1 звернувся до Подільської районної у м. Полтаві ради із заявою, в якій просив у зв`язку зі зміщенням та збільшенням земельних ділянок по АДРЕСА_4 з 589 кв.м. на 1000 кв.м. надати або присвоїти нову адресу ділянці, що перебуває в його користуванні з 21.01.1992, а також надати йому дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення, відновлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості площею 1000 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за новою адресою /а.с. 99/.

До вказаної заяви позивач додав копії наступних документів: - паспорту громадянина України; - ідентифікаційного номеру; - рішення виконавчого комітету Ленінської районної Ради народних депутатів м. Полтави від 21.01.1992 №45; - плану земельної ділянки; - довідки ГУ ДФС у Полтавській області про відсутність заборгованості по сплаті земельного податку у гр. ОСОБА_1 ; - інформаційного листа ГУ ДФС у Полтавській області про сплату земельного податку ОСОБА_1 ; - технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок по АДРЕСА_1 ; - збірного кадастрового плану суміжних землевласників та землекористувачів земельної ділянки гр. ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ; - акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання; - листа НВТОВ «Інтерагроцентр» про уточнення адреси земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2 /а.с. 100-112/.

У подальшому, 31.07.2018 ОСОБА_1 до раніше поданої ним 04.07.2018 заяви подав до Подільської районної у м. Полтаві ради додаткову заяву, в якій просив у зв`язку зі зміщенням та збільшенням земельних ділянок по АДРЕСА_4 з 589 кв.м. на 1000 кв.м. надати або присвоїти нову адресу ділянці, що перебуває в його користуванні з 21.01.1992, а також надати йому дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення, відновлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості площею 1000 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за новою адресою /а.с. 113/.

До вказаної додаткової заяви позивач додатково долучив копію рішення виконавчого комітету Ленінської районної Ради народних депутатів м. Полтави від 19.06.1990 №242 /а.с. 114/.

За результатами розгляду вказаних заяв рішенням тридцятої сесії сьомого скликання Подільської районної у м. Полтаві ради від 30.08.2018 відмовлено гр. ОСОБА_1 , що мешкає: АДРЕСА_7 , у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) в зв`язку з тим, що земельні ділянки по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 передані у власність іншим особам, а по АДРЕСА_1 не надане рішення попередніх років про виділення (відведення) земельної ділянки /а.с. 117/.

Між тим, 08.05.2018 до Подільської районної у м. Полтаві ради надійшла заява ОСОБА_2 від 07.05.2018 з проханням надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1000 м2 по АДРЕСА_1 , як учаснику бойових дій (учасник АТО) /а.с. 88/.

За результатами розгляду вказаної заяви рішенням тридцятої сесії сьомого скликання Подільської районної у м. Полтаві ради від 30.08.2018 вирішено враховуючи лист управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради за №01-02-01-16/1197 від 27.06.2018 дозволити гр. ОСОБА_2 виготовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею: 1000 м2 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), згідно з кадастровим планом виготовленим ТОВ «Полтавська експертна землевпорядна компанія» /а.с. 98/.

Не погодившись з рішенням тридцятої сесії сьомого скликання Подільської районної у м. Полтаві ради від 30.08.2018 в частині: 1) надання дозволу громадянину ОСОБА_2 на виготовлення технічної документації для подальшої приватизації земельної ділянки розміром 1000,00 кв.м. по АДРЕСА_1 ; 2) відмови ОСОБА_1 в наданні дозволу на виготовлення технічної документації в зв`язку із тим, що йому земельна ділянка не виділялася, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірному рішенні в оскаржуваній, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Частиною 1 статті 3 Земельного кодексу України (надалі - ЗК України) визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з приписами частини 1 статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно з частиною 1 статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах:

а) для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району;

б) для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара;

в) для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара;

г) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара;

ґ) для індивідуального дачного будівництва - не більше 0,10 гектара;

д) для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара.

Згідно з частиною 1 статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до вимог статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Повноваження районних у містах рад у галузі земельних відносин визначаються міськими радами (стаття 11 ЗК України).

Відповідачем не заперечується належність до його повноважень вирішення питань, порушених у заявах позивача у справі.

За умовами частини 6 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 7 статті 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до положень частин 5-7 статті 79-1 ЗК України формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

Відтак, законодавець відносить проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) до різних за своєю суттю документів із землеустрою.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про землеустрій» проект землеустрою - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом; технічна документація із землеустрою - сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель без застосування елементів проектування.

За змістом статті 25 Закону України «Про землеустрій» документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації.

До видів документації із землеустрою відносять, зокрема: г) проекти землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; і) технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Стаття 55 Закону України «Про землеустрій» визначає, що у разі якщо на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) передбачається здійснити передачу земельних ділянок державної чи комунальної власності у власність чи користування, така технічна документація розробляється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України (у випадках, передбачених законом).

Згідно з частиною 1 статті 123 ЗК України надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) або їхніх спадкоємців чи особи, яка подала заяву про визнання спадщини відумерлою, якщо така справа прийнята до провадження судом або іншої, визначеної законом особи.

Отже, право отримати згоду на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі має її користувач.

Відмовляючи позивачу у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) відповідач у оскаржуваному рішенні зазначив про те, що земельні ділянки по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 передані у власність іншим особам, а по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 не надане рішення попередніх років про виділення (відведення) земельної ділянки /а.с. 117/.

З цього приводу слід зазначити, що до відзиву на позовну заяву відповідачем не було надано будь яких документальних доказів, які б підтверджували передачу земельних ділянок по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 у власність іншим особам.

Натомість, судовим розглядом встановлено, що 19.06.1990 виконавчим комітетом Ленінської районної Ради народних депутатів м. Полтави прийнято рішення №242, яким виділено земельну ділянку по АДРЕСА_3 площею 589 кв.м. для будівництва житлового будинку гр. ОСОБА_1 /а.с. 6/.

У подальшому, рішенням виконавчого комітету Ленінської районної Ради народних депутатів м. Полтави від 21.01.1992 №45 вирішено виділити земельну ділянку по АДРЕСА_2 площею 1000 кв.м. для будівництва житлового будинку гр. ОСОБА_1 /а.с. 5/.

Згідно архівного витягу з протоколу №1 засідання виконавчого комітету Ленінської районної Ради народних депутатів від 21.01.1992 №45 гр. ОСОБА_1 вирішено виділити земельну ділянку по АДРЕСА_3 площею 1000 кв.м. для будівництва житлового будинку /а.с. 85/.

Тобто, вказаними документами підтверджується виділення позивачу земельної ділянки по АДРЕСА_4 спочатку площею 589 кв.м. з подальшим збільшенням її розміру до 1000 кв.м.

При цьому, у спірному випадку виникли неточності з адресою місцезнаходження виділеної позивачу земельної ділянки по АДРЕСА_4 внаслідок порушення нумерації земельних ділянок.

Так, в ході розроблення технічної документації на замовлення ОСОБА_1 , НВТОВ «Інтерагроцентр» звернулося до Управління з питань містобудування та архітектури з проханням уточнити адресу земельної ділянки, яка була виділена гр. ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 , площею 0,1000 га, для будівництва житлового будинку відповідно до рішення Виконавчого комітету Ленінської районної Ради народних депутатів №45 від 21.01.1992 у зв`язку з тим що адреса, вказана у даному рішенні, зареєстрована за сусіднім землекористуванням /а.с. 29/.

У відповідь на вказаний лист Управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради листом від 15.06.2018 №01-02-01-16/1090 повідомило НВТОВ «Інтерагроцентр» про те, що згідно з кадастровим планом з координатами, що виконаний НВТОВ «Інтерагроцентр» та відповідно до топографічних матеріалів М 1:5000 земельна ділянка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ; інформація про зміну або присвоєння нової адреси зазначеної земельної ділянки в технічному архіві управління відсутня /а.с. 112/.

Суд зауважує, що копія листа Управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради листом від 15.06.2018 №01-02-01-16/1090 додавалася позивачем до його заяв від 04.07.2018 та від 31.07.2018, в яких крім надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення, відновлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості площею 1000 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, останній також просив відповідача у зв`язку зі зміщенням та збільшенням земельних ділянок по АДРЕСА_4 з 589 кв.м. на 1000 кв.м. надати або присвоїти нову адресу ділянці, що перебуває в його користуванні з 21.01.1992.

Однак, приймаючи оскаржуване рішення від 30.08.2018 в частині відмови ОСОБА_1 в наданні дозволу на виготовлення технічної документації Подільська районна у м. Полтаві рада взагалі не розглянула та не вирішила порушеного позивачем у заявах від 04.07.2018 та від 31.07.2018 питання щодо надання чи присвоєння нової адреси земельній ділянці, виділеній останньому ще рішеннями виконавчого комітету Ленінської районної Ради народних депутатів м. Полтави від 19.06.1990 №242 та від 21.01.1992 №45.

У ході розгляду справи Подільською районною у м. Полтаві радою до суду не було надано жодних доказів, які б підтверджували вжиття нею заходів з метою з`ясування дійсного місцезнаходження виділеної позивачу земельної ділянки по АДРЕСА_4 , її межування чи накладення на земельні ділянки за адресами АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , необхідності присвоєння виділеній позивачу земельній ділянці нової адреси, тощо.

Крім того, судом відмічаються ті обставини, що позивач ОСОБА_1 згідно з даними інформаційної системи органів ДФС є землекористувачем за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 0,1 га, перебуває на обліку як платник земельного податку з фізичних осіб, своєчасно та в повному обсязі сплачує такий земельний податок, а також останнім, як користувачем суміжної земельної ділянки по АДРЕСА_4 , надавалися підписи на погодження меж земельних ділянок своїм сусідам з метою документального оформлення права власності останніх на такі земельні ділянки, про що свідчать наявні у матеріалах справи листи та довідка ГУ ДФС у Полтавській області, квитанції про сплату земельного податку, акти встановлення та погодження меж земельної ділянки та пояснення землекористувачів суміжних земельних ділянок /а.с. 14, 16-19, 20-21, 23-25, 105/.

Зі змісту оскаржуваного рішення від 30.08.2018 судом не встановлено, що відповідачем при його прийнятті надавалася оцінка вказаним обставинам.

У відзиві на позовну заяву відповідач також не відхилив доводи позивача з приводу посилань на вказані обставини.

Що ж стосується посилань відповідача у відзиві на позовну заяву на те, що ОСОБА_1 вже використав своє право на приватизацію земельної ділянки, оскільки рішенням дев`ятнадцятої сесії Подільської районної у м. Полтаві ради сьомого скликання від 18.05.2017 «Про передачу земельних ділянок у власність громадян» ОСОБА_1 передано у приватну власність земельну ділянку кадастровий номер :16:003:0283, площею 958 м2 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_4 , як на підставу, що свідчить про правомірність винесеного рішення в частині відмови у наданні дозволу на виготовлення технічної документації, то судом такі посилання оцінюються критично, оскільки зазначені обставини не були підставою для прийняття спірного рішення.

Враховуючи викладене, оскільки під час розгляду заяв ОСОБА_1 від 04.07.2018 та від 31.07.2018 Подільська районна у м. Полтаві рада допустила неповне з`ясування обставин, не вирішила усіх порушених заявником у заявах питань, не вжила належних заходів з метою з`ясування та встановлення дійсного місцезнаходження виділеної позивачу земельної ділянки по АДРЕСА_4 , її межування чи накладення на земельні ділянки за адресами АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , необхідності присвоєння виділеній позивачу земельній ділянці нової адреси, а також не надала суду будь яких документальних доказів, які б підтверджували передачу земельних ділянок по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 у власність іншим особам, суд доходить висновку про безпідставність та необґрунтованість прийнятого тридцятою сесією сьомого скликання Подільської районної у м. Полтаві ради рішення від 30.08.2018 в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості).

Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправним та скасування рішення тридцятої сесії сьомого скликання Подільської районної у м. Полтаві ради від 30.08.2018 в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) підлягають задоволенню.

Водночас, щодо позовних вимог ОСОБА_1 в частині зобов`язання відповідача надати йому дозвіл на виготовлення технічної документації на земельну ділянку розміром 1000,00 кв.м. по АДРЕСА_1 , яка йому була виділена рішенням №45 від 21.01.1992 виконавчого комітету Ленінської районної у м. Полтаві ради, суд зазначає наступне.

Спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005 (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Частиною 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Разом з тим, враховуючи встановлені обставин справи, зокрема те, що під час розгляду заяв ОСОБА_1 від 04.07.2018 та від 31.07.2018 відповідач неповно з`ясував усі обставини справи, не надав їм належної оцінки, не вирішив всіх порушених заявником у заявах питань, не вжив належних заходів з метою з`ясування та встановлення дійсного місцезнаходження виділеної позивачу земельної ділянки по АДРЕСА_4 , її межування чи накладення на земельні ділянки за адресами АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , необхідності присвоєння виділеній позивачу земельній ділянці нової адреси, суд доходить висновку, що належним та достатнім способом захисту прав позивача у спірних відносинах є зобов`язання Подільської районної у м. Полтаві ради повторно розглянути заяви ОСОБА_1 від 04.07.2018 (вх.№02-19/466 від 04.07.2018) та від 31.07.2018 (вх.№02-19/523 від 31.07.2018) з урахуванням висновків суду.

Вирішуючи вимоги позивача в частині визнання протиправним та скасування рішення тридцятої сесії сьомого скликання Подільської районної у м. Полтаві ради від 30.08.2018 в частині надання дозволу громадянину ОСОБА_2 на виготовлення технічної документації для подальшої приватизації земельної ділянки розміром 1000,00 кв.м. по АДРЕСА_1 , суд не вбачає підстав для їх задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Тобто, захисту адміністративним судом підлягають порушені права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Як слідує з матеріалів справи, 08.05.2018 до Подільської районної у м. Полтаві ради надійшла заява ОСОБА_2 від 07.05.2018 з проханням надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1000 м2 по АДРЕСА_1 , як учаснику бойових дій (учасник АТО) /а.с. 88/.

За результатами розгляду вказаної заяви рішенням тридцятої сесії сьомого скликання Подільської районної у м. Полтаві ради від 30.08.2018 вирішено враховуючи лист управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради за №01-02-01-16/1197 від 27.06.2018 дозволити гр. ОСОБА_2 виготовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею: 1000 м2 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), згідно з кадастровим планом виготовленим ТОВ «Полтавська експертна землевпорядна компанія» /а.с. 98/.

Тобто, вказане рішення не стосується безпосередньо позивача, а прийнято відносно гр. ОСОБА_2 .

Відтак, враховуючи те, що фактичне надання дозволу на розробку проекту землеустрою ще не є вирішенням питання про передачу земельної ділянки у власність, оскільки цей дозвіл лише засвідчує намір щодо розпорядження земельною ділянкою, суд доходить висновку, що рішення тридцятої сесії сьомого скликання Подільської районної у м. Полтаві ради від 30.08.2018 в частині надання дозволу гр. ОСОБА_2 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 не порушує прав та охоронюваних законом інтересів ОСОБА_1 .

Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За змістом частини 3 статті 139 Кодексу при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись приписами вказаних норм, а також зважаючи на часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , сума судових витрат, яка підлягає стягненню на користь позивача за рахунок Подільської районної у м. Полтаві ради, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, складає 420,40 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_8 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Подільської районної у м. Полтаві ради (вул. Анатолія Кукоби, буд. 39, м. Полтава, Полтавська область, 36022, ідентифікаційний код 05384710), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради (вул. Соборності, 36, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код 24388285), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_5 ), про визнання протиправним та скасування рішення в частині, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення тридцятої сесії сьомого скликання Подільської районної у м. Полтаві ради від 30.08.2018 в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості).

Зобов`язати Подільську районну у м. Полтаві раду повторно розглянути заяви ОСОБА_1 від 04.07.2018 (вх.№02-19/466 від 04.07.2018) та від 31.07.2018 (вх.№02-19/523 від 31.07.2018) з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок Подільської районної у м. Полтаві ради судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 420,40 грн (чотириста двадцять гривень сорок копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Гіглава