Справа № 560/8460/20
Суддя: Козачок І.С.
Дата ухвалення: 2021-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/8460/20
УХВАЛА

29 березня 2021 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Козачок І.С. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної Гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_2 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної Гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання нарахувати та виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Військова частина НОМЕР_1 подала клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку із пропуском позивачем строку звернення до суду. Посилається на вимоги частини п`ятої статті 122 КАС України.

Дослідивши клопотання та докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що клопотання задоволенню не підлягає зважаючи на наступне.

Відповідно до статей 1, 2 Закону України Про індексацію грошових доходів населення від 03.07.1991 №1282-XII, індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру та до яких віднесено, зокрема, оплату праці (грошове забезпечення). Абзацом 2 статті 2 Закону України Про оплату праці від 24.03.1995 №108/95-ВР встановлено, що додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Індексація, будучи однією з мінімальних державних гарантій оплати праці, по суті є і складовою заробітної плати в частині додаткової заробітної плати.

Суд звертає увагу на висновки Конституційного Суду України у рішенні від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 де Суд розглянув звернення щодо офіційного тлумачення положення частини 2 статті 233 Кодексу законів про працю України ( також КЗпП України) в аспекті того, чи поширюється необмежений строк звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати на вимоги про стягнення ненарахованих роботодавцем сум індексації заробітної плати та компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати.

Так, згідно з частиною 2 статті 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Конституційний Суд України у вищевказаному рішенні зазначив, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. На думку Конституційного Суду України, спір щодо стягнення не виплачених власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати є спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про оплату праці. На підставі системного аналізу положень законодавства Конституційний Суд України дійшов висновку, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Це право працівника відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складових конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів працівників і роботодавців.

Водночас, частиною 3 статті 122 КАС України визначено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Верховний Суд України у постанові від 17 лютого 2015 року по справі №21-8а15, окрім іншого зазначив, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Умови проходження більшості видів публічної служби, зокрема й у питаннях щодо оплати праці військовослужбовців, регулюються як спеціальним законодавством, так і загальними нормами трудового законодавства, тобто нормами законодавства про працю. Зважаючи на це, ч. 5 ст. 122 КАС України в даному випадку є загальною нормою, так як прямо не передбачає строк звернення до суду у справах щодо стягнення заробітної плати (індексації грошового забезпечення, компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати тощо), а частина 2 статті 233 КЗпП України конкретизує предмет судового захисту та встановлює, що в цьому разі звернення до суду не обмежується будь-яким строком.

Суд вважає, що в межах спірних правовідносин слід застосовувати статтю 233 КЗпП України, відтак підстав для залишення без розгляду позовної заяви суд не вбачає, тому клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 121, 122, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

у задоволенні клопотання про залишення без розгляду адміністративного позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Головуючий суддя І.С. Козачок