Справа № 420/14954/20
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2021-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді ТанцюриК.О., розглянувши у порядку письмового провадження у м.Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення щодо зобов`язання зі сплати земельного податку з фізичних осіб №4-1502 від 07.05.2020р.

Ухвалою суду від 29.01.2021р. поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення щодо зобов`язання зі сплати земельного податку з фізичних осіб №4-1502 від 07.05.2020р.; відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві зазначив, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 0,2914 га. Вказану земельну ділянку було передано ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель. Разом з тим, як зазначив позивач, на даній земельній ділянці розташований житловий будинок, що належить ОСОБА_1 , частина якої загальною площею 608 кв.м. була відведена для ремонту автомобілів, згідно експлікації. Позивач вказав, що відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення щодо зобов`язання зі сплати земельного податку з фізичних осіб №4-1502 від 07.05.2020р. та, що під час обрахування земельного податку з фізичної особи податковий орган керувався наступними вихідними даними: 608,00кв.м,- площа земельної ділянки;811,37 грн/кв.м.- нормативна грошова оцінка земель населених пунктів; 3% - ставка податку. Позивач зазначив, що не погоджується із вказаними розрахунками пр прийнятті вказаного податкового повідомлення рішення, вказавши, що 05.05.2001 р. ОСОБА_1 став власником земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та частина цієї земельної ділянки загальною площею 608 кв.м. була відведена для ремонту автомобілів, згідно експлікації. Поряд з цим, батько позивача ОСОБА_2 орендував у нього дану ділянку для провадження підприємницької діяльності, а саме, технічного обслуговування та ремонту автотранспортних засобів. 18.03.2016р. ОСОБА_2 знятий з обліку в органах ДПС у зв`язку зі смертю та на даний час позивач не використовує дану земельну ділянку у своїй підприємницькій діяльності (комерційної діяльності). Тому, як зазначив позивач, земельний податок за земельної ділянки загальною площею 608 кв.м. підлягає сплаті як за землю для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель. Посилаючись на вищезазаначені обставини справи, положення Податкового кодексу, а також те, що спірна земельна ділянка була вказана ОСОБА_1 у податковій декларації з плати за землю (земельний податок) та самостійно вирахувано земельний податок, що підлягає сплаті, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

16.02.2021р. до суду від Головного управління ДПС в Одеській області надійшов відзив на адміністративний позов у якому відповідач вказав, що не погоджується із адміністративним позовом ОСОБА_1 та просить суд відмовити у його задоволенні. Відповідач вказав, що у 2020 році нормативно грошова оцінка по Ізмаїлькому районі, с. Кирнички за 1 кв.м. на 2019 рік складала 811,37 грн., яка не змінювалась у 2020 році. Рішенням Кирничанської сільської ради від 20.06.2019 №305-УІІ «Про встановлення ставок та пільг сплати земельного податку на 2020 рік», були встановлені ставки земельного податку на 2020 рік на території Кирничанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області. Відповідач вказав, що платником земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі, які зобов`язані сплачувати земельний податок за земельні ділянки, що перебувають у їх власності або користуванні. Обов`язок сплачувати земельний податок виникає у власників земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачів з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у Державному земельному кадастрі в порядку, встановленому Законом (стаття 202 ЗКУ). При цьому земельна ділянка має бути індивідуально визначеним об`єктом нерухомого майна, якому властиві такі характеристики, як площа, межі, ідентифікатор у Державному земельному кадастрі тощо. При цьому, згідно з положеннями абзацу 4 пункту 297.1 статті 297 ПКУ, платники єдиного податку першої - третьої груп звільняються від сплати податку на майно (в частині земельного податку) крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються такими платниками єдиного податку для провадження господарської діяльності.Отже, фізична особа - підприємець - платник єдиного податку, який використовує будівлі (споруди), їх частини, для провадження господарської діяльності та який оформив відповідно до вимог законодавства свої права на земельну ділянку під такими об`єктами, не повинен сплачувати земельний податок. ГУ Держгеокадастру в Одеській області листом до Голови Суворовської селищної ради від 19.01.2021 № 27/126-21 повідомлено, що грошова оцінка земель в межах населених пунктів Суворовської селищної ради станом на 2021 рік становить на території с. Кирнички - 724,01 та відповідно визначення земельного податку за 2020 рік у сумі 14 799,39 грн. відповідає діючому законодавству України.

22.02.2021р. до суду від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив у якій позивач вказав, що щодо земельної ділянки площею 0,0608 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить позивачу, було затверджено тільки план відведення земельної ділянки для ремонту автомобілів, проте не прийнято рішення про зміну цільового призначення земельної ділянки з земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель та земельну ділянку для ремонту автомобілів. Згідно державного акту про право приватної власності на земельну ділянку від 05.05.2001 року, ОСОБА_1 земельна ділянка площею 0,2914 га була передана для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель. Згідно відомостей Публічної кадастрової карти України при зазначенні земельної ділянки площею 0,0608 га не зазначено, що її цільове призначення - 03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. Тому, як зазначив позивач, не зрозуміло з яких даних відповідач отримав інформацію, що цільовим призначенням земельної ділянки площею 0,0608 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , є цільове призначення - 03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі та відповідно земельний податок слід рахувати як за земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, та застосовувати ставку земельного податку 0,03, а не ставку 3.

Дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступне.

07.05.2020р. Головним управлінням ДПС в Одеській області складено податкове повідомлення-рішення №4-1502, яким ОСОБА_1 за платежем «земельний податок з фізичних осіб» нараховано суму податкового зобов`язання у розмірі 14 799,39 грн. за 2020 податковий період(а.с.16).

Не погоджуючись із прийняттям вказаного податкового повідомлення-рішення ОСОБА_1 звернувся до ГУ ДПС в Одеській області зі скаргою від 03.08.2020р.(а.с.39-41).

Рішенням ДПС України від 30.09.2020р. залишено скаргу ОСОБА_1 без задоволення, податкове повідомлення-рішення №4-1502-без змін(а.с.42-43).

Статтею 265 Податкового кодексу України встановлено, що податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Відповідно до ст. 269 Податкового кодексу України встановлено, що платниками податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі. Особливості справляння податку суб`єктами господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, встановлюються главою 1 розділу XIV цього Кодексу.

Підпунктом 270.1.1 п. 270.1 ст.270 Податкового кодексу України визначено, що об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Статтею 271 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Відповідно до положень п. 286.1., 286.1 ст.286 Податкового кодексу України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Рішенням Кирничанської сільської ради від 20.06.2019р. встановлено ставки та пільги зі сплати земельного податку на 2020 рік, згідно якого визначено ставки земельного податку, в тому числі, для земель за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, ставка земельного податку 0,03 (а.с.115-117).

Як вбачається з матеріалів справи, в тому числі і відзиву на позовну заяву, Головне управління ДПС в Одеській області визначено суму податкового зобов`язання у розмірі 14799,39 грн. за 2020 податковий період з плати за землю, а саме земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 , площею 0, 0608 га, яка визначена за цільовим призначенням, як земельна ділянка для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (магазини).

В свою чергу, згідно державного акту про право приватної власності на земельну ділянку від 05.05.2001 року, ОСОБА_1 земельна ділянка площею 0,2914 га (жо якої входить спірна земельна ділянка площею 0, 0608 га) передана для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (а.с.27).

Листом Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 14.12.2020р. повідомлено представнику позивача про те, що відповідно до технічної документації із землеустрою щодо встановлення і натурі (на місцевості) меж с.Кирнички Ізмаїльського району Одеської області земельна ділянка 0,2914 га (до якої входить спірні 608 кв.м.) відноситься до категорії земель-землі житлової та громадської забудови; за актуальними відомостями Державного земельного кадастру земельна ділянка не сформована, кадастровий номер не присвоєно.

Таким чином, земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 , площею 0, 0608 га відноситься до земель житлової забудови, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель.

Згідно із ч.3 ст.20 Земельного кодексу України зміна цільового призначення земельних ділянок приватної власності здійснюється за ініціативою власників земельних ділянок. Зміна цільового призначення земельних ділянок приватної власності провадиться щодо земельних ділянок, розташованих у межах населеного пункту, - сільською, селищною, міською радою;

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності, цільове призначення якої змінюється, розробляється на замовлення власника земельної ділянки без надання дозволу Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування на його розроблення.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється в порядку, встановленому законом.

Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у місячний строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, погодженого в порядку, встановленому статтею 186-1-1 цього Кодексу, приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та зміну її цільового призначення.

Докази віднесення спірної ділянки до земель для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (магазини) до суду надано не було.

При цьому, суд зазначає, що наявність у позивача статусу фізичної особи-підприємця не свідчить про віднесененя спірної земельної ділянки до земель будівництва та обслуговування будівель торгівлі (магазини).

В свою чергу, ОСОБА_1 самостійно визначено земельний податок за земельну ділянку за адресою АДРЕСА_2 га у податковій декларації від 03.02.2020р. з плати за землю за 2020 рік(а.с.23-25)

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 2 ст. 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);4) безсторонньо (неупереджено);5) добросовісно;6) розсудливо;7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі, визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення щодо зобов`язання зі сплати земельного податку з фізичних осіб №4-1502 від 07.05.2020р.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 р

Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача, суд вважає, що наявні підстави для стягнення з Головного управління ДПС в Одеській області, на користь позивача 840,80 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295,382 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №4-1502 від 07.05.2020р..

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ 43142370, вул.Семінарська, 5 м.Одеса) на користь ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_1 АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесяь копійок).

Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п.15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.О. Танцюра