Справа № 580/4148/20
Суддя: С.О. Кульчицький
Дата ухвалення: 2021-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року справа № 580/4148/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кульчицького С.О.,

за участю: секретаря судового засідання Бондаренко А. В.,

представника позивача - Лісовенка Д. І. (за ордером),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 10.04.2020 № 2300-0302-8/14336 щодо відмови позивачу в призначення пенсії за віком на пільгових умовах;

- зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового стажу роботи позивача період роботи на Черкаському виробничому об`єднанні «Хімволокно» (реорганізоване у ВАТ «Хімволокно») з 04.06.1996 по 09.01.2006 на посаді «слюсаря-ремонтника дільниці прядильно-обробного цеху» та призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 згідно з п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 03.02.2020.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідачем протиправно відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до п. 1ч. 2 т. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Позивач вказує, що факт наявності пільгового стажу роботи на ВАТ «Черкаське Хімволокно» підтверджується відомостями трудової книжки НОМЕР_1 , даними уточнюючої довідки роботи чи умов праці необхідних для призначення пільгової пенсії від 11.07.2006 №627, видане ВАТ Черкаське хімволокно та випискою із наказу №376 від 25.07.1994 та наказу №994 від 31.10.2001 Про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників на пільгове пенсійне забезпечення. Позивач не погоджується з рішенням відповідача, оскільки робота та спеціальний стаж за Списком №1 на ВАТ «Черкаське хімволокно» на його думку є підтвердженими. Враховуючи викладене, позивач просив позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 04.11.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач проти позовних вимог заперечив. До суду 25.11.2020 надійшов відзив на позовну заявку в якому вказано, що позовні вимоги є безпідставними, оскільки у позивача відсутній необхідний стаж роботи який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1. Відповідач вказав, що пільговий період роботи позивача за Списком №1 первинними документами та рішенням комісії по розгляду спірних питань при призначенні пенсії не підтверджено. За вказаних обставин просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 03.12.2020 вирішено розгляд адміністративної справи №580/4148/20 проводити за правилами загального позовного провадження.

28.12.2020 до суду надійшли письмові пояснення в яких представник позивача просила позовну заяву задовольнити в повному обсязі.

18.01.2021 до суду надійшла заява в якій відповідач просив розглянути адміністративну справі №580/4148/20 розглянути без участі представника Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області.

Усною ухвалою суду від 22.02.2021, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження в адміністративній справі №580/4148/20 та призначено справу до розгляду справи по суті.

У період з 09.03.2021 по 23.03.2021 включно, суддя Черкаського окружного адміністративного суду Кульчицький С.О. перебував у відпустці, з огляду на що виготовлення повного тексту рішення здійснюється у перший робочий день після відпустки 24.03.2021.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив таке.

З відомостей, які містяться у трудовій книжці НОМЕР_1 вбачається:

з 04.12.1996 по 30.05.1997 позивача прийнято слюсарем-ремонтником по 3 розряду РМЦ-2 участку прядильно-обробного цеху згідно розпорядження №710 від 03.12.1996 у ВАТ «Черкаське хімволокно»;

з 30.05.1997 по 16.10.2000 позивачу присвоєно розряд слюсаря-ремонтника прядильно-обробного участку РМЦ-2 Пр №283-к від 07.07.1997 у ВАТ «Черкаське хімволокно».

з 16.10.2000 по 01.01.2004 позивачу присвоєно 5 розряд слюсаря-ремонтника основної бригади дільниці прядильно-обробного цеху РМЦ-2 згідно наказу №847-к від 07.11.2000;

з 01.01.2004 по 27.03.2006 позивач працював слюсарем ремонтником 5 розряду дільниці прядильно-обробного цеху РМЦ-2 відповідно наказу № 158-4 від 19.02.2004;

з 27.03.2006 позивач звільнений у зв`язку із скороченням штату відповідно наказу №233к від 24.03.2006.

Відповідно довідки про особливий характер роботи чи умов праці необхідних для призначення пільгової пенсії від 11.07.2006 №627 позивач працював повний робочий день в РМЦ-2 з 04.12.1996 по 09.02.2006 (9 років 1 місяць 5 днів) на виробництві віскозного волокна в якості слюсаря-ремонтника дільниці прядильно-обробного цеху, що передбачено розділом XVI Списку №1 (код 16-2а).

Згідно виписки із наказу №376 від 25.07.1994 Про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників на пільгове пенсійне забезпечення позивач працював слюсарем-ремонтником на участку ремонтно-механічного цеху №2.

Згідно виписки наказу №994 від 31.10.2001 Про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників на пільгове пенсійне забезпечення позивач працював слюсарем-ремонтником на дільниці прядильно-обробного цеху №2.

03.02.2020 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області із заявою за вхідним №2097 про призначення пенсії за віком за Списком №1 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Листом від 10.04.2020 №2300-0302-8/14336 відповідачем повідомлено позивача про те, що рішенням (протокол №22 від 07.02.2020) Головного управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області йому відмовлено у призначенні пенсії за Списком №1 із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Вказане рішення обґрунтоване тим, що при розгляді заяви від 03.02.2020 №2097 встановлено, що органи Пенсійного фонду області не мають можливості для перевірки довідки, виданої ВАТ Черкаське хімволокно.

Вважаючи рішення відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду регулюють Закони України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ), від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058- IV).

Відповідно до пункту 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Частиною першою статті 24 Закону №1058-ІУ визначено, що страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з приписами частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Як встановлено ст. 62 Закону №1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-ХІІ постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Разом з тим, у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (пункт 2 Порядку №637).

Також відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані. наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди З відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості зазначені неповні чи неточні відомості про роботу працівника у певний період, то для підтвердження трудовоґо стажу приймаються інші документи, на підставі яких можна дійти висновку, де і протягом якого періоду працював працівник. Ці документи можуть бути видані роботодавцем (його правонаступником), архівними установами, до яких передано документи з особового складу для зберігання. Якщо є можливість підтвердити трудовий стаж даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, то використовуються ці відомості.

Відомостями, які містяться в трудовій книжці НОМЕР_1 підтверджено період роботи позивача з 04.12.1996 по 09.01.2006 в РМЦ-2 на виробництві віскозного волокна на посаді слюсаря-ремонтника дільниці прядильно-обробного цеху.

Відтак, враховуючи, що трудова книжка є основним документом, що підтверджує трудовий стаж, і трудова книжка позивачки оформлена належним чином, суд зазначає, що відповідач протиправно не врахував вказані періоди роботи позивачки до її пільгового стажу за Списком №1.

Крім того, вказана обставина підтверджується довідкою про особливий характер роботи чи умов праці необхідних для призначення пільгової пенсії від 11.07.2006 №627 та виписками із наказу №376 від 25.07.1994 та №994 від 31.10.2001 Про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників на пільгове пенсійне забезпечення позивач працював слюсарем-ремонтником на участку ремонтно-механічного цеху №2.

Суд критично оцінює доводи відповідача, щодо відсутності можливості перевірки довідки про особливий характер роботи чи умов праці необхідних для призначення пільгової пенсії від 11.07.2006 №627, оскільки доказів або пояснень щодо вчення дій з метою перевірки обгрунтованості вказаної довідки органом Пенсійного фонду України до суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області, оформлене протоколом №22 від 07.02.2020 про відмову в призначенні позивачці пенсії, є протиправним та підлягає скасуванню.

При вирішенні даного спору суд також бере до уваги, що завданням адміністративного судочинства, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення) не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною.

Разом з тим, враховуючи положення статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, захист прав у сфері публічно-правових відносин можливий у спосіб зобов`язання відповідача прийняти певне рішення чи зобов`язання вчинити певні дії.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Суд зазначає, що за загальним правилом, встановленим ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією. Позивачка звернулась до відповідача із відповідною заявою 03.02.2020.

Зважаючи на те, що судом встановлено неправомірність рішення відповідача про відмову в призначенні позивачці пенсії зі зменшенням пенсійного віку, суд приходить до висновку про необхідність зобов`язати відповідача призначити позивачці пенсію за віком на пільгових умовах з 03.02.2020, та провести її виплату, що є належним способом захисту та поновлення порушеного права позивачки.

З урахуванням наведених обставин, системного аналізу положень чинного законодавства України та оцінки наявних у матеріалах справи доказів в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у сумі 1681, 60 грн.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення, судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1681, 60 грн належить стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань.

Щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

Згідно частини 2 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частиною 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Таким чином, Кодексом адміністративного судочинства України передбачені витрати на правничу допомогу адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу.

Згідно частини 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно ч. 4 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У позовній заяві позивачем надано попередній орієнтовний розрахунок судових витрат за підготовку позовної заяви у сумі 1 000 грн. Крім того, позивачем надано договір про надання правової допомоги від 31.01.2020, додаткову угоду до договору про надання професійної правничої допомоги від 05.05.2020; копію виписки про зарахування коштів про сплату за надання правничої допомоги у сумі 1 000 грн.

Однак позивачем не надано до суду детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Крім того, у судових дебатах 04.03.2021 представник позивача Лісовенко Д. І. на стягненні правничої допомоги не наполягав.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку що вимога про відшкодування на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 6, 14, 139, 242-245, 255, 295, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 10.04.2020 № 2300-0302-8/14336 щодо відмови ОСОБА_1 в призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18001, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, ) зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) період роботи на Черкаському виробничому об`єднанні «Хімволокно» (реорганізоване у ВАТ «Хімволокно») з 04.06.1996 по 09.01.2006 на посаді «слюсаря-ремонтника дільниці прядильно-обробного цеху».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18001, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, ) призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) пенсію за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку за Списком № 1 відповідно до п. а ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 03.02.2020 та провести її виплату.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18001, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одна) грн 60 коп.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено 24.03.2021.

Суддя С.О. Кульчицький