Справа № 420/1691/20
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2021-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/1691/20

Головуючий в І інстанції: Аракелян М.М.

Дата та місце ухвалення рішення: 21.12.2020 р. м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шеметенко Л.П.

судді Стас Л.В.

судді Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, у якому позивач просить суд: визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області від 11.12.2015 року № 456о/с в частині оголошення підполковнику поліції ОСОБА_1 , заступнику начальника відділу організації соціальної роботи управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Одеській області, до стажу служби в поліції для виплати надбавки за стаж служби в поліції та визначення тривалості додаткової оплачуваної відпустки, станом на 07.11.2015 року - 4 роки 5 місяців 29 днів; зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області зарахувати підполковнику поліції ОСОБА_1 , заступнику начальника відділу організації соціальної роботи управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Одеській області, до стажу служби в поліції наявну на момент призначення у Національну поліцію України вислугу років у податковій міліції з 04 жовтня 2002 року по 02 червня 2014 року включно.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2020 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області (від 11.12.2015 року № 456о/с в частині встановлення підполковнику поліції ОСОБА_1 , заступнику начальника відділу організації соціальної роботи управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Одеській області, стажу служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, станом на 07.11.2015 року - 4 роки 5 місяців 29 днів. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Одеській області зарахувати підполковнику поліції ОСОБА_1 , заступнику начальника відділу організації соціальної роботи управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Одеській області, до стажу служби в поліції наявну на момент призначення у Національну поліцію України вислугу років за період служби у податковій міліції з 04 жовтня 2002 року по 02 червня 2014 року включно із виданням відповідного наказу.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заявленого позову, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, та порушення норм матеріального права.

Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), згідно якого суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач з 15 вересня 1999 року проходив службу в органах внутрішніх справ України.

В період з 04 жовтня 2002 року по 02 червня 2014 року позивач проходив службу у податковій міліції.

З 02 червня 2014 року був переведений для подальшого проходження служби до ГУМВС України в Одеській області.

Наказом ГУМВС України в Одеській області від 04.11.2015 року № 1607 о/с позивача звільнено з 06.11.2015 року з органів внутрішніх справ за пунктом 64 «з» (у зв`язку переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади, установи, організації).

07.11.2015 року, на підставі заяви позивача, відповідно до пунктів 9 та 12 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію», останнього призначено в порядку переатестування та установлення посадового окладу згідно зі штатним розписом, на посаду заступника начальника відділу Управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Одеській області з присвоєнням спеціального звання «підполковник поліції», про що було видано наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області від 07.11.2015 року № 225 о/с.

Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 10.09.2019 року № 1175 о/с позивач був призначений на посаду заступника начальника відділу організації соціальної роботи Управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Одеській області, на якій перебуває по теперішній час.

Під час планування чергової відпустки позивачем встановлено, що наказом від 11.12.2015 року № 456о/с в частині оголошення стажу служби в поліції йому оголошено 4 роки 5 місяців 29 днів такого стажу.

З метою захисту своїх прав, позивач 12 лютого 2020 року звернувся з рапортом до начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області генерала поліції третього рангу Беха О.В. щодо скасування наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 11.12.2015 року № 456 о/с в частині оголошення йому стажу служби в поліції для виплати надбавки за стаж служби в поліції та визначення тривалості додаткової оплачуваної відпустки, станом на 07.11.2015 року (часу призначення на посаду в поліцію) 4 роки 5 місяців 29 днів та зарахувати до його стажу служби в поліції наявну на момент призначення у Національну поліцію, вислугу років, у податковій міліції.

Листом від 18.02.2020 року №9/1447 позивачу було відмовлено у встановлені іншого стажу служби у поліції.

Вважаючи наказ про встановлення стажу протиправним, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що правовий статус служби в органах внутрішніх справ та служби в органах податкової міліції є тотожними, що також вказується у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 07.10.2020 року у справі № 826/16143/18 як правова позиція Верховного Суду у цьому питанні.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на викладене.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Згідно зі статтею 2 Закону № 580-VIII завданням поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Частиною першою статті 59 Закону № 580-VIII визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до статті 78 Закону №580-VIII стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

До стажу служби в поліції зараховуються: 1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду; 2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту; 3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; 4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції; 5) час роботи в органах прокуратури і суду осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих; 6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Відповідно до пункту 353.1 статті 353 Податкового кодексу України (далі - ПК України; в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Згідно з пунктом 356.1 статті 356 ПК України держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20-23 Закону України «Про міліцію» та Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Відповідно до частини четвертої статті 78 Закону № 580-VIII, порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України.

Приписами пунктів 3-6 частини сьомої Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII зобов`язано Кабінет Міністрів України в місячний строк, крім іншого, прийняти нормативно-правові акти, що випливають із цього Закону та привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом, ужити заходів щодо фінансового та матеріально-технічного забезпечення поліції України.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей» від 23 грудня 2015 року, який набрав чинності 29 грудня 2015 року, пункт 15 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» доповнено абзацами другим та третім, згідно з якими за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Відповідно до статті 19 Закону України від 04 грудня 1990 року №509-XII «Про державну податкову службу в Україні» (далі - Закон № 509-XII) податкова міліція складається із спеціальних підрозділів по боротьбі з податковими правопорушеннями, що діють у складі відповідних органів державної податкової служби, і здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, виконує оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції.

Статтями 24, 26 Закону № 509-XII визначено, що особи начальницького складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького складу органів внутрішніх справ. Держава гарантує правовий і соціальний захист осіб начальницького складу податкової міліції та членів їх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20 - 23 Закону України «Про міліцію».

Таким чином, згідно зі статтею 78 Закону №580-VIII, до служби в поліції зараховується служба в органах внутрішніх справ України.

В свою чергу, приписами статей 353, 356 ПК України визначено, що особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, на цих осіб поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20-23 Закону України «Про міліцію» та Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Аналізуючи повноваження, завдання та функції цих органів, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що і податкова міліція, і відповідні підрозділи поліції здійснюють оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції, отже, правовий статус служби в органах внутрішніх справ та служби в органах податкової міліції є тотожними.

Таким чином, чинним на момент виникнення спірних правовідносин законодавством статус осіб, які проходили службу в органах податкової міліції прирівнювався до статусу осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ України.

Даний висновок підтверджується також тим, що позивачу під час проходження служби у податковій міліції було присвоєно спеціальне звання - старший лейтенант податкової міліції, а в подальшому - капітан, майор та підполковник податкової міліції, а за змістом наказу № 225 позивач зазначений як такий, що прибув з Міністерства внутрішніх справ.

При цьому, згідно висновку № 380 о/с від 13.06.2014 року позивачу було зараховано до стажу служби Комісією ГУМВС України в Одеській області для виплати надбавки за вислугу років на службі в ОВС, серед іншого, період служби в підрозділах податкової міліції з 04.10.2002 року до 02.06.2014 року, тобто період, що наразі не визнається відповідачем для врахування при визначенні стажу служби в органах поліції.

Посилання представника ГУНП в Одеській області у відзиві на позовну заяву та поданій апеляційній скарзі на постанову Верховного Суду від 19 листопада 2019 року у справі № 520/903/19 є необґрунтованими, оскільки предметом спору у цій справі є врахування до стажу служби в поліції часу навчання особи у вищому навчальному закладі, отже, правовідносини у справі, що розглядається, та у справі №520/903/20 не є подібними.

На підставі наведеного у сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області від 11.12.2015 року № 456о/с в частині встановлення позивачу стажу служби в поліції для встановлення надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, станом на 07.11.2015 року - 4 роки 5 місяців 29 днів є таким, що прийнятий з порушенням норм законодавства, що має наслідком його скасування у вказаній частині із зобов`язанням Головного управління Національної поліції в Одеській області зарахувати позивачу до стажу служби в поліції наявну на момент призначення у Національну поліцію України вислугу років у податковій міліції з 04 жовтня 2002 року по 02 червня 2014 року включно із виданням відповідного наказу.

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 07.10.2020 року у справі № 826/16143/18, як правова позиція Верховного Суду у цьому питанні, яка цілком обґрунтовано врахована судом першої інстанції при вирішення даної справи.

В свою чергу, доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, суперечать правовій позиції ВС у справі № 826/16143/18.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 240, 241, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 25.03.2021 р.

Суддя-доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька