Справа № 380/7135/20
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2021-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/7135/20 пров. № А/857/649/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Затолочного В.С., Качмара В.Я.

з участю секретаря судового засідання Хомича О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_2 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року (суддя першої інстанції Кравців О.Р., м. Львів, повний текст складено 10.11.2020),

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про:

визнання протиправним дій військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення за період за період з 01.01.2013 по 19.07.2018;

зобов`язання військової частини НОМЕР_2 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2013 по 19.07.2018 з врахуванням січня 2008 та березня 2018 року як базових місяців для розрахунку;

визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 20.07.2018 по 06.05.2020;

зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 20.08.2018 по 06.05.2020 з врахуванням січня 2008 року та березня 2018 року як базових місяців.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2013 до 19.07.2018, з врахуванням січня 2008 року та березня 2018 року як базових. Зобов`язано військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2013 по 31.12.2015, з врахуванням січня 2008 року як базового місяця, з врахуванням виплачених сум. Зобов`язано військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 19.07.2018, з врахуванням січня 2008 року та березня 2018 року як базових місяців. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Із таким судовим рішенням не погодилася військова частина НОМЕР_2 та подала апеляційну скаргу. Вважає його постановленим з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення в частині задоволення позовних вимог. Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, зазначає, що виплата сум індексації грошового забезпечення має здійснюватися у межах виділених коштів установ та організацій, що передбачені на ці цілі та механізм не передбачає нарахування виплати індексації працівникам за попередні періоди. Станом на момент прийняття наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) про виключення списків особового складу частини, позивач погодив проведення з ним усіх необхідних розрахунків та відповідно не оскаржував своє звільнення, переведення та/або наказ про виключення зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення.

Щодо нарахування та виплати індексації у зменшеному розмірі в періоди січня 2013 по грудень 2015 роки військова частина НОМЕР_2 вважає неправомірними та необґрунтованими такі вимоги, оскільки відповідно до пункту 5 Постанови КМУ від 17.07.2003 №1078 вказано, що у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації. Отже, базовим місяцем вважається місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної зарплати, пенсії стипендії виплат із соціального страхування чи зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати). При розрахунку індексації грошового забезпечення позивачу повинні братись не тільки січень 2008 року та березень 2018 року як базові місяці, а ще і квітень, вересень 2013 року та січень 2014 року, оскільки в ці періоди позивач отримав грошову винагороду в збільшеному розмірі, що підтверджено виданою ОСОБА_2 довідкою Львівського територіального архівного відділу Галузевого державного архіву Міністерства оборони України. Отже, військовою частиною НОМЕР_2 проводилось нарахування та виплата індексації грошового забезпечення позивачу в період з січня 2013 року по грудень 2014 року з врахуванням квітня, вересня 2013 року та січня 2014 року. Також, проводилось нарахування індексації грошового забезпечення позивачу в період з березня 2018 року по день його звільнення з військової служби з врахуванням базового місяця березня 2018 року. Таким чином, позивачем не вірно вказується нарахування індексації грошового забезпечення в період 2013 по 2015 роки, оскільки в цей період в цілому у позивача відбулося збільшення грошового доходу, що підтверджується архівною довідкою Територіального архівного відділу Галузевого державного архіву Міністерства оборони України. Крім того, суд постановляючи рішення нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення з врахуванням січня 2008 року та березня 2018 року як базових місяців фактично вийшов за межі своїх повноважень, оскільки нарахування суми індексації за певний період часу з конкретно визначеними базовими місяцями належить до дискреційних повноважень військової частини НОМЕР_2 .

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав.

У судовому засіданні представник відповідача Солтис Р.Р. підтримав вимоги апеляційної скарги та надав пояснення, аналогічні викладеним в ній. Представник позивач ОСОБА_3 заперечив апеляційні вимоги.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 згідно з посвідченням серії НОМЕР_3 від 26.12.2019 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №142 від 19.07.2018 капітана ОСОБА_1 , інженера центру телекомунікацій польового зв`язку, призначеного наказом Командувача повітряних Сил Збройних Сил України від 05.07.2018 №342 начальником служби безпеки дорожнього руху військової частини НОМЕР_1 , визнано таким, що справи та посаду здав та вибув до нового місця служби м. Львів. З 19.07.2018 виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (а.с.12).

За відомостями архівної довідки від 10.07.2020 в архівних документах військової частини НОМЕР_2 відображено нарахування грошового забезпечення позивачу за періоди з січня 2013 року по грудень 2015 року. Так, позивачу виплачувалася індексація: у 2013 році, крім місяців: квітень-грудень 2013 року; у 2014 році, крім місяців: січень-квітень 2014 року, серпень-жовтень 2014 року; у 2015 році виплачено у кожному місяці (а.с.21-24).

Відповідно до довідки про розміри щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпечення та одноразових видів грошового забезпечення позивача, за підписом командира військової частини НОМЕР_2 , позивачу з січня 2016 року по липень 2018 року індексація грошового забезпечення не виплачувалася.

У вказаній довідці зазначено, що базовий місяць для нарахування індексації грошового забезпечення грудень 2014 року у зв`язку з появою надбавки за класність та березень 2018 року у зв`язку з підняттям посадового окладу (а.с.16-18).

Згідно наказу командувача повітряного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по стройовій частині) №99 від 06.05.2020 майора ОСОБА_1 колишнього начальника служби безпеки дорожнього руху, звільненого наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 21.04.2020 №251 у запас за підпунктом «к» (які проходять військову службу за контрактом, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або до оголошення демобілізації, та які вислужили не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час дії особливого періоду) з правом носіння військової форми одягу, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», визнано таким, що 06.05.2020 справи та посаду здав, 06.05.2020 виключений зі списків особового складу та знятий зі всіх видів забезпечення і направлений на військовий облік до Личаківсько-Залізничного ОРВК м. Львова (а.с.13-14).

Із довідки 11 комендатури охорони та обслуговування №350/173/171/170 від 13.07.2020 видно, що позивачу з 20.07.2018 по день звільнення не виплачувалася індексація у період з липня 2018 року по листопад 2018 року, з грудня 2018 року по день звільнення позивачу виплачувалася індексація у кожному місяці. Також, у довідці зазначено, що нарахування та виплата індексації здійснювалася відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (зі змінами) в межах фонду грошового забезпечення. Враховуючи, що у березні 2018 року у військовослужбовців посадові оклади збільшилися, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації розраховується з квітня 2018 року, право на індексацію грошового забезпечення настає в грудні 2018 року (а.с.19-20).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що визначення базового місяця залежить тільки від зміни розміру тарифної ставки (посадового окладу), яка вперше відбулась у січні 2008 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка набрала чинності 01 січня 2008 року та втратила чинність 01.03.2018 у зв`язку з прийняттям наказу Міністерства оборони України від 01.03.2018 №90 «Про встановлення тарифних розрядів осіб офіцерського складу Збройних Сил України». Відтак, підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення, зокрема, посадових окладів особи. Зміна розміру доплат, надбавок та премій не випливає на встановлення базового місяця індексації для початку обчислення індексу споживчих цін при нарахуванні індексації. Підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців за період з січня 2008 року по березень 2018 року, що є підставою для встановлення іншого базового місяця для проведення індексації, не відбувалося. Отже, базовим місяцем при проведенні індексації грошового забезпечення позивача з 01.01.2013 по 31.12.2015 є січень 2008 року, в якому Постановою №1294 встановлені підвищені розміри посадових окладів військовослужбовців, а не квітень, вересень 2013 року та січень 2014 року. Таким чином, у період з січня 2013 року по грудень 2015 року позивачу нарахування індексації здійснювалось неправильно та призвело до нарахування індексації грошового забезпечення у занижених розмірах, оскільки при нарахуванні індексації грошового забезпечення позивачу невірно встановлено базовий місяць у зв`язку зі зміною розмірів грошового забезпечення. Крім того, з січня 2016 року по липень 2018 року позивачу взагалі не нараховано індексації грошового забезпечення. Обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у відповідача обов`язку щодо нарахування індексації грошового забезпечення позивачу. Відтак, суд дійшов висновку про протиправність дій військової частини НОМЕР_2 щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2013 по 19.07.2018 та з метою ефективного захисту прав позивача вважає за доцільне зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2013 по 31.12.2015, з врахуванням січня 2008 року як базового, з врахуванням виплачених сум та зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 19.07.2018, з врахуванням січня 2008 року та березня 2018 року як базових.

Щодо позовних вимог до військової частини НОМЕР_1 , то такі позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки у вказаний період відповідачем здійснено відповідне нарахування та виплату, з урахуванням березня 2018 року як базового місяця, про що просив позивач у своєму позові. Крім того, зі змісту наданих відповідачем 1 пояснень у відзиві на позовну заяву, судом не встановлено порушення відповідачем 1 Порядку №1078 щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за вказаний період.

Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-XII) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина 3 статті 9 Закону № 2011-XII).

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» (далі Закон № 1282-XII).

Статтею 1 Закону № 1282-XII визначено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до статті 2 Закону № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (частина 1 статті 4 Закону № 1282-XII).

Частинами 1-2 статті 5 Закону № 1282-XII встановлено, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (частина 6 статті 5 Закону № 1282-XII).

Порядок проведення індексації грошових доходів населення затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (далі Порядок № 1078).

Пунктом 1 вказаного Порядку передбачено, що він визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Відповідно до п. 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 06 лютого 2003 року № 491-ІV.

У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства (абзац 8 пункту 4 Порядку № 1078).

Згідно з пунктом 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

У рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року у справі № 9-рп/2013 за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначено, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Тому системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

На підставі аналізу наведених положень законодавства апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні, і обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення.

Встановлено, що військова частина НОМЕР_2 у 2013 році виплатила позивачу індексацію грошового забезпечення, крім місяців: квітень-грудень 2013 року; у 2014 році, крім місяців: січень-квітень 2014 року, серпень-жовтень 2014 року; у 2015 році виплачено у кожному місяці.

Відповідно до довідки про розміри щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпечення та одноразових видів грошового забезпечення позивача, за підписом командира військової частини НОМЕР_2 , позивачу з січня 2016 року по липень 2018 року індексація грошового забезпечення не виплачувалася (а.с.16-18).

Суд звертає увагу на те, що з аналізу положень п. 5 Порядку №1078 вбачається, що можливість виплати особі індексації та порядок розрахунку її суми залежить від розміру підвищення оплати праці у місяці, в якому воно відбулося.

При цьому відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку № 1078 обов`язок визначення розміру підвищення грошового доходу працівника та суми індексації, що склалася у місяці підвищення цього грошового доходу, а також встановлення факту перевищення розміру підвищення грошового доходу працівника над сумою індексації, що склалася у місяці його підвищення з метою вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації у місяці підвищення доходу (базовому місяці) покладається безпосередньо на роботодавця.

Втім, відповідачем жодним чином не обґрунтовано правомірність не виплати індексації грошового забезпечення, не надано доказів щодо підвищення грошового забезпечення позивача чи того, що розмір грошового забезпечення позивача не підлягав індексації у зв`язку зі зміною величини індексу споживчих цін.

Покликання відповідача на відсутність механізму нарахування індексації грошового забезпечення та не закладення до бюджету коштів для виплати індексації суд вважає безпідставним, оскільки жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування індексації грошового забезпечення, що є предметом спору у цій справі.

Такі висновки суду відповідають правовим позиціям Верховного Суду, які викладені, зокрема, у постановах від 12 грудня 2018 року у справі № 825/874/17, від 19 червня 2019 року у справі № 825/1987/17, що у силу ч. 5 ст. 242 КАС України враховуються судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу», яка набрала чинності 01.01.2008 та втратила чинність 01.03.2018 (далі Постанова №1294), встановлено підвищені посадові оклади військовослужбовців, які визначені Додатком №1 до Постанови №1294.

Встановлено, що індексація грошового забезпечення не була нарахована та виплачена позивачу у повному обсязі за періоди: з квітня по грудень 2013 року; з січня по квітень 2014 року та з серпня по жовтень 2014 року.

Відповідно до довідки про розміри щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпечення та одноразових видів грошового забезпечення позивача, за підписом командира ВЧ НОМЕР_2 , позивачу з січня 2016 року по липень 2018 року індексація грошового забезпечення не виплачувалася. У довідці зазначено, що базовий місяць для нарахування індексації грошового забезпечення грудень 2014 року у зв`язку з появою надбавки за класність та березень 2018 року у зв`язку з підняттям посадового окладу (а.с. 16-18).

Встановлено, що зміна посадових окладів з урахуванням періоду проходження військової служби позивача відбулась 01.01.2008 згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294. Надалі розмір посадового окладу було змінено 01.03.2018 згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704.

Проте складові грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2013 по 01.01.2016 збільшувалися, що відповідно до Порядку №1078 в редакції, чинній у вказаний спірний період, було підставою для проведення індексації грошового забезпечення.

За таких підстав, не здійснення відповідачем нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення у встановлений законом строк за період з квітня 2013 року по грудень 2013 року, з січня по квітень 2014 року та з серпня по жовтень 2014 року, з січня 2016 року по лютий 2018 року, всупереч передбаченому законом обов`язку та за відсутності обґрунтованих підстав для цього, свідчить про протиправну бездіяльність відповідача, що в цілому призвело до нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 1 січня 2013 року по 28 лютого 2018 року у неповному обсязі.

Відтак, відповідна позовна вимога позивача підлягає задоволенню.

Щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення позивачу за період з березня 2018 року по липень 2018 року слід зазначити таке.

Відповідно до Постанови №704 посадові оклади військовослужбовців з 01.03.2018 були збільшені, а тому обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації розраховується з квітня 2018 року. Індекс споживчих цін, обчислений наростаючим підсумком з квітня 2018 року, перевищив поріг індексації і становив 3,7%, а тому право військовослужбовців на індексацію грошового забезпечення настало в грудні 2018 року за індексом 3,7%.

Отже, починаючи з березня 2018 року по липнь 2018 року індексація військовослужбовців не проводилася, адже не було перевищення порогу індексації 103% відповідно до даних Державної служби статистики України.

Отож, якщо поріг не перевищено, право на індексацію не виникає.

Щодо вимог позивача про нарахування та виплати на його користь індексації грошового забезпечення за період з 1 січня 2013 року по 28 лютого 2018 року з врахуванням січня 2008 року та березня 2018 року як базових місяців, апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до статті 9 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.

Пунктом 5 Порядку № 1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Таким чином, на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення)

З аналізу приписів Закону № 1282-XII та Порядку № 1078 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) вбачається, що обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) та визначати суму індексації, зокрема розміру посадового окладу, базового місяця для обчислення індексації, покладено саме підприємства, установи, організації незалежно від форм власності.

Така правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 15.10.2020 у справі № 240/11882/19, від 17.09.2020 у справі №420/1207/19.

При цьому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги до військової частини НОМЕР_1 не підлягають, оскільки у вказаний період відповідачем здійснено відповідне нарахування та виплату, з урахуванням березня 2018 року як базового місяця, про що просив позивач у своєму позові. Крім того, судом не встановлено порушення відповідачем Порядку №1078 щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за вказаний період.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, неправильно застосував норми матеріального права, що відповідно до приписів ст.317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та прийняття постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Таким чином, рішення суду необхідно скасувати з прийняттям нового про часткове задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.01.2013 по 28.02.2018 та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2013 по 28.02.2018 з урахуванням виплачених сум.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи ), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 325, 328 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_2 задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 1 січня 2013 року по 28 лютого 2018 року.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) індексацію грошового забезпечення за період з 1 січня 2013 року по 28 лютого 2018 року з урахуванням виплачених сум та висновків суду, зазначених у мотивувальній частині.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. О. Большакова
судді В. С. Затолочний
В. Я. Качмар
Повне судове рішення складено 26.03.2021.