Справа № 420/5694/20
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2021-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/5694/20
Головуючий в 1 інстанції: Білостоцький О.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Кравця О.О.,

Зуєвої Л.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2020 року, прийняте у складі суду судді Білостоцького О.В. в місті Одеса по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТБ Сервіс» до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ТБ Сервіс» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Київської митниці Держмитслужби, в якому позивач просив суд про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості №UA100000/2020/000292/2 від 25.06.2020 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2020 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТБ Сервіс» задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості №UA100000/2020/000292/2 від 25.06.2020 року.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Київська митниця Держмитслужби звернулась до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на те, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права, тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що під час перевірки наданих до митного оформлення документів встановлено що документи, подані для підтвердження митної вартості товару, відповідно до статті 53 МК України, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Апелянт вказує, що вказані розбіжності є досить суттєвими для визначення митної вартості, а саме її складових та розміру, що викликало підстави для витребування додаткових документів, проте позивачем було надано лише надав лише копію митної декларації країни відправлення, заповнену турецькою мовою без перекладу та відміток митних органів країни відправлення. Таким чином, апелянт вважає, що рішення про коригування митної вартості товарів було винесено митницею правомірно.

Апелянт вказує, що суд не врахував виявлені митницею розбіжності та відсутність обов`язкових документів, а саме:

- для підтвердження витрат на транспортування надана довідка від ТОВ «Ламан шиппинг» від 10.06.2020 №337397, однак, відповідно до коносаменту, дана компанія не зазначена як безпосередній виконавець транспортних послуг;

- надана рахунок-фактура від 10.06.2020 року №LS-4288022 дійсна для оплати протягом одного банківського дня, проте банківський платіжний документ щодо оплати транспортних витрат до митного оформлення не надано;

- згідно митної декларації країни відправлення 20.05.2020 року №20160400ЕХ043923, партію товару було відправлено в рамках інвойсу, який до митного оформлення не додано;

- у коносаменті та у митній декларації країни відправлення від 20.05.2020 № 20160400ЕХ043923 наведено, що партію товару відвантажено на транспортному засобі «ROZA А» разом із тим, у наданій митній декларації 24.06.2020 № UA 100070/2020/423119 на оцінені товари зазначено, що вантаж прибув на іншому транспортному засобі - «YM INVENTIVE», що свідчить про перевантаження товарів на маршруті прямування.

Представник позивача надав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 10.04.2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ТБ Сервіс» (як покупцем) та компанією Gurallar Pazarlama Ve Ticaret A.S. (як продавцем) було укладено договір №13 (а.с. 19-23, 24-25).

Відповідно до п.п. 1.1-1.3 Договору продавець продає товар, а покупець купує товар та сплачує його вартість. Товар поставляється партіями за заявками покупця. Товар відвантажується у кількості та в асортименті, погодженому двома сторонами в проформах Інвойсах.

Згідно п. 1.3 Договору постачання товару здійснюється на умовах FOB Gemlink (Турція) Інкотермс 2020.

Пунктом 2.1 Договору встановлено, що загальна вартість договору складає 500 000,00 доларів США без врахування податків.

З метою митного оформлення імпортованого товару позивачем 24.06.2020 року була подана до Київської митниці Держмитслужби митна декларація №UA100070/2020/423119 (а.с. 124-126), у якій товариством з обмеженою відповідальністю «ТБ Сервіс» було в графі 31 вказано опис товару:

посуд скляний столовий та кухонний для пиття, механічного виготовлення в асортименті (далі товар 1/1), а саме: набір склянок 6 шт. 390 мл (арт. 7-008) у кількості 400 наборів; набір склянок 6 шт. 290 мл (арт. 7-009) у кількості 48 наборів; набір склянок 6 шт. 360 мл (арт. 7-010) у кількості 480 наборів; набір склянок 6 шт. 300 мл (арт. 7-011) у кількості 720 наборів; набір склянок 6 шт. 400 мл (арт.7-013) у кількості 60 наборів; набір склянок 6 шт. 500 мл (арт.7-014) у кількості 560 наборів; набір склянок 470 мл 6 шт. (арт. 7-015) у кількості 400 наборів; набір склянок 6 шт. 320 мл (арт. 7-016) у кількості 400 наборів; набір келихів для пива 2 шт. 580 мл (арт. 7-017) у кількості 1320 наборів; набір келихів для пива 2 шт. 565 мл (арт. 7-018) у кількості 320 наборів; набір чашок 3 шт. 250 мл (арт. 7-019) у кількості 640 наборів. набір чашок 3 шт. 300 мл (арт. 7-020) у кількості 448 наборів. набір чашок 3 шт. 225 мл (арт.7-021) у кількості 600 наборів. Пакування - картоні короби. Торговельна марка «LAV». Країна виробництва Туреччина;

- посуд із скла на ножці для пиття, механічного виготовлення (далі товар 2/1), а саме: набір келихів для шампанського 6 шт. 210 мл (арт. 7-001) у кількості 800 наборів; набір келихів для вина 6 шт. 40 мл (арт. 7-002) у кількості 600 наборів; набір келихів для вина 6 шт. 200 мл (арт. 7-003) у кількості 600 наборів; набір келихів для коньяку 6 шт. 390 мл (арт. 7-004) у кількості 400 наборів; набір келихів вина 6 шт. 360 мл (арт. 7-005) у кількості 400 наборів; набір келихів для вина 6 шт. 90 мл (арт.7-006) у кількості 400 наборів; набір келихів для шампанського 6 шт. 210 мл арт. (7-007) у кількості 400 наборів. Пакування - картоні короби. Торгівельна марка «LAV». Країна виробництва Туреччина.

- посуд скляний столовий та кухонний механічного виготовлення в асортименті (далі товар 3/1), а саме: маслянка арт. (7-012) у кількості 600 шт. Пакування - картонні короби Торговельна марка - "LAV" Країна виробництва - Туреччина. Виробник: GURALLAR РAZARLAMA VE TTCARET.

В графах 42 митної декларації товариство з обмеженою відповідальністю «ТБ Сервіс» зазначило, що вартість товару 1/1 становить 13899, 72 дол. США, товару 2/1 7908,00 дол. США, а товару 3/1 333,00 дол. США.

При цьому позивачем разом з митною декларацією будо надано наступні документи: пакувальний лист від 20.05.2020 року №ІНА722/01, інвойс від 20.05.2020 року №ІНА722, коносамент GCL/GEM/ODS/200499 від 25.05.2020 року, автотранспортна накладна №38 від 22.06.2020 року, декларацію про походження товару ІНА722 від 20.05.2020 року, платіжне доручення від 04.05.2020 року №30 на суму 4628,29 дол. США, платіжне доручення від 21.05.2020 року №32 на суму 17512,43 дол. США., рахунок-фактуру №LS-4288022 від 10.06.2020 року на перевезення товару, платіжне доручення №2556 від 10.06.2020 року, довідку про транспортні витрати від 10.06.2020 року №337397, прайс-лист від 20.05.2020 року, експертна довідка про вартісні характеристики товару №Фц-20/501 від 22.06.2020 року, договір від 10.04.2020 року №13, додаткову угоду №1 від 21.05.2020 року до договору від 10.04.2020 року №1, договір (контракт) перевезення №8403 від 16.08.2016 року, експортну митну декларацію країни відправлення від 20.05.2020 року №20160400ЕХ043923.

Водночас 25.06.2020 року Київською митницею Держмитслужби було прийнято рішення про коригування митної вартості №UA100000/2020/000292/2 від 25.06.2020 року (а.с. 11-13, 174-175).

Згідно з оскаржуваним рішенням митним органом було визначено митну вартість товару №1/1 за ціною 27607,32 дол. США (замість 13899,72 дол. США, що була заявлена декларантом), товару №2/1 за ціною 14112,00 дол. США (замість 7908,00 дол., що була заявлена декларантом), та товару №3/1 за ціною 456,00 дол. США (замість 333,00 дол., що була заявлена декларантом).

При цьому у графі 33 вказаного рішення зазначено наступне:

- згідно зовнішньоекономічного договору від 10.04.2020 року №13 умовами поставки даної партії товару є FOB- GЕMLIK (Туреччина). Відповідно до положень Інкотермс -2020, термін FOB (Free On Board (..named port of shipment) Франко борт (..назва порту відвантаження) означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати і ризики втрати чи пошкодження товару повинен нести покупець. За умовами терміна FOB на покупця покладається обов`язок укласти та сплатити договір морського перевезення.

Для підтвердження витрат на транспортування позивачем була надана довідка від TОB «Ламан шиппинг» від 10.06.2020 року №337397. Однак, відповідно до наданих товаротранспортних документів, а саме коносаменту, дана компанія не зазначена як безпосередній виконавець транспортних послуг. Отже, відбулося залучення третіх осіб.

Також коносамент подано до митного оформлення без завірення печаткою перевізника; наданий рахунок-фактура від 10.06.2020 року №LS-4288022 дійсний для оплати протягом одного банківського дня. А отже, станом на дату митного оформлення має бути сплачений. Однак банківський платіжний документ щодо оплати транспортних витрат до митного оформлення не надано;

- згідно митної декларації країни відправлення 20.05.2020 року №20160400ЕХ043923 партію товару було відправлено в рамках інвойсу, який до митного оформлення не додано. Враховуючи положення статті 254 Митного кодексу України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації, декларант забезпечує переклад документів за власний рахунок;

- наданий прайс-лист не містить інформацію стосовно даних (сайти у мережі Інтернет, електронну адресу, телефони) для контактів покупців із фірмою-продавцем зазначених товарів, має персоніфікований характер, не вказано умови платежу, термін поставки, термін дії цін на визначений період та інші положення, що стосуються умов продажу товарів, що не відображає дійсну вартість товару у розумінні положень статті VII Генеральної угоди з тарифів та торгівлі. Так, згідно норм зазначеної статті, під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Тобто, даний документ не підтверджує дійсність цін та достовірність митної вартості;

- у наданій експертній довідці від 22.06.2020 року №Фц-20/501 експерт робить висновок на підставі цінової інформації з мережі «Інтернет», а саме сайту www.alibaba.com. без врахування країни виробництва товару (Туреччина). Тому, експертний висновок не прийнято як такий, що підтверджує заявлену митну вартість. Крім того, у вказаній довідці експерт зазначає, що інформація отримана з інших джерел, вважається досить вірогідною, але експерти не гарантують у будь-якій формі факт її достовірності;

- відповідно до зовнішньоекономічного договору оплата здійснюється частинами. 20% протягом 10 днів після погодження та підписання Проформи інвойса. Разом з тим вищезазначений документ до митного оформлення не надано, отже неможливо перевірити виконання умов Контракту щодо оплати за товар.

З огляду на вищезазначені висновки Київською митницею Держмитслужби не було застосовано метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), а було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA100000/2020/000292/2 від 25.06.2020 року, відповідно до якого митну варіть товару було визначено за 6-м резервним методом.

Не погоджуючись із вказаним рішення про коригування митної вартості товарів та вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами, про наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар. Тобто, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем, а отже за висновками суду першої інстанції рішення про коригування митної вартості товарів є необґрунтованим.

Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини щодо організації та здійснення митної справи в Україні, економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України врегульовані положеннями Митного кодексу України (далі МК України).

Згідно ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено ч.2 ст.52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

За правилами ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначається ч.2 ст.53 МК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначений положеннями даної статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 МК України).

Як встановлено ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст.54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 6 статті 54 МК України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

З наведеного вбачається, що митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару. Проте, такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

При цьому, в розумінні наведених статей МК України, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи, зазначені у ч.2 ст.53 МК України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

В свою чергу, ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом зокрема, у постановах від 13 лютого 2020 року (справа №812/1325/17), від 11 лютого 2020 року (справа №520/9544/18), від 12 лютого 2019 року (справа №808/1801/18), від 26 червня 2018 року (справа №814/1996/15), від 22 травня 2018 року (справа №808/178/16), від 23 жовтня 2018 року (справа №820/1761/17), постановах Верховного Суду України від 31 березня 2015 року (справа № 21-127а15), від 30 червня 2015 року (справа № 21-591а15), в яких зазначено, що наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Як встановлено колегією суддів, обґрунтовуючи свої сумніви у правильності зазначеної позивачем митної вартості товару заявленому у спірному випадку до декларування, апелянт послався на те, що в поданих декларантом документах, які підтверджують заявлену митну вартість, містяться розбіжності.

Щодо посилань апелянта, що позивачем для підтвердження витрат на транспортування надана довідка від ТОВ «Ламан шиппинг» від 10.06.2020 №337397, однак, відповідно до коносаменту, дана компанія не зазначена як безпосередній виконавець транспортних послуг, колегія суддів зазначає, що наданий до митного оформлення коносамент (а.с. 26), містив посилання на перевізника ТОВ «Ламан шиппинг», також до митного оформлення надано довідку про транспортні витрати від 10.06.2020 №337397 (а.с. 37), а також рахунок-фактуру від 10.06.2020 № LS-4288022 та платіжне доручення № 2556 від 10.06.2020 року (а.с. 38-39), які підтверджують вартість транспортних витрат та сплату їх вартості. Крім того, до митного оформлення Позивачем надано Договір на видачу вантажу № 8403 від 16.08.2016 (а.с. 47-49) яким врегульовано правовідносини між ТОВ «ТБ Сервіс» та ТОВ «Ламан шиппинг» відповідно до якого ТОВ «Ламан Шиппинг» виступаючи в якості експедитора видає Клієнту (ТОВ «ТБ Сервіс») вантажі проти наданих ним документів. Враховуючи викладене, доводи апелянта у вказаній частині є неспроможними.

Посилання апелянта, що надана рахунок-фактура від 10.06.2020 року №LS-4288022 дійсна для оплати протягом одного банківського дня, проте банківський платіжний документ щодо оплати транспортних витрат до митного оформлення не надано, спростовуються наданим як до митного оформлення, так і до суду першої інстанції платіжним доручення № 2556 від 10.06.2020 року (а.с. 39) із зазначенням призначення платежу «за морський фрахт згідно рахунку LS-4288022 вiд 10.06.2020 року».

Щодо посилань апелянта, що згідно митної декларації країни відправлення 20.05.2020 року №20160400ЕХ043923, партію товару було відправлено в рамках інвойсу, який до митного оформлення не додано, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до перекладу декларації країни відправлення вказане перекладено як «система єдиного вікна електронна рахунок фактура 20.05.2309194/1-2-34-5-6-7» (а.с. 35-36), що не дозволяє достовірно встановити, про який саме документ іде мова. Водночас, як вірно зазначено судом першої інстанції, ТОВ «ТБ Сервіс» було надано до митного оформлення інвойс №ІНА722 від 20.05.2020 (а.с. 16) із повною вартістю поставленого товару і два платіжних доручення №30 від 04.05.2020 року про сплату у сумі 4628,29 доларів США та №32 від 21.05.2020 про сплату у сумі 17512,43 доларів США (а.с. 17-18). Зазначені документи дають змогу переконатися у виконанні позивачем умов контракту та сплату ним суми, яка була зазначена у митній декларації до митного оформлення, а отже дозволяють встановити числові складові митної вартості. Таким чином, апелянтом не обґрунтовано, яким чином вказаний документ може впливати на митну вартість товарів.

Колегія суддів приймає до уваги доводи апелянта, що у коносаменті та у митній декларації країни відправлення від 20.05.2020 № 20160400ЕХ043923 наведено, що партію товару відвантажено на транспортному засобі «ROZA А» разом із тим, у наданій митній декларації 24.06.2020 № UA 100070/2020/423119 на оцінені товари зазначено, що вантаж прибув на іншому транспортному засобі - «YM INVENTIVE», що свідчить про перевантаження товарів на маршруті прямування. Разом з тим, за умови надання декларантом документів, з яких можливо достовірно встановити вартість понесених витрат на транспортування, факт перевантаження товарів на маршруті прямування не випливає на заявлені числові складові митної вартості.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що висновки відповідача, зроблені не ставлять під сумнів саме числові значення складових митної вартості товару, зазначених позивачем у митній декларації та не свідчать, що у документах декларанта є розбіжності, які не дозволяють встановити вартість товару за основним методом.

Водночас, наявними у справі доказами підтверджується, що заявлена позивачем митна вартість товару базувалась на документально підтверджених відомостях, що піддавалась обчисленню, до митного органу декларантом подано всі необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про його митну вартість за ціною договору, а тому відповідач неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом і визначив митну вартість за резервним методом.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідач визначив митну вартість товару позивача за шостим (резервним) методом (стаття 64 МК України).

Відповідно до Наказу Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598 «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору», митницею при визначенні митної вартості товарів у Графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Колегія суддів звертає увагу на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 04.09.2018 року у справі №818/1186/17 року, відповідно до яких формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Крім того, Верховний Суд зауважив, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.

Водночас, копію митної декларації №UA500020/2020/205561 від 24.02.2020 року, на яку наявне посилання в оскаржуваному рішенні (а.с. 168), до суду відповідачем не надано, тобто не доведено правомірність застосування митної вартості товару позивача за ціною у вказаній декларації (не зазначено який саме товар поставлявся, умови поставки тощо).

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскільки на підтвердження правомірності коригування митної вартості товарів відповідач у своєму рішенні не зазначає, який саме товар було використано в якості джерела інформації, які числові значення митної вартості таких товарів, відсутні обґрунтування числового значення митної вартості товарів, відсутнє її коригування, не зазначені факти, які вплинули або повинні були вплинути на таке коригування, щодо обсягів, умови поставки, фактурної вартості, країни походження, методи визначення митної вартості тощо, що свідчить про порушення останнім частини другої статті 55 МК України щодо обґрунтованості прийнятого рішення.

Колегія суддів вважає, що встановлення в судому порядку необґрунтованості коригування митної вартості товару в силу приписів норм митного законодавства є беззаперечною підставою для скасування рішень, що прийняті на підставі неправомірних висновків митного органу.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, оскільки відповідачем необґрунтовано не враховано документи, за якими декларантом заявляється митна вартість, цим документам не була надана належна правова оцінка, коригування митної вартості відбулась не у відповідності до норм митного законодавства, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено підстави для визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості №UA100000/2020/000292/2 від 25.06.2020 року.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, при цьому доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до положень статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2020 року залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2020 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТБ Сервіс» до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М. П. Коваль

Суддя: О. О. Кравець

Суддя: Л. Є. Зуєва