Справа № 460/4085/19
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2021-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 рокуЛьвівСправа № 460/4085/19 пров. № А/857/15916/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Качмара В.Я., Мікули О.І.

з участю секретаря судового засідання Хомича О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом Комунального підприємства «Дубноводоканал» Дубенської міської ради до Головного управління ДФС у Рівненській області, Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Дубноводоканал» Дубенської міської ради на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року (суддя першої інстанції Нор У.М., м. Рівне, повний текст складено 27.10.2020),

В С Т А Н О В И В :

Комунальне підприємство «Дубноводоканал» Дубенської міської ради звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області, Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28 серпня 2019 року № , згідно з яким позивача зобов`язано сплатити штраф за платежем «податок на додану вартість» в сумі 548605,66 грн.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року у задоволенні позову було відмовлено.

Із таким судовим рішенням не погодився позивач та подав апеляційну скаргу. Вважає рішення постановленим з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та невідповідністю висновків суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права. Просить скасувати рішення та постановити нове про задоволення позову. Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, зазначив, що за наслідками проведення камеральної перевірки відповідачем був складений акт від 8 серпня 2019 року № 95/17-0051-12/31525841, який він отримав 14 серпня 2019 року. Всупереч приписам пункту 86.7 статті 86 Податкового кодексу України спірне податкове повідомлення-рішення прийняте відповідачем на дев`ятий робочий день після вручення платнику податків акта перевірки, чим порушено право позивача на подання заперечень до акта камеральної перевірки. Також, апелянт звертає увагу на те, що зі змісту оскаржуваного неможливо зрозуміти на підставі якої норми права позивача притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу, - статті 122 чи 126 Податкового кодексу України. Вказує на неможливість застосування до нього приписів статті 122 Податкового кодексу України, так як він не є фізичною особою-підприємцем та не перебуває на спрощеній системі оподаткування. Також зазначає, що всупереч вимогам пункту 42.4 статті 42 Податкового кодексу України та абзацу третього пункту 1 розділу ІІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28 грудня 2015 року № 1204, податкове повідомлення-рішення від 28 серпня 2019 року № було надіслане йому відповідачем рекомендованим поштовим відправленням без повідомлення про вручення та лише на четвертий робочий день після його прийняття. Звертає увагу суду на те, що відзив на позовну заяву було подано Головним управлінням ДПС у Рівненській області, в той час як таке не було залучено до участі у справі. При цьому відсутні підстави для процесуального правонаступництва Головного управління ДФС у Рівненській області.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

18 березня 2021 року позивач подав клопотання про відкладення слухання справи у зв`язку із зайнятістю представника адвоката Бондарчук В.Ю. у слідчих діях в с.м.т. Млинів. Також представник вказала, що директор підприємства відряджений до міста Рівне.

Суд, розглянувши вказане клопотання, дійшов висновку про відмову в його задоволенні, оскільки представник позивача не надав суду доказів безпосереднього залучення його до термінових слідчих дій о 14 годині 20 хвилин 18 березня 2021 року.

При цьому, матеріалами справи підтверджено, що адвоката ОСОБА_1 було повідомлено про час та місце розгляду справи Восьмим апеляційним адміністративним судом завчасно 9 березня 2021 року, що підтверджено відповідним повідомленням самого адресата (том 2 а.с.18).

Отже, адвокат мав можливість вжити заходів для організації своєї діяльності таким чином, щоб забезпечити участь у судовому розгляді справи, враховуючи обмеженість строків розгляду в суді апеляційної інстанції згідно норм Кодексу адміністративного судочинства України.

Також, суд врахував, що 4 березня 2020 року представник позивача вже подавала суду клопотання про відкладення судового розгляду у зв`язку з хворобою. Вказане клопотання було задоволено і слухання справи відкладено на строк достатній для одужання представника та завчасного повідомлення сторін про час та місце наступного судового засідання для забезпечення можливості планування роботи.

Разом з тим, представник позивача в судове засідання повторно не з`явилася і доказів залучення її до термінових слідчих дій у час, на який було призначено судове засідання, суду надано не було.

Крім того, представником позивача не наведено обґрунтувань надання пріоритету участі в інших процесуальних заходах, враховуючи повторність призначення слухання справи в судовому засіданні колегією суддів в суді апеляційної інстанції.

Також, апеляційний суд враховує, що в своїх рішеннях, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див. рішення Суду у справі "Шульга проти України", пункт 28, № 16652/04, від 02.12.2010) і запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі є завданням саме державних органів (див. рішення Суду у справі "Мусієнко проти України", пункт 24, № 26976/06, від 20.01.2011).

Неможливість суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08 листопада 2005 року у справі № 36655/02 «Смірнова проти України», рішення ЄСПЛ від 27 квітня 2000 року у справі № 30979/96 «Фрідлендер проти Франції» (Frydlender v. France)). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30 листопада 2006 року у справі «Красношапка проти України»).

Тому, з врахуванням необов`язковості участі сторін у судовому розгляді справи в суді апеляційної інстанції, судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності їх представників.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 8 серпня 2019 року відповідачем проведена камеральна перевірки своєчасності сплати позивачем узгодженого податкового зобов`язання до бюджету, за результатами якої складений акт від 8 серпня 2019 року № 95/17-00-51-12/31525841 (а.с.10-15).

Згідно висновків вказаного акту податковим органом встановлено порушення позивачем термінів сплати узгоджених податкових зобов`язань з податку на додану вартість з 30 квітня 2018 року по 2 березня 2019 року.

На підставі акту перевірки від 8 серпня 2019 року № 95/17-00-51-12/31525841, відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення форми «Ш» від 28 серпня 2019 року № , яким до позивача застосований штраф у розмірі 20% (від суми 2743028,30грн), що становить 548605,66грн (а.с.3).

11 вересня 2019 року позивач звернувся до Державної фіскальної служби України зі скаргою на податкове повідомлення-рішення від 28 серпня 2019 року № (а.с.16).

3 жовтня 2019 року Державною фіскальною службою України прийняте рішення № 4246/6/99-00-08-05-05 про продовження строку розгляду скарги позивача (а.с.17).

8 листопада 2019 року Державною фіскальною службою України прийняте рішення № 8801/6/99-00-08-05-05 про залишення податкового повідомлення-рішення від 28 серпня 2019 року № без змін, а скарги позивача без задоволення (а.с.18-19).

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для скасування вказаного повідомлення-рішення з таких мотивів.

За змістом позову позивачем не заперечується обставини порушення термінів сплати узгоджених податкових зобов`язань з податку на додану вартість, описані в акті від 8 серпня 2019 року № 95/17-00-51-12/31525841.

Доводи щодо незгоди з податковим повідомленням-рішенням від 28 серпня 2019 року № фактично зводяться до порушення відповідачем процедури його прийняття, що на думку позивача, є підставою для його скасування.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі ПК України).

У відповідності до підпункту 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Також, у пункті 58.2 статті 58 ПК України закріплено положення, згідно з яким податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Як слідує зі змісту пункту 86.8 статті 86 ПК України, податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

За своїм характером дана норма права носить імперативний характер, тобто її приписи є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами владних повноважень незалежно від рівня та підпорядкованості.

Матеріалами справи підтверджується, що акт камеральної перевірки від 8 серпня 2019 року № 95/17-00-51-12/31525841 був направлений позивачу рекомендованим поштовим відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором 983 та вручений представнику останнього за довіреністю 13 серпня 2019 року (а.с.66).

Оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте відповідачем 28 серпня 2019 року, тобто на одинадцятий робочий день після дня вручення позивачу акта камеральної перевірки.

Отже, твердження позивача щодо порушення відповідачем приписів пункту 86.8 статті 86 ПК України та, відповідно, передчасного прийняття податкового повідомлення-рішення від 28 серпня 2019 року № є безпідставними .

Також, безпідставним є твердження позивача щодо неправильного заповнення в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні реквізиту «найменування контролюючого органу», з огляду на таке.

Форму та порядок надіслання (вручення) контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків визначає Порядок надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 28 грудня 2015 року № 1204 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 січня 2016 року за № 124/28254 (далі Порядок № 1204).

Пунктом 2 розділу ІІ Порядку № 1204 встановлено, що у випадках, зазначених у пункті 1 цього розділу, відповідний структурний підрозділ контролюючого органу складає податкове повідомлення-рішення за такими формами, зокрема, «Ш» - у разі застосування штрафних санкцій за порушення строків сплати грошових зобов`язань (додаток 4).

Тобто, бланк податкового повідомлення-рішення форми «Ш» затверджений у додатку 4 до Порядку № 1204.

Бланк спірного податкового повідомлення-рішення від 28 серпня 2019 року № в повній мірі відповідає бланку податкового повідомлення-рішення форми «Ш», що затверджений у додатку 4 до Порядку № 1204.

Натомість, реквізит «найменування контролюючого органу» знаходиться внизу бланка податкового повідомлення-рішення від 28 серпня 2019 року № та стосується найменування контролюючого органу, керівник якого підписав вказане податкове повідомлення-рішення.

У відповідній графі податкового повідомлення-рішення від 28 серпня 2019 року № зазначено «Начальник Дубенського управління ГУ ДФС у Рівненській області», що вказує на правильне її заповнення відповідачем.

При цьому, наявність у начальника Дубенського управління Головного управління ДФС у Рівненській області Бакулевич Н.М. повноважень на підписання податкових повідомлень-рішень, в т.ч. від 28 серпня 2019 року № , підтверджується матеріалами справи та не заперечується учасниками справи за змістом заяв по суті.

Доводи апелянта про те, що податкове повідомлення-рішення від 28 серпня 2019 року № було надіслане йому відповідачем рекомендованим потовим відправленням без повідомлення про вручення та на четвертий робочий день після його прийняття, апеляційний суд відхиляє, оскільки обставини надсилання платнику не впливають на законність прийняття контролюючим органом рішення про нарахування податкових зобов`язань.

Також, згідно з пунктом 58.3 статті 58 ПК України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Так, пунктом 42.2 статті 42 ПК України встановлено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Пункт 42.4 статті 42 ПК України регулює порядок листування платників податків з контролюючими органами засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги».

Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Порядку № 1204, структурний підрозділ контролюючого органу, який склав податкове повідомлення-рішення відповідно до Кодексу, роздруковує його у двох примірниках (податкове повідомлення-рішення за формою «Ф» - в одному примірнику) та після погодження з підрозділами правової роботи передає на підпис керівнику (виконуючому його обов`язки, його заступнику або уповноваженій особі) контролюючого органу.

Після підписання податкове повідомлення-рішення (крім податкового повідомлення-рішення за формою «Ф») не пізніше наступного робочого дня надсилається (вручається) платнику податків. Податкове повідомлення-рішення за формою «Ф» надсилається (вручається) платнику податків у терміни, встановлені Кодексом для податків на майно фізичних осіб.

Аналіз вказаних вище норм ПК України та Порядку № 1204 дозволяє прийти до висновку про те, що податкове повідомлення рішення форми «Ш» має бути направлене платнику податків не пізніше наступного робочого дня після дня його підписання засобами електронного зв`язку в електронній формі (у разі подання платником податків заяви про отримання документів в електронній формі) або надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте та, відповідно, підписане 28 серпня 2019 року.

При цьому, його було направлено позивачу 29 серпня 2019 року рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення (а.с.66), тобто в строк та у спосіб визначені ПК України та Порядком № 1204.

Водночас, суд першої інтснації правильно врахував доводи позивача щодо наявності неточностей в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні відповідача в частині зазначення норми права, на підставі якої позивача притягнуто до юридичної відповідальності у вигляді штрафу.

Так, аналіз змісту бланка податкового повідомлення-рішення форми «Ш», затвердженого у додатку 4 до Порядку № 1204, свідчить на користь того, що він є універсальним, тобто може прийматися як щодо фізичних осіб-підприємців, так і щодо юридичних осіб. При цьому, бланк сформований таким чином, що непотрібні частини його тексту в залежності від фактичних обставин мають бути викресленими. Наприклад, якщо податкове повідомлення-рішення форми «Ш» приймається щодо фізичної особи-підприємця, то частина тексту, яка стосується притягнення до відповідальності юридичної особи має бути викреслена, і навпаки, якщо податкове повідомлення-рішення форми «Ш» приймається щодо юридичної особи, то має бути викреслена частина тексту, яка стосується притягнення до відповідальності фізичної особи-підприємця.

Позивач у справі є юридичною особою, однак при прийнятті податкового повідомлення-рішення від 28 серпня 2019 року № посадовими особами відповідача не було вчинено дій щодо викреслення в податковому повідомленні-рішенні частини тексту, який стосується притягнення до відповідальності фізичної особи-підприємця.

Однак, дане порушення не вплинуло на законність оскаржуваного повідомлення-рішення .

Так згідно висновків Верховного Суду у постанові від 11 вересня 2018 року в справі № 826/11623/16 (адміністративне провадження №К/9901/50453/18), окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування. Якщо спірне рішення прийнято контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення може бути визнане правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення. Недоліки оформлення оскаржуваної вимоги не можуть бути самостійною підставою для визнання протиправним такого рішення за умови, якщо позивачем вчинено порушення вимог податкового законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган.

У податковому повідомленні-рішенні від 28 серпня 2019 року № чітко зазначено суть встановленого порушення, вид та розмір застосованої санкції до платника податків, а тому наявність у ньому недоліків, які полягають у не викресленні частини тексту щодо притягнення до відповідальності фізичної особи-підприємця, враховуючи, що воно прийняте по відношенню до юридичної особи, не може слугувати підставою для визнання протиправним та скасування такого податкового повідомлення-рішення.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що спірне податкове повідомлення-рішення прийняте відповідачем в порядку та у спосіб, що визначені чинним законодавством, в межах наданих йому повноважень, обґрунтовано і правомірно.

Щодо доводів апелянта про безпідставне приєднання до матеріалів справи та врахування відзиву на позовну заяву від особи, яка не була залучена до участі у справі, апеляційний суд зазначає, що вказане не являється порушенням норм процесуального законодавства, що потягло прийняття незаконного рішення і не є обставиною, що тягне скасування рішення суду згідно частини 3 статті 317 КАС України.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що матеріалами справи підтверджено, що 25 лютого 2020 року Головним управлінням ДПС у Рівненській області та Головним управлінням ДФС у Рівненській області подані клопотання про заміну сторони відповідача правонаступником.

25 лютого 2020 року ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, вирішено залучити Головне управління ДПС у Рівненській області до участі у справі в якості співвідповідача.

Отже, рішення суду постановлено за участі у справі в якості відповідача Головного управління ДФС у Рівненській області, визначеного позивачем.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

З урахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції всебічно з`ясовано обставини справи, рішення суду першої інстанції винесено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому немає підстав для його скасування чи зміни.

Враховуючи, що апеляційний суд залишає в силі рішення суду першої інстанції, то в силу вимог частини шостої статті 139 КАС України судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Комунального підприємства «Дубноводоканал» Дубенської міської ради залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. О. Большакова
судді В. Я. Качмар
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 26.03.2021.