Справа № 540/171/21
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2021-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/171/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Войтовича І.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Херсонської обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у заміні діючого посвідчення на посвідчення нового зразка та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

20.01.2021 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до Херсонської обласної державної адміністрації (далі відповідач, Херсонська ОДА), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення засідання обласної комісії з розгляду питань щодо визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, при Херсонській обласній державній адміністрації, оформлене протоколом №8 від 26.11.2019 року (п. 141), про відмову ОСОБА_1 у заміні діючого посвідчення на посвідчення нового зразка;

- зобов`язати Херсонську обласну державну адміністрацію повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо видачі посвідчення нового зразка, а саме посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорії 1)" серії А синього кольору.

Позов вмотивовано тим, що позивач є особою з числа учасників ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС та віднесений до 1-ої категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, про що свідчить відповідне посвідчення. 15.02.2019 року позивач звернувся до Департаменту соціального захисту населення Херсонської ОДА із заявою про заміну посвідчення учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році на посвідчення нового зразка. Протоколом засідання обласної комісії з розгляду питань щодо визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи при Херсонській ОДА №8 від 26.11.2019 року (п.141) позивачу відмовлено в заміні діючого посвідчення на посвідчення нового зразка через не підтвердження статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Позивач вважає вказане рішення протиправним, оскільки на нього у повній мірі розповсюджуються положення Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та іншим категоріям громадян" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 № 551.

Ухвалою суду від 22.01.2021 адміністративний позов було залишено без руху та встановлено строк позивачу для усунення її недоліків.

На виконання ухвали суду. позивачем подано клопотання про поновлення строку на звернення до суду з даним позовом. Дане клопотання обґрунтоване тим, що оскаржуване рішення було прийнято 26.11.2019, тому останній день для звернення до суду є 26.05.2020. Позивач стверджує, що строк звернення до суду з даним позовом пропущено з поважних причин, оскільки позивач є інвалідом ІІ групи, постійно хворіє, часто перебуває на стаціонарному лікуванні, що підтверджується наданими копією Епікризу та виписками із медичної карти стаціонарного хворого з лікувальних установ.

Ухвалою суду від 08.02.2021 року визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду, поновлено позивачу строк звернення до суду, відкрито спрощене провадження в справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

04.03.2021 року представник відповідача надав до суду відзив на адміністративний позов, в якому зазначив, що після подання ОСОБА_1 заяви щодо заміни діючого посвідчення категорії 1 серії НОМЕР_1 від 30.06.2015 на посвідчення нового зразка, відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 № 551 «Деякі питання видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян», особову справу позивача було винесено на розгляд обласної комісії з розгляду питань щодо визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. На засіданні обласної комісії від 26.11.2019 вирішено: «відмовити у заміні діючого посвідчення категорії 1 на посвідчення нового зразка (витяг з протоколу № 8 від 26.11.2019 додається), у зв`язку з не підтвердженням статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, оскільки документи з його особової справи не відповідають вимогам Порядку № 551, а саме: архівною довідкою Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 14.05.2015 № 179/1/9353 по архівним документам в/ч НОМЕР_2 встановлено, що за період участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 06 серпня по 10 жовтня 1986 року не підтверджено факт безпосередньої участі за відсутністю днів виїзду в зони відчуження. Відповідач вважає, що вказані обставини свідчать про те, що видача посвідчення позивачу була не можливою, оскільки це порушувало б вимоги встановлені ст.14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та п.11 Порядку № 551. У зв`язку із заявою ОСОБА_1 про незгоду із висновками обласної комісії, його особова справа надіслана на розгляд Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, при Міністерстві соціальної політики України на предмет вирішення питання щодо його права на статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Крім того, позивач надав додаткові документи, а саме: пояснювальну записку від 01.07.2020, довідку ГДАМОУ від 02.04.2020 № 179/1/4669, довідку Державного агентства України з управління зоною відчуження від 12.05.2020 № 01-1559/4-20 про віднесення населеного пункту с. Старі Соколи до зони посиленого радіоекологічного контролю (4 зона до 01.01.2015), довідку Нововоронцовсько-Високопільського об`єднаного районного військового комісаріату від 09.07.2020 № 849 та копію наказу № 68 від 04.08.1986 про направлення на збори, копію списку військовозобов`язаних, копію пояснювальної записки свідка ОСОБА_2 , який разом з ОСОБА_1 направлявся на збори та довідки ГДАМОУ від 28.02.2007 № 36373 на прізвище ОСОБА_2 (якому підтверджено участь у ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження: 2 дні в зоні небезпеки № 1 та згідно наказу №110 був у відрядженні в м.Чорнобиль від іншої військової частини НОМЕР_3 ). На думку відповідача, пояснювальні записки осіб не можуть враховуватись за відсутності документів щодо підтвердження інформації про перебування ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в с. Копачі, а також про те, що позивач між відпрацьованими змінами на кухні в в/ч НОМЕР_2 виїжджав із військової частини до зони відчуження, що підтверджувало б його безпосередню участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Приймаючи до уваги викладене, 29.09.2020 Комісією зі спірних питань прийнято рішення про повернення справи ОСОБА_1 без розгляду у зв`язку з відсутністю спірного питання та рекомендовано справу доопрацювати про що повідомлено позивача. З наведеного відповідач робить висновок про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про розгляд особової справи щодо встановлення статусу особи «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та надав необхідні для цього документи, які пов`язують його участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Згідно витягу з протоколу засідання обласної комісії з розгляду питань щодо визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, при обласній державній адміністрації №8 від 25.11.2019 року (пункт 141) комісія одноголосно вирішила відмовити у заміні діючого посвідчення на посвідчення нового зразка ОСОБА_1 у зв`язку з не підтвердженням статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році, оскільки документи з його особової справи не відповідають вимогам Постанови Кабінету Міністрів України від 11 липня 2018 року № 551 «Деякі питання видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян», а саме: архівною довідкою Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 14 травня 2015 року № 179/1/9353 по архівним документам встановлено, що за період участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 06 серпня 1986 року (наказ № 095) по 10 жовтня 1986 року (наказ № 0160) не підтверджено факт безпосередньої участі за відсутністю днів виїзду в зони відчуження, відмовити у заміні діючого посвідчення на посвідчення нового зразка у зв`язку з не підтвердженням статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році.

Надані позивачем документи не мали позитивного впливу.

Позивач оскаржує вищевказане рішення відповідача як таке, що прийняте з порушенням норм чинного законодавства та його конституційних прав.

Спірним в рамках даних правовідносин є питання наявності правових підстав для отримання позивачем посвідчення нового зразка - «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС».

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.

Згідно з ч. 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-ХІІ (далі - Закон 796).

Відповідно до ст. 9 Закону 796, особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є:

1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;

2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт;

4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

Відповідно до ст.10 Закону 796, учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

До військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань.

Причинний зв`язок між захворюванням, пов`язаним з Чорнобильською катастрофою, частковою або повною втратою працездатності громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і Чорнобильською катастрофою визнається встановленим (незалежно від наявності дозиметричних показників чи їх відсутності), якщо його підтверджено під час стаціонарного обстеження постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи уповноваженою медичною комісією не нижче обласного рівня або спеціалізованими медичними установами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, які мають ліцензію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я.

Статтею 14 Закону № 796 визначено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи:

1) особа з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1;

2) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження:

- з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів;

- з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів;

- у 1987 році - не менше 14 календарних днів, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи;

- евакуйовані у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутріутробного розвитку, після досягнення ними повноліття);

- особи, які постійно проживали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення, - категорія 2;

3) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали:

- у зоні відчуження з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - від 1 до 5 календарних днів;

- у зоні відчуження в 1987 році - від 1 до 14 календарних днів;

- у зоні відчуження в 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів;

- на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році.

Відповідно до ст. 15 Закону № 769, підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Відповідно до приписів статті 65 Закону № 796, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

При зміні категорії, а також у випадках, передбачених статтею 17 цього Закону, посвідчення підлягає заміні.

Посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій.

Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 № 551 «Деякі питання видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян» затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян (далі - Постанова № 551).

Так, пунктом 2 Постанови №551 затверджено нові зразки посвідчень, що видаються особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, громадянам, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, громадянам, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих, дружині (чоловіку) померлого (померлої) громадянина (громадянки) з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (потерпілих), смерть якого (якої) пов`язана з Чорнобильською катастрофою або з участю у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, опікунам дітей (на час опікунства) померлого (померлої) громадянина (громадянки), смерть якого (якої) пов`язана з Чорнобильською катастрофою, згідно з додатками 1-14.

При цьому, пунктом 3 Постанови № 551 передбачено дозвіл до 01.01.2019 використовувати для видачі громадянам усіх категорій, визначених Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", раніше виготовлені бланки посвідчень за зразками, затвердженими постановами Кабінету Міністрів України від 25.08.1992 № 501 "Про Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", від 20.01.1997 № 51 "Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", від 21.08.2001 № 1105 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 № 51".

У пункті 7 вказаної Постанови зазначено, що Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласним, Київській та Севастопольській міським державним адміністраціям необхідно:

- забезпечити своєчасну видачу посвідчень і вкладок до них;

- утворити у місячний строк після набрання чинності цією постановою комісію з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, та затвердити відповідне положення;

- провести до 1 січня 2020 р. заміну посвідчень у зв`язку із затвердженням нових зразків посвідчень:

особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1);

учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорії 2 і 3) з числа громадян, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт;

особи, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 2), з числа постраждалих від радіаційного опромінення за інших обставин не з власної вини.

Згідно із пунктом 11 Постанови №551, посвідчення видаються уповноваженими органами за поданням райдержадміністрацій за місцем проживання (реєстрації) особи на підставі рішень комісій з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, утворених уповноваженими органами (далі - регіональні комісії). Посвідчення видаються, зокрема:

- учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - на підставі одного з таких документів:

- довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження із зазначенням кількості днів і населеного пункту, підтвердженої первинними документами (наказ чи розпорядження про відрядження до зони відчуження із зазначенням періоду роботи (служби) в зоні відчуження, особового рахунка, табеля обліку робочого часу, посвідчення про відрядження в зону відчуження з відміткою підприємства про прибуття та вибуття працівника, шляхових листів (за наявності), трудової книжки (у разі потреби);

- довідки архівної установи про участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження із зазначенням періоду служби (виконання робіт), днів виїзду на об`єкти або в населені пункти зони відчуження, у разі потреби - довідки командира військової частини, військового квитка, витягу з особової справи військовослужбовця, завіреного в установленому порядку;

- особам з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких установлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, - на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов`язаної з Чорнобильською катастрофою.

У разі встановлення регіональними комісіями факту необґрунтованої видачі посвідчення відповідної категорії таке посвідчення на підставі рішення цієї комісії підлягає вилученню уповноваженими органами.

Рішення про видачу або відмову у видачі посвідчення приймається у місячний строк з дня надходження необхідних документів до уповноважених органів.

Під час заміни посвідчення з однієї категорії на іншу попереднє посвідчення підлягає вилученню уповноваженим органом для подальшого зберігання в особовій справі постраждалої особи.

Розпорядженням голови Херсонської ОДА від 17.03.2011 № 146 «Про обласну комісію з розгляду питань щодо визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (зі змінами) для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, створено обласну комісію з розгляду питань щодо визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - обласна комісія) та затверджено її положення.

Відповідно до п.п. 3.1. п. 3 зазначеного Положення до основних завдань комісії відноситься розгляд питань щодо встановлення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, за поданням Головного управління праці та соціального захисту населення обласної державної адміністрації, управлінь праці та соціального захисту населення районних державних адміністрацій та міськвиконкомів.

Згідно з п.п. 4.1., 4.3. п. 4 Положення Комісія, відповідно до покладених на неї завдань розглядає та аналізує первинні документи, які відповідно до законодавства є підставою для видачі посвідчень особам, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також надає рекомендації щодо видачі або відмови у видачі посвідчення особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, прирівняних до них.

Таким чином, виходячи з аналізу вищезазначених норм, саме до компетенції Комісії віднесено розгляд поданих документів та прийняття рішення щодо встановлення (підтвердження) статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Так, судом встановлено, що 30.06.2015 позивачу видано безстрокове посвідчення серії НОМЕР_1 , як громадянину, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія І), відповідно до якого йому визначено статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Отже, посвідчення позивача повинно бути замінено відповідно до пункту 11 Порядку № 551, на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов`язаної з Чорнобильською катастрофою.

З наданих до суду документів, вбачається, що для видачі посвідчення, позивачем, зокрема, надавались підтверджувальні документи, копії яких додають сторони до позовної заяви та до відзиву на позовну заяву.

Пунктом 13 Постанови № 551 визначено, що спірні питання визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, вирішуються комісією при Мінсоцполітики, до складу якої, крім його фахівців, входять представники МОЗ, ДАЗВ, МВС, Міноборони, Київської облдержадміністрації та громадських об`єднань, статутна діяльність яких пов`язана із соціальним захистом осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (за згодою), за поданням уповноважених органів.

Особові справи громадян надсилаються на розгляд комісій, зазначених в абзацах першому і другому цього пункту, за рішенням регіональних комісій.

Суд зауважує, що позивач отримав посвідчення громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи у 2015 році на підставі наданих документів, що підтверджували його участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження. При цьому, позивач не може нести відповідальність за неможливість надання підтверджуючих документів щодо встановлення причинного зв`язку інвалідності з Чорнобильською катастрофою, та як наслідок бути позбавленим права отримання пільг, встановлених законодавством для ліквідаторів наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

В матеріалах справи наявна довідка Державного агентства України з управління зоною відчуження від 12.05.2020 № 01-1559/4-20 про віднесення населеного пункту с. Старі Соколи, в якому знаходилось місце дислокації військової частини в якій проходив службу позивач, до зони посиленого радіоекологічного контролю (4 зона до 01.01.2015).

З наявних у справі доказів, судом установлено, що позивач в період з 06.08.1986 по 10.10.1986 року приймав безпосередню участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в межах 30 кілометрової зони.

Суд звертає увагу, що частина наданих позивачем документів для отримання посвідчення датовані 90-ми роками, тому відповідність їх вимогам Порядку № 551 не є визначальним фактом у розумінні доказування у даній справі.

Так, Постановою Кабінетом Міністрів Української РСР від 18.06.1991 № 44 затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (Постанова втратила чинність на підставі Постанови КМ № 501 від 25.08.1992).

Пунктом 10 вказаного Порядку передбачалось, що видача посвідчень учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС провадиться на підставі одного з таких документів: а) посвідчення про відрядження в зону відчуження; б) воєнний білет з відміткою про участь в ліквідації наслідків аварії в зоні відчуження; в) трудова книжка з записом, що засвідчує роботу в зоні відчуження; г) табель обліку робочого часу в зоні відчуження; д)довідка про право на підвищену оплату праці за роботу в населених пунктах, розташованих в зоні відчуження; є) довідка, що дає право на пільгову пенсію за роботу у відповідних зонах небезпеки у 1986 - 1988 роках; ж) посвідчення, видане згідно з постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 02.07.1990 № 148.У подальшому діяли Постанова Кабінету Міністрів України від 25.08.1992 № 501 "Про Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Постанова Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 № 51 "Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" до яких вносилися багаточисленні зміни та доповнення.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що на момент видачі відповідних документів була відсутня аналогічна діючій регламентація щодо форми та змісту таких документів. При цьому надані позивачем документи видані компетентними установами, як за місцем проходження служби, так і за місцем роботи та за формою, чинною на момент їх складення, тобто в передбаченій законодавством формі.

Суд наголошує на тому, що наявність у позивача статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є умовою для набуття відповідної категорії.

В даному випадку ОСОБА_1 має статус учасника, що підтверджується відповідним посвідченням (І категорія), у вкладці до посвідчення вказано про його безстроковість.

Крім того, на переконання суду заміна вже наявного посвідчення та видача посвідчення (нового, в перший раз) не є тотожними за правовим змістом поняттями.

На підставі викладеного, суд вважає, що у справі наявні достатні докази для визнання протиправними та скасування п. 141 рішення відповідача від 26.11.2019 оформленого протоколом № 8.

Також, суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 08.11.2019 у справі № 227/3208/16-а і з огляду на приписи ч. 5 ст. 242 КАС України суд враховує його при розгляді даної справи.

Згідно положень частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. TheUnitedKingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02).

Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що обраний позивачем засіб правого захисту - повторно розглянути заяву щодо видачі посвідчення нового зразка, а саме посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорії 1)" серії А синього кольору не достатній для ефективного захисту його прав, свобод та інтересів.

Враховуючи позицію відповідача при розгляді попередньої заяви позивача, суд вважає за необхідне задля ефективного захисту прав та інтересів позивача зобов`язати Херсонську обласну державну адміністрацію прийняти рішення про видачу (заміну) позивачу посвідчення нового зразка «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» (категорія І) серії А синього кольору.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивач належними доказами підтвердив правомірність своїх вимог.

Судові витрати у справі відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення засідання обласної комісії з розгляду питань щодо визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, при Херсонській обласній державній адміністрації, оформлене протоколом №8 від 26.11.2019 року (п. 141), про відмову ОСОБА_1 у заміні діючого посвідчення на посвідчення нового зразка.

Зобов`язати Херсонську обласну державну адміністрацію (73003, м. Херсон, пл. Свободи, 1, ) прийняти рішення про видачу (заміну) ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_4 ) посвідчення нового зразка, а саме посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорії 1)" серії А синього кольору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя І.І. Войтович

кат. 112010203