Справа № 380/11820/20
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2021-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2021 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Гавдик З.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 380/11820/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Львівській області, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 02.09.2019 року № 0-1329, від 02.09.2019 року № 0-1329, від 02.09.2019 року № 0-1329, від 02.09.2019 року № 0-1329/2018.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 12.01.2020 року отримав лист ГУ ДПС у Львівській області, до якого було додано спірні податкові повідомлення рішення, відповідно до яких за період з 2016 по 2018 року визначено суму податкового зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості.

Як вбачаться із оскаржуваних ППР і листа ГУ ДПС у Львівській області від 09.12.2019 року були сформовані на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за період набуття їх позивачем на праві власності з 2016 рік, а саме:

- реєстраційний номер об`єкту 48 (нежитлова будівля - ремонтна майстерня (автопарку) поз.9) загальною площею 337, 2м2 за адресою АДРЕСА_1 , дата реєстрації - 22.07.2016 р.

- реєстраційний номер об`єкту 48 (нежитлова будівля - зерносклад; № 2 поз.2) загальною площею 1265, 5м2 за адресою: АДРЕСА_1 , дата реєстрації - 22.07.2016 р.

- реєстраційний номер об`єкту 48 (нежитлова будівля - зерносклад; № 1 поз.8) загальною площею 1333, 2м2 за адресою : АДРЕСА_1 , дата реєстрації - 22.07.2016 р.

- реєстраційний номер об`єкту 48 (нежитлова будівля автомобільна вага, поз.1) загальною площею 63,4м2 за адресою : АДРЕСА_1 , дата реєстрації 22.07.2016 р.

- реєстраційний номер об`єкту 48 (нежитлова будівля - зерносклад; № 3 поз.4) загальною площею 253, 6м2 за адресою: АДРЕСА_1 , дата реєстрації - 22.07.2016 р.

- реєстраційний номер об`єкту 48 (нежитлова будівля автозапчастин (автопарку), поз. 10) загальною площею 65, 6м2 за адресою: АДРЕСА_1 , да реєстрації - 22.07.2016 р.

- реєстраційний номер об`єкту 48 (нежитлова будівля - під навіс(воросушка), поз.7) загальною площею 65, 6м2 за адресою: АДРЕСА_1 , дата реєстрації 22.07.2016 р.,

тобто на нерухоме майно яке відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, відноситься до будівель і споруд призначених безпосередньо для використання у сільськогосподарській діяльності, чого відповідач ніколи заперечував, а лише виходив з того, що як фізична особа позивач не є сільськогосподарським товаровиробником, що використовує вказані будівлі своїй сільськогосподарській діяльності, а відтак не звільнений від сплати цього податку, оскільки на думку відповідача такими виробниками можуть були юридичні особи та фізичні особи-підприємці.

Позивач зазначає, що на момент виникнення спірних правовідносин був та продовжує бути засновником та керівником фермерського господарства «Бонсай», яке зареєстроване в с. Карів, Сокальського р-ну, Львівської області, та здійснює свою фактичну діяльність та території цієї сільської ради, де і знаходяться вищевказані об`єкти нерухомого майна сільськогосподарського призначення, на яке йому нараховано податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки. Про те, що названі об`єкти використовувалися і використовуються ФГ «Бонсай» саме в цілях сільськогосподарського товаровиробництва, підтверджується довідкою виданою Карівською сільською радою № 013/6/2020 від 16.03.2020 року, та те, що вказані об`єкти були придбані у ФГ «ЗАХІД -АГРО», яке використовувало його також виключно за сільськогосподарським призначенням з 2004 по 2016 і в свою чергу придбало їх, як розподілене майно колгоспу у пайовиків, як цілісний майновий комплекс (склад запчастин, автопарк, зерносклади 1, 2, 3, 4 і вагова) розташовані на території Карівської сільської ради, за адресою АДРЕСА_1 на земляхсільськогосподарського призначення.

Позивач як фізична особа не є платником податку на вказане нерухоме майно відмінне від земельної ділянки яке призначене для сільськогосподарського товаровиробництва і фактичне, використовувалось з такою метою, а відтак на нього розповсюджувалася пільга передбачена пункту «ж» підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, відповідно до якої не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву, в якому відповідач проти позову заперечив, з підстав, що враховуючи те, що фізична особа ОСОБА_1 не є зареєстрований як підприємець, не є виробником сільськогосподарської продукції, нараховані суми податку відповідно до податкових повідомлень-рішень від 02.09.2019 № 0-1329; №0134960- 5806-1329 та від 19.01.2020 №0-1329/2018 є правомірними та підлягають сплаті.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 246 КАС України, суд зазначає, що 16.12.2020 року відкрито спрощене провадження у даній адміністративній справі.

Судом встановлені наступні обставини:

02.09.2019 року Головним управлінням ДПС у Львівській області прийнято податкове повідомлення-рішення №0-1329, яким позивачу визначено за 2018 рік суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості 1770,29 грн.

02.09.2019 року Головним управлінням ДПС у Львівській області прийнято податкове повідомлення-рішення №0-1329, яким позивачу визначено за 2018 рік суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості 23,08 грн.

02.09.2019 року Головним управлінням ДПС у Львівській області прийнято податкове повідомлення-рішення №0-1329, яким позивачу визначено за 2018 рік суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості 9415,47 грн.

02.09.2019 року Головним управлінням ДПС у Львівській області прийнято податкове повідомлення-рішення №0-1329/2018, яким позивачу визначено за 2018 рік суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості 1831,72 грн.

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач вважає спірні рішення відповідача протиправними та таким, що підлягають скасуванню, оскільки не відповідає по суті та змісту вимогам ПК України.

Судом враховуються аргументи наведені позивачем про протиправність спірних рішень з наступних підстав згідно встановлених судом обставин та вимог законодавства:

Позивач є власником нежитлових приміщень (будівель), розташованого за адресою: Львівська область, Сокальський р-н, с. Карів, АДРЕСА_1, дата реєстрації - 22.07.2016 року, а саме:

- реєстраційний номер об`єкту 48 (нежитлова будівля - ремонтна майстерня (автопарку) поз.9) загальною площею 337, 2м2;

- реєстраційний номер об`єкту 48 (нежитлова будівля - зерносклад;

№ 2 поз.2) загальною площею 1265, 5м2;

- реєстраційний номер об`єкту 48 (нежитлова будівля - зерносклад; № 1 поз.8) загальною площею 1333, 2м2;

- реєстраційний номер об`єкту 48 (нежитлова будівля автомобільна вага, поз.1) загальною площею 63,4м2;

- реєстраційний номер об`єкту 48 (нежитлова будівля - зерносклад; № 3 поз.4) загальною площею 253, 6м2;

- реєстраційний номер об`єкту 48 (нежитлова будівля автозапчастин (автопарку), поз. 10) загальною площею 65, 6м2;

- реєстраційний номер об`єкту 48 (нежитлова будівля - під навіс(воросушка), поз.7) загальною площею 65, 6м2.

Згідно із ст. 265 ПК України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, транспортного податку та плати за землю.

Згідно із п.п. 266.1.1., п.п. 266.2.1., п.п. 266.3.1., п.п. 266.3.2. ст. 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка. Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Згідно п.п. «ж» п. 266.2.2. ст. 266 ПК України, не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17 серпня 2000 року № 507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000 (далі - ДК 018-2000), призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Судом враховується аргументи позовних вимог позивача, оскільки спірне оподаткування наявного у позивача нежитлового приміщення (будівлі) податком на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, є протиправним з тих підстав, що згадані будівлі, віднесений до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та використовується позивачем за сільськогосподарським призначенням. Відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів про те, що позивач згадані приміщення здає в оренду, лізинг, позичку тощо.

З цих же підстав судом не враховуються заперечення відповідача викладені у відзиві на позовну заяву, оскільки відповідач не подав доказів приналежності вищевказаного приміщення позивача до переліку об`єктів, які є об`єктом оподаткування. З наявних у справі доказів судом встановлено приналежності приміщення «телятника» до об`єктів нерухомості, які не є об`єктом оподаткування, до яких віднесено споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Відповідно спірне податкові повідомлення-рішенні, винесені Головним управлінням Державної податкової служби у Львівській області є протиправними та підлягають скасуванню.

Судом не враховуються заява позивача про стягнення на користь позивача з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1500 грн., оскільки в справі наявний ордер на надання правничої (правової) допомоги адвокатом Савка Р.І., однак в справі відсутні докази (договорів, рахунків тощо) на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 840,80 грн., сплаченого позивачем.

Стосовно решти суми судового збору 2522,40 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Частиною 1 ст. 1 вказаного Закону передбачено, що судовий збір це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, зокрема, в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Згідно з ч. 2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Пунктом 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №787 від 03.09.2013, передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

Зважаючи на те, що позивачем сплачено судовий збір в більшому розмірі, ніж передбачено Законом України «Про судовий збір», тому суд дійшов висновку наявність підстав для про повернення судового збору в розмірі переплаченої суми, а саме - 2522,40 грн. з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Головного управління ДПС у Львівській області (79003, м. Львів, вул. Стрийська, 35) про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень, - задоволити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 02.09.2019 року № 0-1329.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 02.09.2019 року № 0-1329.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 02.09.2019 року № 0-1329.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 02.09.2019 року № 0-1329/2018.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Львівській області (, м. Львів, вул. Стрийська, 35) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) 840,80 грн. сплаченого судового збору.

Повернути ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) з Державного бюджету України судовий збір у сумі 2522,40 грн.

У присудження судових витрат на правничу допомогу - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп. 15.5. п. 15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Рішення суду складено в повному обсязі 29.03.2021 року.

Суддя Гавдик З.В.