Справа № 420/9229/20
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2021-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/9229/20

Головуючий в І інстанції: Бутенко А.В.

Дата та місце ухвалення рішення: 14.12.2020 р.

м.Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді доповідача Шеметенко Л.П.

судді Стас Л.В.

судді Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області, в якому, з урахуванням усунення недоліків на виконання ухвали суду від 28.09.2020 року, просив:

- визнати незаконними дії членів дисциплінарної комісії ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які погодили Висновок службового розслідування за фактами проведення слідчих дій працівниками УСБУ в Одеській області, ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві, в адміністративній будівлі УБЗПТЛ ГУНП в рамках кримінального провадження, зареєстрованого 25.02.2020р. у ЄРДР за № 0000207 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області від 21.08.2020 року №2009 про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області від 31.08.2020 року № 1164 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції;

- поновити ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого в ОВС ВБЗТЛ УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області, у разі проведення реорганізації на рівноцінну посаду ВБЗПТЛ ГУНП в Одеській області з поверненням спеціального звання підполковника поліції;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на протиправність оскаржуваних наказів, з огляду на те, що ним не вчинялось жодних порушень чинного законодавства, в тому числі відомчих нормативно-правових актів, перелічених у наказі Головного управління Національної поліції України в Одеській області від 21.08.2020 року №2009.

На думку позивача, висновок про проведення службової перевірки та наказ Головного управління Національної поліції України в Одеській області від 21.08.2020 року №2009 не містять свідчень в чому конкретно, в яких діях було висловлено порушення позивачем кожної окремої вказаної норми закону та відомчих нормативно-правових актів. Позивач зазначив, що фактичною підставою для його звільнення послужила пред`явлена позивачу слідчим ТУ ДБР підозра у скоєнні кримінального правопорушення, інакше за вказані численні порушення до дисциплінарної відповідальності також був би притягнений основний виконавець доручення слідчого та ініціатор відпрацювання ОСОБА_9 , однак, у наказі відсутнє посилання щодо скоєння ним жодного дисциплінарного проступку, а це свідчить про відсутність в його діях дисциплінарних проступків.

Позивач вважає, що без постановлення судом вироку неможливо встановити його винуватість або не винуватість в отриманні неправомірної вигоди, а також вимаганні, а тому підстави для його звільнення відсутні.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14.12.2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин по справі, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове про задоволення позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт виклав аналогічні доводи протиправності оскаржуваних наказів про звільнення, що й в адміністративному позові. Так, апелянт зазначив, що він дійсно 19.05.2020 року згідно своїх функціональних обов`язків та покладених на нього службових завдань, разом із ОСОБА_10 та ОСОБА_9 здійснив виїзд до квартири за місцем мешкання громадянки ОСОБА_11 , однак лише у зв`язку із виконанням доручення про проведення слідчих (розшукових) дій по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000512 від 15.05.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 303 ч. 2 КК України з метою встановлення осіб та перевірки причетності їх до скоєння злочину.

Апелянт зазначив, що однією з підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності став факт не притягнення громадянок ОСОБА_11 та ОСОБА_12 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 181-1 КУпАП. Апелянт зазначив, що даних дій не було вчинено з огляду на те, що правопорушення, передбаченого ст. 181-1 КУпАП виявлено не було. При цьому, за відсутності ознак вчинення адміністративного правопорушення, доставлення громадянок ОСОБА_11 та ОСОБА_12 до відповідних органів поліції було б грубим порушенням їх конституційних прав. Апелянт посилався на те, що Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції передбачено реєстрацію складених протоколів по справах про адміністративні правопорушення, постанов по справах про адміністративні правопорушення та протоколів про адміністративні затримання, однак будь-які посилання на обов`язок поліцейського завжди повідомляти служби « 102» при виявленні адміністративного правопорушення у нормативних документах відсутні.

Апелянт також вважає безпідставними твердження відповідача про вимагання і отримання від громадянки «Б» грошових коштів, що призвело до оголошення підозри про вчинення кримінального правопорушення. Вважає такі твердження припущеннями, недоведеними належними та допустимими доказами.

Також позивач посилався на безпідставність тверджень відповідача про його вступ у неділові стосунки з громадянками ОСОБА_11 та ОСОБА_13 » та не інформування про допущенні порушення безпосереднього керівника

Позивач вважає, що оскільки обвинувальний вирок відносно нього ухвалено не було, а отже рішення щодо притягнення його до відповідальності за кримінальне правопорушення, викладене у висновку службового розслідування, яке набрало законної сили відсутнє, у зв`язку з чим відсутні і підстави для звільнення його зі служби, передбачені п. 10 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію». Позивач також посилається на те, що згідно п. 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає у порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за її межі, порушення обмежень чи заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції. На думку апелянта, його вина у вчиненні будь-яких дій, які порушують законодавство або підривають авторитет поліції, тощо, встановлена не була, тобто не доведено факту вчинення ним дисциплінарного проступку, а тому його звільнення з органів поліції є неправомірним.

Також в поданій апеляційній скарзі апелянт вказував на безпідставність посилань суду першої інстанції на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 14.02.2019 року у справі № 824/1022/16-а та від 24.03.2020 року у справі № 804/177/17.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 29.09.2019 року №1258 о/с був призначений на посаду старшого оперуповноваженого в ОВС ВБЗТЛ УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області.

21.08.2020 року Головним управлінням Національної поліції в Одеській області було прийнято наказ №2009 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області», пунктом 2 якого за порушення пп. 1, 2 ст. 18, п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», п.п. 1, 2, 3, 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII, пп. 1, 2, 3, 5, 6, 7 п. 1 Розділу 2 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року №1179, ч.1 ст.6, ч.ч. 1,2 ст.251, ч.1 ст.254 КУпАП, п.п. 1, 2 розділу 2 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 №1376, п.6 Розділу 2 Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 №100, п.п. 1.3, 1.4 розділу 1 Функціональних обов`язків від 02.10.2019 № 15/2437 дск, пп. 1 п. 2 розділу 2 Положення про УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області, затвердженого наказом ГУНП від 06.09.2018 №3076, та Присяги поліцейського, старшого оперуповноваженого в ОВС відділу боротьби з торгівлею людьми ГУНП в Одеській області підполковника поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції в Одеської області від 31.08.2020 року №1164 о/с за п.6 ч.1 ст.77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції, на підставі наказу від 21.08.2020 року № 2009.

Не погоджуючись із діями членів дисциплінарної комісії, які погодили Висновок службового розслідування за фактом проведення слідчих дій працівниками УСБУ в Одеській області, ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві, в адміністративній будівлі УБЗПТЛ ГУНП в рамках кримінального провадження, зареєстрованого 25.02.2020р. у ЄРДР № 0000207 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, а також наказами Головного управління Національної поліції в Одеській області від 21.08.2020 року №2009 та від 31.08.2020 року № 1164 о/с, ОСОБА_1 оскаржив їх до суду першої інстанції.

Вирішуючи справу та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку та відповідно про правомірність прийнятих Головним управлінням Національної поліції в Одеській області наказів. Також суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для визнання незаконними дій членів дисциплінарної комісії, які погодили висновок службового розслідування.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, вважає їх правильними та такими, що відповідають вимогам норм матеріального та процесуального права, з огляду на наступне.

В ході розгляду справи встановлено, що наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 16.07.2020 року № 1693 було призначено проведення службового розслідування за фактами проведення слідчих дій працівниками УСБУ в Одеській області, ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві, в адміністративній будівлі УБЗПТЛ ГУНП в рамках кримінального провадження, зареєстрованого 25.02.2020 року у ЄРДР № 0000207 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

За наслідком проведеного службового розслідування дисциплінарною комісією 14.08.2020 року складено висновок, затверджений начальником ГУНП в Одеській області О. Бехом.

У висновку службового розслідування зазначено, що 15.07.2020 року до Головного управління Національної поліції в Одеській області надійшла інформація про те, що працівники УСБУ в Одеській області, ТУ ДБР, розташованого у м.Миколаєві, проводять слідчі дії (обшуки) в адміністративній будівлі УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області в рамках кримінального провадження, зареєстрованого у ЄРДР 25.02.2020 року за №0000207, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, за фактом вимагання та отримання неправомірної вигоди у сумі 2500 доларів США окремими посадовими особами УБЗПТЛ ГУНП від громадян (анкетні дані в інтересах слідства не розголошуються) за не притягнення останніх до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 181-1 КУпАП.

Крім того, попередньо стало відомо, що до вчинення вказаних протиправних дій могли бути причетні: заступник начальника управління начальник ВБЗТЛ УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області майор поліції ОСОБА_14 , старший оперуповноважений в ОВС ВБЗТЛ УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області підполковник поліції ОСОБА_1 , оперуповноважений ВБЗТЛ УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області старший лейтенант поліції ОСОБА_10 .

У висновку службового розслідування зазначено, що в ході досудового розслідування працівниками ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві, за оперативним супроводом працівників УСБУ в Одеській області задокументовано факт вимагання та отримання неправомірної виголи в сумі 60 000 грн. оперуповноваженим УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області лейтенантом поліції ОСОБА_10 та старшим оперуповноваженим в ОВС ВБЗТЛ УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області підполковником поліції ОСОБА_1 , яких затримано під час передачі 15.07.2020 року частини неправомірної вигоди в сумі 20 000 грн. від осіб, що надають інтимні послуги, за не притягнення їх до адміністративної відповідальності та прикриття незаконної діяльності. Зазначено, що станом на 16.07.2020 року старшому лейтенанту поліції ОСОБА_10 та підполковнику поліції ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, вручені клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відсторонення від займаних посад.

Згідно висновку, в ході службового розслідування встановлено, що підполковник поліції ОСОБА_1 та старший лейтенант поліції ОСОБА_10 , нехтуючи взятими на себе обов`язками, достовірно розуміючи суть кримінального правопорушення та передбачену за його скоєння кримінальну відповідальність, замість здійснення превентивної, профілактичної діяльності, спрямованої на запобігання вчиненню правопорушень, виявлення, припинення кримінальних і адміністративних правопорушень, виявлення причин, умов, що сприяли їх вчиненню, проведення оперативно-розшукової діяльності, направленої на документування, виявлення осіб, що вчиняють кримінальні правопорушення, та інших осіб у випадках, визначених законом, самі вчинили протиправні діяння.

Як вбачається з висновку службового розслідування, при його проведенні комісією були досліджені наступні документи:

- копії повідомлень про підозру підполковнику поліції ОСОБА_1 та старшому лейтенанту поліції ОСОБА_10 ;

- копії ухвал про обрання запобіжних заходів у вигляді домашнього арешту відносно підполковника поліції ОСОБА_1 та старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 ;

- копії ухвал суду про відсторонення від займаних посад підполковника поліції ОСОБА_1 та старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 ;

- копію ухвал слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку в адміністративній будівлі УБЗПТЛ ГУНП;

- копії протоколу, складеного за результатами проведення НСРД від 28.05.2020 року;

- витяг з кримінального провадження, зареєстрованого у ЄРДР 25.02.2020 року за № 0000207.

Також в ході службового розслідування було опитано: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 (особа, яка надавала неправомірну вигоду поліцейським), оперуповноваженого УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_9 , старшого оперуповноваженого в ОВС ВБЗТЛ УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області підполковника поліції ОСОБА_1 та оперуповноваженого УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_10 .

З досліджених документів дисциплінарною комісією було встановлено, що в ході досудового розслідування встановлено, що до вчинення кримінального правопорушення причетні старший оперуповноважений в ОВС ВБЗТЛ УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області підполковник поліції ОСОБА_1 та оперуповноважений УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області лейтенант поліції ОСОБА_10 , які будучи співробітниками поліції та виконуючи завдання та обов`язки з попередження, виявлення і розкриття кримінальних правопорушень, пов`язаних із торгівлею людьми налагодили схему отримання неправомірної вигоди від осіб, які надають інтимні послуги. Так, ОСОБА_1 разом із ОСОБА_10 вживали комплекс оперативних заходів, спрямованих на встановлення та в подальшому схилення осіб, які надають інтимні послуги, до щомісячної сплати неправомірної вигоди за нездійснення документування їх протиправної діяльності, та не притягнення жінок до адміністративної відповідальності за вчинення порушення, передбаченого ч. 1 ст. 181-1 КУпАП, та власників салону до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 303 КК України.

За результатами вивчення матеріалів негласної слідчої (розшукової) дії за 19.05.2020 року, які надійшли з ВОД УСБУ в Одеській області було встановлено, що 19.05.2020 року оперативні співробітники УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області ОСОБА_1 та ОСОБА_10 в рамках виконання окремого доручення слідчого СУ ГУНП в Одеській області за кримінальним провадженням № 0000512 від 15.05.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України, з метою відпрацювання осіб жіночої статі, які надають інтимні послуги за грошову винагороду, здійснили відпрацювання адреси: АДРЕСА_1 . В ході відпрацювання ОСОБА_1 та ОСОБА_10 було повідомлено жінкам, які представились ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , що вони вчиняють адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 181-1 КУпАП, однак, на умовах поліцейських, не доставили жінок до адміністративної будівлі поліції, не внесли їх дані та фотографії до баз даних, не склали адміністративного протоколу та не стали оприлюднювати родичам інформацію про їх протиправну діяльність. Також правоохоронці відібрали зобов`язання про недопустимість займання проституцією та повідомили, що останні можуть і далі займатись наданням інтимних послуг, однак на їх умовах, а саме, так званого «співробітництва». Встановлено, що в ході перебування у квартирі ОСОБА_10 подзвонив безпосередньому керівнику ОСОБА_14 та доповів про хід виконання заходів в рамках доручення слідчого. Після розмови ОСОБА_10 не було здійснено дзвінок на службу « 102», не доставлено жінок до УБЗПТЛ ГУНП з метою встановлення осіб та складання адміністративних матеріалів, не внесена інформація до відповідних баз даних.

Згідно з відомостями, наявними у Інформаційній підсистемі Національної поліції «ЦУНАМІ», адміністративні матеріали відносно гр. ОСОБА_11 та гр. ОСОБА_12 за фактом заняття проституцією (ст. 181-1 КУпАП) посадовими особами УБЗПТЛ ГУНП не складались.

Встановлені в ході проведення службового розслідування обставини стали підставою для висновку дисциплінарної комісії про порушення позивачем вимог пп. 1, 2 ст. 18, п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», п.п. 1, 2, 3, 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII, пп. 1, 2, 3, 5, 6, 7 п. 1 Розділу 2 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року №1179, ч.1 ст.6, ч.ч. 1, 2 ст. 251, ч.1 ст. 254 КУпАП, п.п. 1, 2 розділу 2 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 №1376, п.6 Розділу 2 Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 №100, п.п. 1.3, 1.4 розділу 1 Функціональних обов`язків від 02.10.2019 № 15/2437 дск, пп. 1 п. 2 розділу 2 Положення про УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області, затвердженого наказом ГУНП від 06.09.2018 №3076, та Присяги поліцейського.

Дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 59 Закону України "Про Національну поліцію" служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Частиною першою статті 18 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Пункти 1, 2, 3, 9, 10, 11, 13 частини 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, зобов`язують поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції.

Статтею 19 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено види відповідальності поліцейських. Так, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Згідно зі ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут), службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно зі ст. 12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Статтею 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України встановлено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

Вказаною статтею визначено види дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватись до поліцейських, одним з яких є, зокрема, звільнення із служби в поліції.

Згідно ст. 14 Дисциплінарного статуту, для своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків, проводиться службове розслідування.

Службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року № 893 (далі Порядок № 893).

Відповідно до пунктів 1-3 розділу V Порядку № 893, проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування розпочинається із дня видання наказу про його призначення та завершується в день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка виконує його обов`язки, висновку службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Пунктами 2, 3 розділу IV Порядку № 893 визначено, що поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, під час його проведення має право: надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають стосунок до справи; ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, Законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами; подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; брати участь у розгляді справи на відкритому засіданні дисциплінарної комісії; користуватися правничою допомогою, послугами представника. Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень.

Відповідно до положень пунктів 13-14 розділу V Порядку № 893, поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інші особи можуть надавати усні чи письмові пояснення з приводу відомих їм відомостей про діяння, що стало підставою для призначення службового розслідування.

Під час розгляду справи у формі письмового провадження поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, надає пояснення в письмовій формі.

Відповідно до пункту 2 розділу V Порядку № 893, підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

Згідно з п. 1 розділу VІІ Порядку № 893, у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування. У разі якщо керівник не уповноважений на застосування дисциплінарних стягнень, він порушує перед старшим прямим керівником клопотання про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

Застосування до поліцейського, винного в учиненні дисциплінарного проступку, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог статей 19-22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Статтею 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України встановлено, що у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції (ч. 7 ст. 19).

Відповідно до ч. 8 ст. 19 Дисциплінарного статуту, під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу. Дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади та звільнення із служби в поліції, застосовані до поліцейського, який перебуває у відпустці чи на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності), виконуються (реалізуються) після його прибуття до місця проходження служби.

З огляду на зазначені положення чинного законодавства, складання дисциплінарною комісією висновку за результатами службового розслідування є одним з етапів проведення службового розслідування. Складання відповідного висновку є реалізацією дисциплінарною комісією свої повноважень.

В свою чергу, затвердження висновку службового розслідування здійснює керівник, який його призначив, або особа, яка виконує обов`язки керівника.

Вказане свідчить про те, що результати проведення службового розслідування, оформлені у вигляді висновку вивчаються та оцінюються, зокрема керівником, який призначив таке службове розслідування, і в разі наявності підстав, приймається наказ, яким особа притягається до дисциплінарної відповідальності.

Сам по собі висновок службового розслідування та дії посадових осіб зі складання цього висновку не створюють правових наслідків у вигляді виникнення обов`язків, зміни чи припинення будь-яких прав особи.

Висновок службового розслідування не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб`єкта, й не є обов`язковим рішенням суб`єкта владних повноважень. Таким актом індивідуальної дії виступає саме наказ, яким особу притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно відсутності підстав для задоволення вимог позивача про визнання протиправними дій членів дисциплінарної комісії.

В свою чергу, в ході розгляду даної справи судом не встановлено порушень порядку проведення службового розслідування, що могло б вплинути на правомірність прийняття оскаржуваних позивачем наказів.

Дослідивши правомірність оскаржуваних позивачем наказів Головного управління Національної поліції в Одеській області, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності став факт допущення позивачем дисциплінарного проступку, вчинення якого підтверджено в ході проведеного службового розслідування.

Заперечуючи проти висновку щодо наявності в його діях ознак дисциплінарного проступку, позивач посилався на те, що будь-яких порушень вимог чинного законодавства ним допущено не було, а прийняття оскаржуваних наказів є наслідком покарання за вчинення, на думку відповідача, злочину, що виразилось у вимаганні та отриманні неправомірної винагороди. Позивач зазначив, що встановлення його вини у вчиненні злочину відноситься до повноважень суду, та без постановлення судом обвинувального вироку звільнення його зі служби є передчасним та неможливим.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що слід враховувати, що звільнення у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби не пов`язано із кримінально-правовою, цивільно-правовою чи адміністративно-правовою кваліфікацією тих самих діянь, які водночас стали підставою для ініціювання службового розслідування.

Діяння позивача, які можуть мати ознаки кримінального правопорушення не є предметом розгляду даної справи, оскільки не є тотожними із діяннями, які мають ознаки дисциплінарних проступків і були підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення.

Однією із загальних рис дисциплінарної відповідальності, якою вона відрізняється від інших видів юридичної відповідальності, є можливість її застосування без рішення суду на підставі вчинення дисциплінарного проступку.

Суд у межах розгляду цієї справи не досліджує питання наявності або відсутності вини особи у вчиненні кримінального правопорушення, а надає правову оцінку обставинам наявності або відсутності вчинення ним дисциплінарного проступку в частині порушення норм професійної етики.

Аналогічна правова позиція у спорі з подібними правовідносинами висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16 жовтня 2018 року у справі № 800/531/17.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод притягнення особи до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis рішення Європейської комісії з прав людини від 06.10.1982 у справі «X.v.Austria» про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis рішення Європейської комісії з прав людини від 07.10.1987 у справі «C.v.the» про неприйнятність заяви № 11882/85).

Колегія суддів вважає помилковими доводи позивача про те, що підставами для притягнення його до дисциплінарної відповідальності слугували лише матеріали кримінального провадження, а притягнення до дисциплінарної відповідальності особи не може передувати доведеності її винуватості вироком суду, оскільки наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності хоч і прийнято з урахуванням відомостей, наявних у матеріалах кримінального провадження, але ґрунтується на самостійних правових підставах, у тому числі висновку про результати службового розслідування. Докази, покладені в основу оскаржуваних рішень, отримані відповідачем законно й могли бути враховані під час прийняття оскаржуваних наказів. В свою чергу установлені комісією за результатами дисциплінарного провадження факти та обставини, пов`язані з поведінкою позивача під час подій, що стали предметом досудового розслідування, мають значення тільки для прийняття рішення щодо притягнення його до дисциплінарної відповідальності та жодним чином не свідчать про доведеність вини особи у вчиненні кримінального правопорушення. Дисциплінарною комісією не вирішувалось питання про обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_1 у межах кримінального провадження, а лише перевірено відповідність поведінки позивача вимогам Закону № 580-VIII, відомчим нормативно-правовим актам та Правил етичної поведінки поліцейських.

Слід зазначити, що дисциплінарним проступком визнається протиправне (умисне чи необережне) діяння (дія чи бездіяльність), тобто невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків при здійсненні повноважень, передбачених Конституцією України та Законами України, статутом, наказами керівника (установи) та іншими організаційно-розпорядчими документами, а також вчинок, що суперечить вимогам Правил етичної поведінки поліцейських.

Суд першої інстанції вірно відмітив, що відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 07 березня 2019 року (справа №819/736/18), в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Як вже зазначалось вище, підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності став факт порушення ним вимог чинного законодавства, що виразилось в укритті від обліку і не реєстрації фактів вчинення гр. ОСОБА_16 та ОСОБА_17 неправомірних дій, не притягнення громадянок ОСОБА_16 та ОСОБА_17 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.181-1 КУпАП, вступ у неділові стосунки з останніми.

У абзацах 1, 2 пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених Наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179 передбачено, що під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.

Пунктами 1, 2 розділу 2 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 №1376 визначено, що складання протоколів про адміністративні правопорушення, протоколів про адміністративні затримання, протоколів про вилучення речей і документів, протоколів про огляд речей та особистий огляд, а також отримання пояснення від осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків здійснюють уповноважені на те посадові особи органів поліції. У справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів поліції, зазначених у статті 222 КУпАП, протоколи відповідно до статті 255 КУпАП складають уповноважені на те посадові особи зазначених органів.

Згідно п.6 Розділу 2 Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 року №100, поліцейський незалежно від місця свого перебування в разі виявлення або отримання інформації про кримінальне правопорушення та іншу подію чи звернення до нього громадян із заявою (повідомленням) невідкладно повідомляє про це за скороченим номером екстреного виклику поліції « 102» і зобов`язаний ужити заходів щодо запобігання правопорушенню, його припинення, рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, установлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, та охорони місця події.

Допущення позивачем порушень вимог вказаних нормативно-правових актів підтверджено доказами, зібраними під час проведення службового розслідування, а саме: показами опитаних фігурантів подій, які були предметом службового розслідування, матеріалами НСРД.

Колегія суддів вважає, що в ході проведення службового розслідування дисциплінарна комісія належним чином з`ясувала обставини допущення позивачем дисциплінарного проступку, які в подальшому стали підставою для прийняття оскаржуваних наказів. Відповідачем правильно кваліфіковано дії позивача як вчинення дисциплінарного проступку, а також наведено мотиви, з яких дійшов висновків про наявність у діях позивача складу дисциплінарного проступку.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає правильним і обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що накази Головного управління Національної поліції в Одеській області від 21.08.2020 року №2009 в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, а також від 31.08.2020 року № 1164 о/с в частині звільнення позивача зі служби в поліції є правомірними, обґрунтованими, ухваленими відповідно до критеріїв, визначених у статті 2 КАС України.

Суд першої інстанції також вірно зазначив, що оскільки позовні вимоги про поновлення позивача на посаді та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимог про скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби, вони є такими, що не підлягають задоволенню.

Інші доводи та міркування, викладені в апеляційній скарзі, також не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно встановлено обставини у справі, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

За таких обставин підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 26.03.2021 р.

Суддя доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька