Справа № 500/376/21
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/376/21

25 березня 2021 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Чепенюк О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кухар О.Л.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Волинця С.А.,

представника відповідача Грунди Р.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через представника - адвоката Волинця Сергія Анастасовича звернулася до суду з позовом до Тернопільського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України, в якому просить:

- визнати протиправними дії Тернопільського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України щодо відмови ОСОБА_1 у підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області довідки встановленого зразка, передбаченого додатком № 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993;

- зобов`язати Тернопільський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області довідку встановленого зразка, передбаченого додатком № 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993.

В обґрунтування позову вказано, що ОСОБА_1 є дружиною військовослужбовця ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та має право на переведення з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Однак до страхового стажу позивача не зараховано період перебування за місцем служби чоловіка у місцевостях, де була відсутня можливість її працевлаштування, а саме з 28.08.1984 по 22.07.1989 (за винятком періоду з 18.08.1986 по 22.07.1989).

У період з серпня 1984 по листопад 1989 чоловік позивачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у званні прапорщика проходив військову службу в 236 авіаційному полку, що розташовувався на аеродромі ОСОБА_3 (Чехословаччина), та вибув для подальшого проходження військової служби у 452 окремий штурмовий полк. У цей період служби чоловіка позивач проживала разом з ним та за час проживання у військовому містечку аеродром ОСОБА_3 (Чехословаччина) не могла працевлаштуватись за спеціальністю, оскільки в тій місцевості не було вакантних місць.

При цьому факт перебування ОСОБА_1 за місцем проходження служби прапорщика ОСОБА_2 за кордоном з серпня 1984 по липень 1989 підтверджується записами трудової книжки позивача, архівною довідкою Міністерства оборони РФ, витягом з послужного списку прапорщика ОСОБА_2 , що, на переконання представника позивача, свідчить про перетин позивачем державного кордону у 1984 та 1989 роках, та про обов`язок відповідача скласти та подати до пенсійного органу довідку встановленого зразка згідно пункту 13 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 (далі Порядок №637).

Однак листами Тернопільського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 03.09.2020, від 11.12.2020, від 18.12.2020, військової частини НОМЕР_1 від 06.03.2020 позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі такої довідки.

Вважаючи протиправними дії Тернопільського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України щодо відмови у підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області довідки встановленого зразка, передбаченого додатком № 4 Порядку № 637, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 01.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи суддею одноособово, призначено у справі судове засідання на 25.02.2021.

16.02.2021 від відповідача до суду надійшов відзив на позов (а.с.36-37), у якому вказано, що у серпні 2020 року позивач звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_3 (в подальшому реорганізовано в Тернопільський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки) із заявою, в якій просила видати їй довідку про проживання разом з чоловіком, який проходив військову службу, в місцевостях, в яких не було можливості працевлаштування за спеціальністю позивачки.

На цю заяву ІНФОРМАЦІЯ_4 повідомив, що 27.08.2020 було надіслано запит у Центральний архів МО Росії м. Подольськ для підтвердження періоду перебування ОСОБА_2 за кордоном. Після чого листом від 18.12.2020 №10/2/1476 Тернопільський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України, направив позивачу архівну довідку №4/206548 від 20.10.2020 для виконання позивачем дій щодо отримання довідки про перетин державного кордону.

Після зазначених подій ОСОБА_1 не зверталася до відповідача з вимогою розглянути її заяву з наявними документами, також не надала документів про підтвердження перетину кордону.

При цьому Тернопільський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України критично оцінює доводи позивача про те, що документи про перетин державного кордону у період 1984-1989 роках неможливо подати з об`єктивних причин, посилаючись на формальне звернення до Головного центру обробки спеціальної інформації Держприкордонслужби України. Після звернення до Держприкордонслужби позивачем не вживались жодні дії для того, щоб отримати документи про перетин державного кордону.

Водночас Порядок №637 не містить норм, які б покладали на відповідача обов`язок отримання відповідних довідок замість заявників, та норм, які б регламентували процедуру реалізації відповідачем такого обов`язку, з чого слід зробити висновок про те, що у випадку відсутності в особовій справі військовослужбовця документів про перетин державного кордону дружиною військовослужбовця, такі документи надає зацікавлена особа.

Представник відповідача звертає увагу, що реалізація позивачем свого права на отримання довідки не може відбуватись всупереч вимогам Порядку № 637, в частині подання нею передбачених нормативним актом документів.

Таким чином, позивач не може за відсутності документів прямо передбачених Порядком №637, посилатись на записи у трудовій книжці на підтвердження перетину державного кордону, а відповідач у свою чергу як орган влади не має права діяти на власний розсуд та видавати довідки без підтверджуючих документів.

З урахуванням вищезазначеного, таку довідку можливо буде видати тільки у випадку надання позивачем документів, що підтверджують перетин нею державного кордону, тому на переконання представника відповідача, Тернопільський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України діяв в межах Конституції України, законів України та постанов Кабінету Міністрів України, а заявлені позовні вимоги є передчасними, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

22.03.2021 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив (а.с.76-77), у якій останній не погоджується з доводами, наведеними відповідачем у відзиві на позов, з огляду на таке.

ОСОБА_1 як вдова військовослужбовця має право на пенсію в разі втрати годувальника за умови наявності не менше 25 років страхового стажу. На підтвердження страхового стажу необхідно подати до пенсійного органу документи про неможливість працевлаштування позивача за місцем служби чоловіка. Складання та видача такої довідки встановленого взірця входить до компетенції Тернопільського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України, що випливає з Порядку №637.

Відповідачу було надано документи, що слугували підставою для видачі спірної довідки, зокрема, копія трудової книжки позивача НОМЕР_2 , записами якої стверджується факт перетину кордону у 1984 та 1989 роках.

Також з архівної довідки Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації за №4/206548 від 20.10.2020 слідує, що прапорщик ОСОБА_2 проходив військову службу в 236 авіаційному полку з 01.12.1981 по 19.01.1990, в тому числі з серпня 1984 по листопад 1989 на аеродромі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Склад сім`ї військовослужбовця: дружина ОСОБА_1 , син - Павло 1983 р.н.

Відповідно до листа Військової частини НОМЕР_1 від 06.03.2020 №116/9/4/1127 довідка встановленого взірця про перебування у гарнізонах, розташованих за кордоном колишнього СРСР та України видається згідно Порядку №637 на підставі особової справи звільненого військовослужбовця, документу про перетин державного кордону дружиною військовослужбовця.

Згідно з довідкою Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України № 184/М-7941 від 07.06.2019 на заяву позивача про перетин державного кордону у 1984 та 1989 роках, відомості про осіб, які перетнули державний кордон України зберігаються протягом п`яти років.

Крім того, відповідач надав витяг з послужного списку чоловіка ОСОБА_1 з його особової справи, тобто мав увесь пакет документів для задоволення заяви позивача.

На переконання представника позивача, вищевикладені обставини підтверджують факт перебування позивача за місцем служби чоловіка і неможливість її працевлаштування, а також перетин кордону поза рамками часу, який можна підтвердити уповноваженим державним органом, а саме понад п`ять років.

З урахуванням вказаного, представник позивача вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

25.02.2021 ухвалою суду, постановленою у судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати, розгляд справи відкладено до 16.03.2021 та витребувано додаткові докази.

16.03.2021 ухвалою суду, постановленою у судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати, розгляд справи було відкладено до 25.03.2021.

У судових засіданнях позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позові та відповіді на відзив, просили позов задовольнити. Також у судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила суду, що у зв`язку з переведенням чоловіка-військовослужбовця на роботу за кордон, змушена була звільнитися з роботи. Проте за кордон поїхала не відразу, раніше виїхали чоловіки військової частини, а жінки залишалися, щоб підготуватися до переїзду та відправки контейнерів з речами (майном). ОСОБА_1 точної дати, коли поїхала за кордон не пригадала, проте вказувала, що це була зима. Зазначила, що з серпня 1986 року почала працювати директором підприємств роздрібної торгівлі та громадського харчування, які обслуговували військові частини, що були за кордоном (Чехія) в межах військового містечка, про це є відповідні записи у трудовій книжці. До цього періоду записів про її перебування за кордоном немає, проте вважає, що має право відповідний період, у який не була працевлаштована за кордоном, зарахувати до загального стаж.

Представник відповідача у судових засіданнях проти позову заперечив з мотивів, наведених у відзиві на позов та вказав, що спірну довідку можливо видати тільки у випадку надання позивачем документів, що підтверджують перетин нею державного кордону, а таких документів матеріали справи не містять. З огляду на вказане просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Ухвалою суду від 25.03.2021 відмовлено у задоволенні клопотання Тернопільського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи письмовими доказами, встановив такі обставини.

Позивач ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , що вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_3 від 16.05.1982 (а.с.20). 15.10.2006 чоловік позивача помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 24.10.2006 (а.с.19).

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області та отримує пенсію за віком (а.с.16).

З метою переведення її з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника позивач звернулася з відповідною заявою до органів Пенсійного фонду, однак у листах Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 7665/03 від 24.09.2018 та Департаменту Пенсійного фонду України №2605/М-11 від 04.12.2018 їй відмовлено у призначенні такої пенсії з огляду на відсутність необхідних 25 років страхового стажу (а.с.17, 18).

25.05.2019 позивач подала заяву до ІНФОРМАЦІЯ_3 (згодом реорганізовано в Тернопільський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України), у якій просила Тернопільський обласний військовий комісаріат звернутись з листом до органів Державної прикордонної служби України для отримання інформації щодо перетину нею кордону України з Чехією з 29.08.1984 по січень 1990 року (а.с.48).

У свою чергу на підставі вказаної заяви Тернопільський обласний військовий комісаріат звернувся в Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України із листом від 29.05.2019 №10/2/3628 про надання інформації щодо перетину кордону ОСОБА_1 у зазначений нею період (а.с.50).

Листом Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 19.06.2019 Тернопільський обласний військовий комісаріат поінформовано, що запитувана інформація не може бути надана, оскільки є конфіденційною і її поширення можливе лише за згодою особи, якої вона стосується (а.с.51-52).

У подальшому 24.07.2019 ОСОБА_1 звернулася із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_3 з проханням надати їй довідку про перебування її чоловіка ОСОБА_2 у військових частинах Центральної групи військ, де не завжди була можливість її працевлаштування. Довідка необхідна для надання органам Пенсійного фонду для підтвердження страхового стажу (а.с.47).

Листом ІНФОРМАЦІЯ_3 від 02.08.2019 №10/2/5214 на вказану заяву надано відповідь про те, що підстав для надання довідки немає, оскільки відсутнє підтвердження стосовно перетину кордону ОСОБА_1 та рекомендовано заявнику особисто звернутися в Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України щодо надання їй підтвердження про перетин державного кордону (а.с.46).

З метою отримання інформації про перетин нею кордону позивач звернулася в Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України із відповідною заявою, однак листом від 07.06.2019 №184/М-7941 їй повідомлено про відсутність можливості для надання такої інформації, оскільки у базі даних відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, зберігаються протягом п`яти років (а.с.14).

У подальшому на звернення позивача до державної установи «Урядовий контактний центр» Міністерства оборони України щодо надання довідки про проходження її чоловіком служби в Чехії у 1984-1989 роках Військовою частиною НОМЕР_1 у листі від 06.03.2020 повідомлено про відсутність підстав для видачі такої довідки у зв`язку з відсутністю підтвердження про перетин державного кордону (а.с.15).

18.08.2020 представник позивача звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 з приводу видачі спірної довідки. До заяви долучено копії відповідних документів (а.с.7).

У відповідь на цю заяву ІНФОРМАЦІЯ_4 у листі №10/2/5514 від 03.09.2020 повідомив, що 27.08.2020 було надіслано запит в Центральний архів МО Росії м. Подольськ для підтвердження перебування ОСОБА_2 за кордоном та вказано, що при надходження вищезазначених документів буде повторно розглянуте питання щодо видачі довідки (а.с.8).

Не погоджуючись з такими діями відповідача щодо відмови у підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області довідки встановленого зразка, передбаченого додатком № 4 Порядку № 637, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 18 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII дружинам (чоловікам) військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, до загального стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за віком зараховується період проживання разом з чоловіком (дружиною) в місцевостях, де не було можливості працевлаштування за спеціальністю, але не більше 10 років.

Згідно з пунктом «з» частини третьої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII, до стажу роботи зараховується також період проживання дружин осіб офіцерського складу, прапорщиків мічманів і військовослужбовців надстрокової служби з чоловіками в місцевостях, де була відсутня можливість їх працевлаштування за спеціальністю, але не більше 10 років.

Пункт 13 Порядку № 637 передбачає, що період проживання дружини військовослужбовця (крім військовослужбовців строкової служби) з чоловіком у місцевостях, де не було можливості для її працевлаштування за спеціальністю, підтверджується довідками (додаток № 4), виданими командирами (начальниками) військових частин, військових навчальних закладів на підставі документів, які підтверджують зазначений період.

При цьому для дружини військовослужбовця, звільненого з військової служби, період проживання до 1 січня 2004 р. з чоловіком у місцевостях, де не було можливості для її працевлаштування за спеціальністю, підтверджується довідками, які видаються військовими комісаріатами, за період проживання:

у гарнізонах, розташованих за кордонами колишнього СРСР та України, - на підставі особової справи звільненого військовослужбовця та документів про перетин державного кордону дружиною військовослужбовця;

у гарнізонах, розташованих у межах колишнього СРСР, України та країн - членів Співдружності незалежних держав, - на підставі особової справи звільненого військовослужбовця, довідки місцевих органів влади про період фактичного проживання (реєстрації, прописки) дружини військовослужбовця у відповідній місцевості та довідки установи державної служби зайнятості про неможливість працевлаштування дружини військовослужбовця за спеціальністю у відповідній місцевості.

Період проживання дружини військовослужбовця (крім військовослужбовців строкової служби) після 1 січня 2004 р. з чоловіком у місцевостях, де не було можливості для її працевлаштування за спеціальністю, зараховується до страхового стажу відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З аналізу вказаних правових норм вбачається, що за загальним правилом, проживання дружини військовослужбовця з чоловіком у місцевостях, де не було можливості для її працевлаштування за спеціальністю, підтверджується довідками, які виданими командирами (начальниками) військових частин, військових навчальних закладів.

В той же час, запроваджено окрему процедуру підтвердження проживання дружини військовослужбовця у місцевостях, де не було можливості для її працевлаштування за спеціальністю до 01.01.2004. Такі обставини підтверджуються довідками військових комісаріатів. При цьому, Порядок № 637 встановлює різний перелік документів, на підставі яких військовий комісаріат видає такі довідки, в залежності від місця розташування гарнізону. Так, якщо гарнізон був розташований за межами колишнього СРСР та України, то довідка видається на підставі 1) особової справи та 2) документів про перетин державного кордону дружиною військовослужбовця. Якщо гарнізон був розташований у межах колишнього СРСР, України, то довідка видається на підставі 1) особової справи військовослужбовця, 2) довідки місцевих органів влади про період фактичного проживання дружини військовослужбовця у відповідній місцевості та 3) довідки установи державної служби зайнятості про неможливість працевлаштування дружини військовослужбовця за спеціальністю.

Так як позивач просить відповідача підтвердити її проживання з чоловіком-військовослужбовцем у період 1984-1989 років на території, що знаходилась за межами СРСР ( ОСОБА_4 ), то в такому випадку за змістом Порядку №637 від неї вимагається подання документів про перетин державного кордону дружиною військовослужбовця.

Як вбачається з витягу з послужного списку про проходження дійсної військової служби в Збройних Силах, наданого відповідачем на адвокатський запит представника позивача від 09.12.2020 (а.с.13), прапорщик ОСОБА_2 , технік розрахунку підготовки літаків окремого штурмового авіаційного полку з 01.12.1981 по 19.01.1990 проходив військову на різних посадах службу в 236 авіаційному полку (а.с.12).

Зі змісту архівної довідки Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації за №4/206548 від 20.10.2020 слідує, що прапорщик ОСОБА_2 проходив військову службу в 236 авіаційному полку з 19.11.1981 по 07.12.1989 на посаді старшого авіаційного механіка у військовому званні прапорщика, у тому числі з серпня 1984 по листопад 1989 у місці дислокації: аеродром ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Склад сім`ї військовослужбовця: дружина ОСОБА_1 , син - ОСОБА_5 1983 р.н (адреса, місце проживання не вказані) (а.с.10).

Разом з тим, вказана архівна довідка містить інформацію про проходження служби військовослужбовцем ОСОБА_2 в 236 авіаційному полку та про склад його сім`ї, однак не є документом, що свідчить про перетин державного кордону дружиною військовослужбовця. З неї також не вбачається відомостей про те, що дружина ОСОБА_2 ОСОБА_1 перебувала з чоловіком у спірний період за місцем дислокації 236 авіаційного полку: аеродром ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , оскільки місце проживання членів сім`ї ОСОБА_2 у довідці не зазначене.

На підтвердження вказаної обставини представник позивача покликається на записи трудової книжки ОСОБА_1 .

Так, відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_5 позивач 28.08.1984 була звільнена з роботи на підставі статті 38 КЗпП УРСР за власним бажанням, у зв`язку з виїздом за місцем служби чоловіка військовослужбовця (запис 6).

З 18.08.1986 по 22.07.1989 позивач обіймала різні посади у 386 та 391 відділеннях торгівлі військової частини.

22.07.1989 була звільнена з роботи за власним бажанням у зв`язку з переведенням чоловіка в СРСР до нового місця служби (записи 7-12) (а.с.21).

Суд критично оцінює твердження представника позивача про те, що вказані вище записи трудової книжки ОСОБА_1 підтверджують факт перетину кордону позивачем у 1984 та 1989 роках, оскільки такі не є належними щодо підтвердження цих обставин, а крім того, не узгоджуються з поясненнями позивача, наданими у судовому засіданні.

Так, у судовому засіданні з`ясовано, що позивач у липні 1989 року не виїжджала за кордон, з її слів вона переїхала до чоловіка у Чехословаччину зимою (рік позивач не вказала у поясненнях).

Відсутність достовірних, повних та достатніх даних про перетин кордону ОСОБА_1 позбавляють можливості як відповідача, так і суд встановити факт перетину державного кордону, проживання позивача разом чоловіком за кордоном і не працевлаштування через неможливість такого за відповідною спеціальністю, що є умовою за якої може бути надана спірна довідка. Крім того, зі змісту форми довідки (передбаченої додатком 4 Порядку №637) вбачається, що має бути вказано конкретний період, у якому особа проживала з чоловіком-військовослужбовцем за кордоном та не могла працевлаштуватися через відсутність роботи за її спеціальністю.

Записи 7-12 трудової книжки ОСОБА_1 стосуються її роботи у період з 18.08.1986 по 22.07.1989 у 386 та 391 відділеннях торгівлі військової частини НОМЕР_6 . Зі слів позивача це було підприємство роздрібної торгівлі та громадського харчування в межах військового містечка, які обслуговували військові частини, що були за кордоном ( ОСОБА_4 ).

З цього приводу суд зазначає, що період з 18.08.1986 по 22.07.1989 з огляду на працевлаштування ОСОБА_1 , про що свідчать записи її трудової книжки, наведені вище, не підлягає включенню до довідки, що видається за формою, передбаченою додатком № 4 Порядку № 637, оскільки така видається лише стосовно періоду проживання дружини військовослужбовця з чоловіком у місцевостях, де не було можливості для її працевлаштування за спеціальністю.

При цьому доказів про те, що до цього часу (до 18.08.1986) позивач перебувала за кордоном разом з чоловіком, перетнула державний кордон, немає.

Також суд звертає увагу на те, що представником позивача у позові вказано, що до страхового стажу позивача не зараховано період перебування за місцем служби чоловіка у місцевостях, де була відсутня можливість її працевлаштування, а саме з 28.08.1984 по 22.07.1989 (за винятком періоду з 18.08.1986 по 22.07.1989). Однак, як вбачається з інформації з ІКІС ПФУ: Підсистема призначення та виплати пенсії, до страхового стажу позивача зараховано період догляду за дитиною до 3 років, а саме з 16.04.1983 по 09.02.1986 (а.с.22). Зі слів позивачки 10.02.1983 народився син, відтак період догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку зарахований пенсійним органом до страхового стажу ОСОБА_1 .

Отже, спірним залишається період з 10.02.1986 по 17.08.1986.

Разом з тим, Порядок № 637 містить чіткі умови, за яких видається відповідна довідка у разі розташування гарнізону за межами колишнього СРСР та України, а саме на підставі особової справи та документів про перетин державного кордону дружиною військовослужбовця.

Водночас за змістом частини другої статті 74 КАС України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Таким чином, позивач за відсутності у неї документів про перетин державного кордону, обов`язковість подання яких прямо передбачена Порядком № 637 для отримання відповідної довідки, не може посилатись на записи трудової книжки та інші документи на підтвердження проживання з чоловіком-військовослужбовцем у місцевостях, де не було можливості для її працевлаштування за спеціальністю. Належних і достатніх доказів, на підтвердження обставин, що є підставою для видачі довідки за формою, передбаченою додатком № 4 Порядку № 637, позивачем не надано ні відповідачу, ні суду.

Отже, підстави для визнання протиправними дій Тернопільського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України щодо відмови ОСОБА_1 у підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області довідки встановленого зразка, передбаченого додатком № 4 Порядку № 637, відсутні.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач довів правомірність своїх дій щодо відмови позивачу у підготовці та наданні спірної довідки, тому у задоволенні позову належить відмовити.

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 72-77, 90, 241-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Тернопільського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України про визнання дій протиправним та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_7 , виданий Чортківським РВ УМВС України в Тернопільській області 12 вересня 2006 року).

Відповідач: Тернопільський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України (вулиця Січових Стрільців, 2, місто Тернопіль, Тернопільська область, 46001, ідентифікаційний код юридичної особи в ).

Повний текст рішення складено та підписано 29 березня 2021 року.

Головуючий суддя Чепенюк О.В.