Справа № 500/1420/21
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

Справа № 500/1420/21

29 березня 2021 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву Державного підприємства «Чортківський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом Державного підприємства «Чортківський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України до Чортківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно- Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Чортківський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України (далі Підприємство) звернулося до суду з позовом до Чортківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправними та скасування 98 постанов про арешт майна (рухомого та нерухомого майна, коштів).

Станом на 29.03.2021 питання про відкриття провадження у справі не вирішено.

Одночасно з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, у якій заявник просить забезпечити позов шляхом:

зупинення дії актів індивідуального характеру, а саме постанов Чортківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про арешт майна Державного підприємства «Чортківський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України згідно переліку, що додається (98 (дев`яносто вісім) постанов);

заборони Чортківському міськрайонному відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), будь-яким іншим третім особам вчиняти дії щодо реалізації (відчуження) арештованого майна Державного підприємства «Чортківський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України;

зупинення стягнення на підставі виконавчих документів (98 (дев`яносто вісім) постанов про арешт майна Державного підприємства «Чортківський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України) - зведене виконавче провадження № 62932383, де боржником є Державне підприємство «Чортківський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України, яке знаходиться на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

В обґрунтування заяви зазначено, що державними виконавцями Чортківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) за період 2020-2021 років винесено 98 постанов про арешт майна Державного підприємства «Чортківський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України. Мова йде про арешт нерухомого та рухомого майна, в тому числі коштів.

Відповідно до частин першої, другої, шостої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації, тобто у відчуженні.

Державне підприємство «Чортківський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України засноване на державній формі власності, входить до системи державного резерву, а його майно входить до запасів державного резерву, є державною власністю і закріплюється за ним (Підприємством) на праві господарського відання. Підприємство не відповідає за своїми зобов`язаннями державним майном, що передане йому в господарське відання, користування чи управління.

Позивач наводить положення абзацу першого частини дев`ятої статті 11 Закону України «Про управління об`єктами державної власності», статті 1 Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна», частини третьої статті 4 Закону України «Про державний матеріальний резерв», норми яких зводяться до того, що стосовно нерухомого майна об`єктів державної власності, що не підлягають приватизації (зокрема, підприємства, що входять до системи державного резерву) не можуть вчинятися дії, наслідком яких може бути їх відчуження.

Відповідно до пункту 3 розділу III «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.10.2019 № 145-ІХ «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» (далі Закон № 145-ІХ) забороняється вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» щодо об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності цим Законом були включені до переліків, затверджених Законом України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом, крім стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами.

Згідно із частиною третьою статті 1 Закону № 145-ІХ не підлягають приватизації запаси державного резерву незалежно від його місцезнаходження, а також підприємства, установи і організації та інші об`єкти, що входять до системи державного резерву.

Закон № 145-ІХ набув чинності 20.10.2019, тому на сьогоднішній день заборона на вчинення виконавчих дій щодо підприємств, установ і організацій та інших об`єктів, що входять до системи державного резерву, в тому числі і Державного підприємства «Чортківський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України, досі триває.

Заявник зазначає, що оскаржуваними постановами Чортківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) всупереч зазначеним вище положенням законодавства України вчинено дії, наслідком яких може бути протиправне відчуження об`єкта права державної власності - майна Державного підприємства «Чортківський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України. Це негативно вплине на його діяльність, заблокує роботу Підприємства, завдасть шкоди матеріальному становищу та може призвести до його ліквідації.

Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до неможливості виконання судового рішення, якщо воно буде винесене на користь позивача, адже до набранням законної сили арештоване майно позивача може бути реалізоване (відчужене). Механізмів повернення реалізованого майна законодавством не передбачено а, відтак, Підприємство припинить свою діяльність. На думку заявника також очевидними є ознаки протиправності оскаржуваних рішень.

Частиною першою статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Розгляд заяви про забезпечення позову проведено без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи доводи заяви про забезпечення позову та наявні докази, суд приходить до таких висновків.

Частиною першою статті 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статтями 150-158 КАС України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі. Наявність такого інституту є однією з гарантій виконання рішення адміністративного суду і спрямовані на забезпечення принципу обов`язковості судових рішень.

Відповідно до частини другої статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Частиною першою статті 151 КАС України визначено, що позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (частина друга статті 151 КАС України).

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити про те, що будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є надання тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявності об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Отже, забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим позовним вимогам, мають бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (частина перша статті 90 КАС України).

Дослідивши подану Підприємством заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення та вжиття заходів забезпечення позову з огляду на таке.

Предметом дослідження у межах спірних правовідносин є правомірність 98 постанов державних виконавців Чортківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), які виносилися протягом періоду з жовтня 2020 по січень 2021 року про арешт майна Державного підприємства «Чортківський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України, в одному випадку про арешт коштів боржника.

Протягом тривалого часу, з жовтня 2020 року заявник не оскаржував дій та рішень державних виконавців і лише 24.03.2021 (цією датою позов здано на пошту) звернувся до суду. За відомостями доданими до заяви зведене виконавче провадження щодо Підприємства передане до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

Правовідносини у сфері примусового виконання судових рішень регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №1404-VIII).

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до статті 56 Закону № 1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Разом з тим, накладення арешту на майно не означає відразу його реалізацію, на що звертає увагу заявник.

Заявник не подає до суду жодних доказів наявності обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову, а лише припускає про можливу наступну реалізацію його майна як боржника у зведеному виконавчому провадженні. Підприємством у заяві про забезпечення позову не наведено істотних обставин та не надано жодних доказів, які б вказували, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, заявник обмежився лише загальними фразами про відсутність механізму повернення майна, можливість припинення діяльності підприємства.

Заявником, на якого відповідно до статті 77 КАС України покладено обов`язок довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, не наведено будь-яких прийнятних та переконливих обґрунтувань того, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди його правам та інтересам, правам свободам та інтересам третіх осіб або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі.

Зазначене свідчить про непропорційність та неспівмірність заявлених заходів забезпечення позову, заявник не довів намірів відповідача відчужити спірне майно.

У постанові Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №826/9263/17 (ЄДРСР 87389519) зазначено, що суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, повинен пересвідчитися в тому чи існує реальна загроза невиконання, чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати заявник, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд враховує інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Суд також враховує співмірність вимог заяви про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Прийняття рішення про забезпечення позову доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду чи привести до потреби докладати значні зусилля та витрати для відновлення прав та інтересів позивача або є очевидними ознаками протиправності оскаржуваного рішення та порушення прав позивача цим рішенням.

При вирішенні питання про застосування заходів забезпечення позову за заявою Підприємства шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчих документів у межах зведеного виконавче провадження № 62932383, про який вказує заявник, на переконання суду, буде недотриманий принцип співмірності у співвідношенні негативних наслідків від вжиття обраних заходів забезпечення позову для безпосередніх учасників цього зведеного виконавчого провадження, з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів для прав чи інтересів позивача. Такий спосіб забезпечення позову не відповідає предмету позову, заявленого позивачем. Правомірність стягнення за виконавчими документами не входить до предмету доказування у справі за позовними вимогами про скасування постанов про накладення арешту на майно.

Суд вважає за необхідне зазначити, що необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти. Заявник таких обставин не наводить, відповідних доказів не надає.

Щодо доводів заявника, викладених у заяві про забезпечення позову, про протиправність оскаржуваних постанов Чортківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), то суд їх оцінює критично, позаяк оцінку протиправності оскаржуваних рішень буде надано за наслідками розгляду справи по суті заявлених позовних вимог, а не на стадії розгляду заяви про забезпечення позову.

У постанові Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 826/16509/18 (ЄДРСР 81046468) зазначено, що суд, який застосовує заходи забезпечення позову з підстав очевидності ознак протиправності оскарженого рішення, на основі наявних у справі доказів повинен бути переконаний, що рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, передбаченими частиною 2 статті 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення. Твердження про «очевидність» порушення до розгляду справи по суті є висновком, що свідчить про правову позицію суду наперед. Тому застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках. Безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів господарювання. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте суд звертає увагу, що відповідно до статті 150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.

Великою Палатою Верховного Суду у рішенні від 28.03.2018 у справі № 800/521/17 (ЄДРСР 73082059) зазначено, що позов не може бути забезпечено таким способом, що фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті.

Водночас, суд вбачає за необхідне наголосити на тому, що порушене право заявника/позивача буде відновлене з моменту його порушення, якщо таке буде судом встановлено при розгляді справи по суті.

Перевіривши зазначені у поданій заяві доводи позивача на предмет їх відповідності вище викладеним нормам та з`ясованим судом обставинам, а також оцінивши докази, що уже містяться у наданих матеріалах, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви та, як наслідок, про відсутність правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову, виходячи із вище викладених обставин. За переконанням суду, вжиття заходів забезпечення позову може свідчити про передчасне ухвалення рішення без вирішення спору по суті.

Суд дійшов висновку, що не вжиття заходів забезпечення позову, про які просить заявник, не може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у даній справі, позаяк відсутні очевидні ознаки протиправності оскаржуваного рішення та докази реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, у зв`язку з чим у задоволенні заяви належить відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 150, 153, 154, 156, 243, 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяву Державного підприємства «Чортківський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом Державного підприємства «Чортківський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України до Чортківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправними та скасування постанов відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали складено та підписано 29 березня 2021 року.

Суддя Чепенюк О.В.