Справа № 640/16999/20
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2021-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2021 року м. Київ № 640/16999/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Катющенка В.П., за участю секретаря судового засідання Рябого І.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до про Головного управління ДПС у м. Києві визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

за участю:

від позивача - Салова Е.В.; Бабічев В.В. ;

від відповідача - не з`явився

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 20.12.2019:

№ про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування на 549460,13 грн, у тому числі: 439568,10 грн - за податковими зобов`язаннями та 109892,03 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями;

№ про збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на 45788,35 грн, у тому числі: 36630,68 грн - за податковими зобов`язаннями та 9157,67 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у акті перевірки контролюючий орган стверджує про заниження суми загального оподатковуваного доходу, внаслідок чого встановлено розбіжність за податковими зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору від отриманого доходу з надання майна в оренду та отриманого виграшу. Позивач стверджує, що останнім сплачено податок з доходів фізичних осіб від надання майна в оренду в розмірі 336780,00 грн та військовий збір в сумі в сумі 28065,00 грн, а тому встановлена контролюючим органом розбіжність не відповідає дійсності. Щодо отриманого виграшу позивач звертає увагу, що відповідачем використано відомості, вказані у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, що, на думку позивача, свідчить про використання непрямих методів контролю. Стверджує, що чинним законодавством не передбачено застосування контролюючим органом методів непрямого контролю, внаслідок чого наразі відсутнє нормативне регулювання щодо використання таких методів. Також звертає увагу, що особою, яка має обов`язок зі сплати податку на доходи фізичних осіб в якості виграшу в лотерею є податковий агент, а не позивач, тому включення вказаної суми доходу до загального оподатковуваного доходу платника податків як інші доходи, є безпідставним.

Ухвалою суду від 29.07.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі № 640/16999/20 та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовче судове засідання на 29.09.2020.

31.08.2020 до суду від представника відповідача Борозни М. надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого останній просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що підприємством з 100 % інвестиціями "Українська Національна Лотерея" не підтверджено виплату та утримання сум податків і зборів від суми виграшу у розмірі 571045,00 грн, яка відображена фізичною особою-платником податків ОСОБА_3 в декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, відповідно, зазначена сума доходу, на думку контролюючого органу, повинна бути включена до загального оподатковуваного доходу платника податків як інші доходи.

У підготовчому судовому засіданні 29.09.2020 оголошено перерву до 10.11.2020.

15.10.2020 до суду від представника позивача Салової Е.В. надійшла відповідь на відзив, за змістом якого остання просить суд задовольнити позовні вимоги. Звернула увагу, що декларація особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, не є допустимим джерелом інформації для визначення податкових зобов`язань платника податків.

Зважаючи на перебування судді Катющенка В.П. на лікарняному, 10.11.2020 адміністративну справу № 640/16999/20 знято з розгляду, наступне судове засідання призначено на 09.02.2021.

Ухвалою суду від 09.02.2021 закрито підготовче провадження у справі № 640/16999/20, призначено розгляд справи по суті у судове засідання на 16.03.2021.

У судовому засіданні 16.03.2021 задоволено клопотання представника позивача про допит в якості свідка ОСОБА_4 , яка прибула до суду.

Представники позивача у судовому засіданні 16.03.2021 позовні вимоги підтримали та просили суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засіданні 16.03.2021 не прибув, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином.

На підставі частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні 16.03.2021 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

У період з 16.10.2019 по 29.10.2019 посадовою особою Головного управління ДПС у м. Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства фізичною особою - платником податків ОСОБА_1 за період з 01.01.2017 по 31.12.2017, за результатами якої складено акт від 05.11.2019 № 446/26-15-42-09/ НОМЕР_1 (а.с. 32-42).

Актом перевірки з питань, що оскаржуються позивачем, зафіксовано порушення:

підпункту 164.2.20 пункту 164.2 статті 164, пункту 170.1 статті 170 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, зі змінами та доповненнями, в частині заниження податку на доходи фізичних осіб на суму 439568,10 грн;

підпунктів 1.2, 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, зі змінами та доповненнями, в частині заниження військового збору на суму 36630,68 грн.

На підставі виявлених порушень, 20.12.2019 Головним управлінням ДПС у м. Києві прийнято податкові повідомлення-рішення:

№ про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування на 549460,13 грн, у тому числі: 439568,10 грн - за податковими зобов`язаннями та 109892,03 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с. 46);

№ про збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на 45788,35 грн, у тому числі: 36630,68 грн - за податковими зобов`язаннями та 9157,67 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с. 52).

Не погодившись з рішеннями контролюючого органу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Підставою для прийняття оскаржуваних рішень став висновок контролюючого органу про заниження загального оподатковуваного доходу за 2017 рік на 2442045,00 грн, а саме: з надання майна в оренду - 1871000,00 грн; виграш (інші доходи) - 571045,00 грн.

Вказаний висновок відповідачем зроблено на підставі аналізу даних декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік.

Також під час перевірки контролюючим органом на адресу підприємства з 100 % інвестиціями "Українська Національна Лотерея" було скеровано запит, на який 07.10.2019 отримано відповідь про відсутність інформації щодо виплат ОСОБА_1 доходу у вигляді виграшу.

На переконання контролюючого органу, внаслідок не підтвердження підприємством з 100 % інвестиціями "Українська Національна Лотерея" виплати та утримання сум податків та зборів від суми виграшу у розмірі 571045,00 грн, яка відображена ОСОБА_1 в декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, така сума доходу повинна бути включена до загального оподатковуваного доходу платника податків як інші доходи.

Позивач як на одну з підстав протиправності оскаржуваних рішень вказує, що декларація особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, не є допустимим джерелом інформації для визначення податкових зобов`язань платника податків.

За визначенням підпункту 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді:

а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України;

б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів;

в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів;

г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України;

ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України;

д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов`язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов`язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо);

е) спадщини, подарунків, виграшів, призів;

є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору;

ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Згідно з підпунктом 14.1.55 пункту 14.1 статті 14 ПК України дохід, отриманий з джерел за межами України, - будь-який дохід, отриманий резидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності за межами митної території України, включаючи проценти, дивіденди, роялті та будь-які інші види пасивних доходів, спадщину, подарунки, виграші, призи, доходи від виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими та трудовими договорами, від надання резидентам в оренду (користування) майна, розташованого за межами України, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих за межами України портів, доходи від продажу майна, розташованого за межами України, дохід від відчуження інвестиційних активів, у тому числі корпоративних прав, цінних паперів тощо; інші доходи від будь-яких видів діяльності за межами митної території України або територій, непідконтрольних контролюючим органам.

Відповідно до пунктів 23.1, 23.2 статті 23 ПК України базою оподаткування визнаються конкретні вартісні, фізичні або інші характеристики певного об`єкта оподаткування.

База оподаткування - це фізичний, вартісний чи інший характерний вираз об`єкта оподаткування, до якого застосовується податкова ставка і який використовується для визначення розміру податкового зобов`язання.

База оподаткування і порядок її визначення встановлюються цим Кодексом для кожного податку окремо.

Згідно з пунктом 164.1 статті 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до підпункту 164.1.1 пункту 164.1 статті 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

За правилами підпункту 164.1.2 пункту 164.1 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються, зокрема:

дохід від надання майна в лізинг, оренду або суборенду (строкове володіння та/або користування), визначений у порядку, встановленому пунктом 170.1 статті 170 цього Кодексу (підпункт 164.2.5);

пасивні доходи (крім зазначених у підпункті 165.1.41 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу), доходи у вигляді виграшів, призів (підпункт 164.2.8).

Відповідно до пункту 164.3 статті 164 ПК України при визначенні бази оподаткування враховуються всі доходи платника податку, отримані ним як у грошовій так і негрошовій формах.

Таким чином, визначальною ознакою доходу платника податку, як об`єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, є фактичне отримання такого доходу платником податків.

Отже, база оподаткування для розрахунку податку на доходи фізичних осіб визначається виключно прямими методами та дорівнює сумі всіх отриманих платником податку-фізичною особою доходів за звітний період, відомості про які прямо зазначені в офіційних інформаційних базах (або інших офіційних джерелах інформації).

Органи ДФС контролюють правильність визначення платником податків-фізичною особою податкового зобов`язання на підставі відомостей, які містяться в поданій таким платником податковій декларації та відомостей про отримані таким платником податків доходи, які містяться в різноманітних інформаційних базах, в яких чітко та однозначно визначена сума такого доходу.

Якщо сума доходів платника податку-фізичної особи, інформація про які міститься в різноманітних інформаційних базах та інших офіційних джерелах інформації про доходи такого платника податків, перевищує суму доходів, яку платник податку на доходи фізичних осіб вказав в своїй податковій декларації, то орган ДПС самостійно нараховує на суму такого перевищення грошове зобов`язання та штрафні санкції, які платник податків повинен додатково сплатити до бюджету.

Висновки акта перевірки ґрунтуються виключно на інформації, зазначеній ОСОБА_1 у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік.

Зазначені обставини свідчать про застосування контролюючим органом непрямих методів контролю, що не відповідає вимогам чинного законодавства, з огляду на таке.

За загальним визначенням непрямі методи при визначенні сум податкових зобов`язань - це визначення контролюючим органом сум податкових зобов`язань платника податків за допомогою побічних, посередницьких показників, отриманих від інших суб`єктів, як правило не пов`язаних з податковим обліком.

Суд звертає увагу на те, що чинним законодавством не передбачено застосування податковим органом методів непрямого контролю, внаслідок чого наразі відсутнє нормативне регулювання щодо використання таких методів.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що визначальною ознакою доходу платника податку, як об`єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, є фактичне отримання такого доходу платником податків. База оподаткування для розрахунку податку на доходи фізичних осіб визначається виключно прямими методами та дорівнює сумі всіх отриманих платником податку-фізичною особою доходів за звітний період, відомості про які прямо зазначені в офіційних інформаційних базах (або інших офіційних джерелах інформації). При цьому суд зазначає, що використання контролюючим органом непрямих методів контролю не відповідає вимогам чинного законодавства.

Висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.02.2019 у справі № 826/7029/17.

Крім того, суд вважає, що інформація з декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, не може бути джерелом інформації для визначення податкових зобов`язань платника податків, з огляду на таке.

За визначенням пункту 61.1 статті 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до статті 62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом:

ведення обліку платників податків;

інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів;

перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин;

моніторингу контрольованих операцій та опитування посадових, уповноважених осіб та/або працівників платника податків відповідно до статті 39 цього Кодексу.

За змістом підпункту 72.1.6 пункту 72.1 статті 72 ПК України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності також використовується інша інформація, оприлюднена як така, що підлягає оприлюдненню відповідно до законодавства та/або добровільно чи за запитом надана контролюючому органу в установленому законом порядку.

З аналізу наведених положень ПК України вбачається, що інформація, вказана у підпункті 72.1.6 пункту 72.1 статті 72 ПК України, повинна надавати можливість чітко встановити наявність об`єкту оподаткування, вид доходу, період його отримання, розмір та джерело отримання доходу, що дозволяє достовірно визначити розмір бази оподаткування.

Разом з тим, приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення, відповідач виходив з аналізу інформації, зазначеної позивачем на власний розсуд в деклараціях особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік без порівняння таких відомостей з інформацією, яка міститься в інформаційних базах органів ДПС.

Також суд звертає увагу, що згідно платіжних доручень від 07.08.2018:

№ 01 ОСОБА_1 перераховано на рахунок контролюючого органу 336780,00 грн податку на доходи, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (а.с. 65);

№ 01 ОСОБА_1 перераховано на рахунок контролюючого органу 28065,00 грн військового збору (а.с. 65).

Позивач пояснює, що за отриманий дохід з надання майна в оренду останнім було у повному обсязі сплачено податок на доходи фізичних осіб та військовий збір.

У акті перевірки відповідач звертає увагу на те, що позивачем не було подано декларацію про майновий стан та доходи за 2017 рік, внаслідок чого останнім не визначено суми податкових зобов`язань, які необхідно сплатити з отриманого доходу.

Так, за змістом абзацу "а" пункту 170.1.5 статті 170 ПК України, якщо орендар є фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, особою, відповідальною за нарахування та сплату (перерахування) податку до бюджету, є платник податку - орендодавець.

При цьому такий орендодавець самостійно нараховує та сплачує податок до бюджету в строки, встановлені цим Кодексом для квартального звітного (податкового) періоду, а саме: протягом 40 календарних днів, після останнього дня такого звітного (податкового) кварталу, сума отриманого доходу, сума сплаченого протягом звітного податкового року податку та податкового зобов`язання за результатами такого року відображаються у річній податковій декларації.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем не було подано декларацію про майновий стан та доходи за 2017 рік. Поряд з цим, матеріалами справи підтверджується виконання ОСОБА_1 обов`язку зі сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходу, отриманого з надання майна в оренду.

Вказані обставини також підтверджуються й наданою відповідачем до матеріалів справи службовою запискою від 03.11.2020 № 1554/26-15-35-08-28, зі змісту якої вбачається, що сума сплаченого податку на доходи фізичних осіб в розмірі 336780,00 грн сплачена за невірними реквізитами та обліковується на "нез`ясованих платежах" КБК 11010800, а сума військового збору обліковується як переплата в інтегрованій картці платника податків (а.с. 161-162).

За змістом підпунктів 170.6.1, 170.6.2 пункту 170.6 статті 170 ПК України податковим агентом платника податку під час нарахування (виплати, надання) на його користь доходу у вигляді виграшів (призів) у лотерею чи в інші розіграші, у букмекерському парі, у парі тоталізатора, призів та виграшів у грошовій формі, одержаних за перемогу та/або участь в аматорських спортивних змаганнях, у тому числі у більярдному спорті, є особа, яка здійснює таке нарахування (виплату).

Податковим агентом - оператором лотереї у строки, визначені цим Кодексом для місячного податкового періоду, до бюджету сплачується (перераховується) загальна сума податку, нарахованого за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу, із загальної суми виграшів (призів), виплачених за податковий (звітний) місяць гравцям у лотерею.

Податкові агенти - оператори лотереї у податковому розрахунку, подання якого передбачено підпунктом "б" пункту 176.2 статті 176 цього Кодексу, відображають загальну суму нарахованих (виплачених) у звітному податковому періоді доходів у вигляді виграшів (призів) та загальну суму утриманого з них податку. При цьому у податковому розрахунку не зазначається інформація про суми окремого виграшу, суми нарахованого на нього податку, а також відомості про фізичну особу - платника податку, яка одержала дохід у вигляді виграшу (призу).

У акті перевірки відповідач стверджує, що підприємством з 100 % інвестиціями "Українська Національна Лотерея" не підтверджено виплату та утримання сум податків і зборів від суми виграшу у розмірі 571045,00 грн, яка відображена фізичною особою-платником податків ОСОБА_3 в декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомив суду, що останній у період з 2012 по 2013 рік та з 2015 по 2017 роки був помічником народного депутата України ОСОБА_1 , після цього до 2019 року був керівником секретаріату радикальної партії у Верховній Раді України. У 2017 році майже постійно робив ставки на футбольні матчі та змагання з тенісу, про що розповідав ОСОБА_1 . Останній, виявивши інтерес, попросив його робити ставки і за позивача, надававши власні кошти та радячись з приводу команд, на які було доречно робити ставки. Таких ставок за кошти ОСОБА_1 було приблизно 10. І десь дві ставки були досить виграшними, точних сум уже не пам`ятає. За такими ставками він отримав кошти, які передав позивачу. Всі ставки робив в одному місці на проспекті Науки, оскільки проживав там на той час.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомила суду, що у 2017 році остання працювала в Українській лотереї. Пропрацювала там десь 1,5 років. На даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Працювала на проспекті Науки у м. Києві. Знає свідка ОСОБА_5 як ОСОБА_6 , помічника народного депутата України ОСОБА_1 . Запам`ятала його, оскільки він вирізнявся від інших клієнтів, оскільки зазвичай був у костюмі, виявляв почуття гумору, часто робив ставки, по яких як вигравав, так і програвав. Зрештою, почав робити великі ставки, зазначаючи, що йому доручив їх робити його керівник. Якщо у касі не було необхідної суми для виплати, вона телефонувала інкасатору, який привозив необхідні кошти. Також повідомила суду, що про ОСОБА_6 знали й інші її колеги. На її пам`яті, виграші складали і 100000,00 грн, і 300000,00 грн й виграш необхідно було забрати протягом місяця. Також пам`ятає, що ОСОБА_6 просив надати йому копії виграшних квитанцій.

Разом з тим, з аналізу наведених вище положень ПК України вбачається, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку із загальної суми виграшу є податковий агент, а не платник податку, тому висновки контролюючого органу, які ґрунтуються виключно на листі підприємства з 100 % інвестиціями "Українська Національна Лотерея" без урахування поданої звітності останнім, є безпідставними.

Також, суд звертає увагу, що декларація особи, уповноваженої на виконання функцій держави та місцевого самоврядування, подається особою не в цілях оподаткування, а має антикорупційне призначення. Її зміст відрізняється від документів, які містять податкову інформацію, а тому декларація особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, не є допустимим джерелом інформації для визначення податкових зобов`язань платника податків.

Враховуючи викладене у сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість висновків акта перевірки в частині порушення позивачем вимог підпункту 164.2.20 пункту 164.2 статті 164, пункту 170.1 статті 170, підпунктів 1.2, 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 20.12.2019 № та № не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а також суперечать встановленим у справі обставинам, є протиправними та підлягають скасуванню, що є правовою підставою для задоволення позовних вимог у цій частині.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи наведене та встановлені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ідентифікаційний код 43141267) від 20.12.2019 № та № .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ідентифікаційний код 43141267) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 10510,00 грн сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя В.П. Катющенко

Повний текст рішення складено та підписано 26 березня 2021 року.