Справа № 280/9007/20
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2021-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

24 березня 2021 року Справа № 280/9007/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 166, м.Запоріжжя, 69107, код ЄДРПОУ ВП:44118663) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач просить суд: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо несписання сум недоїмки у розмірі 15819,54 грн. відповідно до п. 9-15 Закону України № 2464-VI (у редакції Закону № 592-IX); зобовязати відповідача списати недоїмку зі сплати єдиного соціального внеску у сумі 15819,54 грн., що нарахована як фізичній особі-підприємцю, за період з 01 січня 2017 року по 10 вересня 2018 року включно; скасувати Акт камеральної перевірки від 25.11.2020 № 1772/08-01-04-25/ НОМЕР_1 ; відкликати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 16.10.2020 № Ф-31105-50 на суму 15819,54 грн. як таку, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позовної заяви зазначив, що у зв`язку з набранням чинності з 03 червня 2020 року норм пункту 5 розділу I Закону України від 13 травня 2020 року № 592-IX "Про внесення змін до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо усунення дискримінації по колу платників", 31.08.2020 позивачем подано заяву про списання несплачених станом на дату набрання чинності Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" сум недоїмки, штрафів та пені, нараховані на ці суми недоїмки, з посиланням на те, що з 01.01.2017 до набрання чинності Законом № 592 не отримує дохід від підприємницької діяльності, а з 10 вересня 2018 року внесено запис про припинення підприємницької діяльності. Однак, відповідач у відповіді від 21.10.2020 зазначив, що п. 9-15 Закону України № 2464-VI (у редакції Закону № 592-IX) чітко не визначено питання щодо списання платникам заборгованості з єдиного внеску, які перебували в стані припинення до дня набрання чинності п. 5 розділу І Закону 592. Також зазначив, що після попереднього опрацювання цього питання спільно з Мінфіном та Комітетом Верховної Ради України з питань фінансів, податкової та митної політики на даний час проводиться робота по розробці та внесенню відповідних законодавчих змін щодо питання поширення положень п. 9-15 Закону України № 2464-VI (у редакції Закону № 592-IX) на фізичних осіб-підприємців, щодо яких до Єдиного державного реєстру внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності до набрання чинності п. 5 розділу І Закону 592, чим фактично допущено протиправну бездіяльність та порушено право ОСОБА_1 на розгляд його заяви в установленому законом порядку та прийняття рішення про списання недоїмки. Просить позов задовольнити.

Ухвалою від 14.12.2020 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач подав до суду 11.01.2021 відзив на позовну заяву, де вказує, що позовні вимоги є необгрунтованими, оскільки п. 9-15 Закону України № 2464-VI (у редакції Закону № 592-IX) чітко не визначено питання щодо списання платникам заборгованості з єдиного внеску, які перебували в стані припинення до дня набрання чинності п. 5 розділу І Закону 592. Таким чином вважає, що списання боргу по єдиному внеску ОСОБА_1 не підлягає за Законом № 592. Разом з тим зазначає, що згідно п. 9-15 розділу VIII Закону № 2464 (у редакції Закону № 1072) борг по єдиному внеску ОСОБА_1 буде списано найближчим часом, так як на теперішній час триває доопрацювання програмного забезпечення, необхідного для практичного виконання вищезазначеного пункту. Вказує на те, що законодавством передбачено обовязок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу. Станом на сьогоднішній день за позивачем обліковується борг по єдиному внеску у розмірі 15819,54 грн., який виник 19.04.2018 по нарахуванню до сплати ЄСВ в автоматичному режимі, несвоєчасне декларування за 2017 та 3 кв. 2018 року. Просить у задоволенні позову відмовити.

19.01.2021 представником позивача подано до суду відповідь на відзив, в якій вказано на необгрунтованість позиції відповідача, у звязку з чим позовні вимоги просить задовольнити.

Ухвалою суду від 24.03.2021 замінено відповідача, а саме: Головне управління ДПС у Запорізькій області () на правонаступника - Головне управління ДПС у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, пр. Соборний, буд.166, код ЄДРПОУ ВП: 44118663).

Розглянувши та дослідивши надані документи, судом встановлені наступні обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Вознесенівського управління у м. Запоріжжі ГУ ДПС у Запорізькій області із заявою від 31 серпня 2020 року з проханням списати несплачені станом на день набрання чинності Законом україни № 592 суми недоїмки, а також штрафні санкції та пені, нараховані на ці суми недоїмки за період з 01.01.2017 до дня набрання чинності Закону № 592. Разом з тим у вказаній заяві також зазначив, що ним не отримано дохід (прибуток) від діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб та відповідно до вимог ч. 2 ст. 6 цього Закону за період з 01.01.2017 подано звітність з ЄСВ за 2017-2018 роки.

13.10.2020 позивачем до Вознесенівського управління у м. Запоріжжі ГУ ДПС у Запорізькій області подано заяву, в якій просив надати письмову відповідь щодо несписання боргу по ЄСВ за 2017-2018 роки.

Листом від 21.10.2020 за № 24875/14/08-01-13-04 відповідач повідомив ОСОБА_1 , що п. 9-15 Закону України № 2464-VI (у редакції Закону № 592-IX) чітко не визначено питання щодо списання платникам заборгованості з єдиного внеску, які перебували в стані припинення до дня набрання чинності п. 5 розділу І Закону 592. Також зазначив, що після попереднього опрацювання цього питання спільно з Мінфіном та Комітетом Верховної Ради України з питань фінансів, податкової та митної політики на даний час проводиться робота по розробці та внесенню відповідних законодавчих змін щодо питання поширення положень п. 9-15 Закону України № 2464-VI (у редакції Закону № 592-IX) на фізичних осіб-підприємців, щодо яких до Єдиного державного реєстру внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності до набрання чинності п. 5 розділу І Закону 592.

Позивач вважаючи, що ГУ ДПС у Запорізькій області, не вчиняючи дій щодо списання недоїмки, штрафних санкцій і пені по єдиному внеску, допускає протиправну бездіяльність, звернувся до суду з цим позовом.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України від 08.07.2010 №2464-VІ "Про збір та облік єдиною внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі по тексту Закон № 2464).

13 травня 2020 року Верховною радою України прийнято Закон України №592-ІХ "Про внесення змін до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо усунення дискримінації за колом платників" (далі - Закон №592-ІХ).

З пояснювальної записки до проекту Закону № 592-ІХ слідує, що його прийняття було обумовлено, зокрема, тим, що встановлення обов`язку сплати єдиного соціального внеску без отримання доходу не відповідає легальній меті державного регулювання цього виду відносин та є непослідовним у контексті самого Закону, який визначає об`єктом нарахування єдиного соціального внеску саме отриманий дохід.

Відповідно до Прикінцевих положень Закону № 592-ІХ цей Закон набирає чинності з 1 січня 2021 року, крім пункту 5 розділу I цього Закону, що набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Днем опублікування Закону № 592-ІХ є 02 червня 2020 року, а тому з 03 червня 2020 року набрав чинності пункт 5 розділу І Закону № 592-ІХ, відповідно до положень якого розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2464-VI доповнено пунктом 9-15 такого змісту: " Підлягають списанню за заявою платника та у порядку, визначеному цим Законом, несплачені станом на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо усунення дискримінації за колом платників" з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом, суми недоїмки, нараховані платникам єдиного внеску, зазначеним у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, за період з 1 січня 2017 року до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо усунення дискримінації за колом платників", а також штрафи та пеня, нараховані на ці суми недоїмки, у разі якщо такими платниками не отримано дохід (прибуток) від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та за умови подання протягом 90 календарних днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо усунення дискримінації за колом платників":

а) платниками, зазначеними у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), - державному реєстратору за місцем знаходження реєстраційної справи фізичної особи - підприємця заяви про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності та до податкового органу - звітності відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону за період з 1 січня 2017 року до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо усунення дискримінації за колом платників". Зазначена звітність подається платником виключно у випадку, якщо вона не була подана раніше;

б) платниками, зазначеними у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, - до податкового органу за основним місцем обліку заяви про зняття з обліку як платника єдиного внеску та звітності відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону за період з 1 січня 2017 року до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо усунення дискримінації за колом платників". Зазначена звітність подається платником виключно у випадку, якщо вона не була подана раніше.

Після отримання у встановленому законом порядку відповідних відомостей від державного реєстратора або заяви про зняття з обліку як платника єдиного внеску та за умови подання платником єдиного внеску зазначеної звітності (якщо відповідна звітність не була подана раніше) податковий орган протягом 15 робочих днів проводить камеральну перевірку, за результатами якої приймає рішення про списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені або вмотивоване рішення про відмову списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені.

Податковим органом може бути прийнято рішення про відмову списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені, за умови якщо за результатами перевірки буде встановлено, що:

1) платник податків отримав дохід (прибуток) протягом періоду з 1 січня 2017 року до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо усунення дискримінації за колом платників";

2) суми недоїмки, а також штрафи та пеня, нараховані на суми недоїмки, були в повному обсязі самостійно сплачені платником або стягнуті у порядку, передбаченому цим Законом.

У разі якщо суми недоїмки, а також штрафи та пеня, нараховані на суми недоїмки, були частково самостійно сплачені платником та/або стягнуті у порядку, передбаченому цим Законом, податковий орган приймає рішення про списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені у частині, що залишилася несплаченою.

Штрафні санкції до платника єдиного внеску, передбачені пунктом 7 частини одинадцятої статті 25 цього Закону, за наведених умов не застосовуються.

Вимога про сплату суми недоїмки, штрафних санкцій і пені вважається відкликаною у день прийняття податковим органом рішення про списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені.

Нараховані та сплачені або стягнуті за зазначений період суми недоїмки, штрафних санкцій і пені відповідно до цього Закону не підлягають поверненню".

Аналіз вищенаведених норм пунктів 9-15 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2464-VI дозволяє визначити коло осіб, на яких поширює свою дію вказана норма, порядок та умови подання відповідної заяви про списання про списання недоїмки за період з 01.01.2017, алгоритм дій податкового органу при розгляді такої заяви, вичерпний перелік підстав для відмови у задоволенні такої заяви, а також наслідки прийняття рішення про списання податкового боргу, а тому посилання відповідача на те, що п. 9-15 Закону України № 2464-VI (у редакції Закону № 592-IX) чітко не визначено питання щодо списання платникам заборгованості з єдиного внеску, які перебували в стані припинення до дня набрання чинності п. 5 розділу І Закону 592 є невмотивованим та безпідставним усуненням від виконання покладених на контролюючих орган повноважень.

Судом встановлено та підтверджено, що позивач віднесений до кола осіб, що мають право на списання недоїмки, штрафів та пені на підставі Закону № 592-ІХ, ним виконано всі вимоги пункту 9-15 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2464-VI для списання заборгованості, а саме: протягом 90 календарних днів з дня набрання чинності п. 5 розділу І Закону № 592-ІХ до податкового органу за основним місцем обліку подано відповідну заяву про списання недоїмки та заяву про зняття з обліку як платника єдиного внеску та звітність за 2017-2018 роки.

Однак відповідач, з посиланням на перебування позивача в стані припинення підприємницької діяльності, дійшов висновку про відсутність підстав для списання боргу по єдиному внеску, разом з цим рішення про відмову у списанні недоїмки не прийняв.

Натомість, з аналізу приписів Закону № 2464, з урахуванням Закону № 592-ІХ, та Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», затвердженої наказом Мінфіну України за № 449 від 20.04.2015, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07 травня 2015 р. за № 508/26953 (далі по тексту Інструкція № 449), вбачається, що жоден з вказаних нормативно-правових актів не наділяє контролюючий орган правом відмовляти у задоволенні заяви про списання недоїмки в порядку, визначеному пунктом 9-15 розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2464-VI з підстав перебування позивача в стані припинення підприємницької діяльності.

Несвоєчасне подання позивачем заяви про зняття з податкового обліку не створює для ОСОБА_1 жодних негативних наслідків при вирішенні питання про списання боргу з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, оскільки законодавець не ставить в залежність вирішення такого питання від часової дати припинення діяльності, у тому числі від дати набрання чинності п. 5 розділу I Закону № 592-ІХ.

Вказане свідчить, що висновок контролюючого органу про надання відмови щодо списання суми недоїмки є протиправним та таким, що не узгоджується з вимогами Закону № 2464 та Інструкції № 449.

Також, з огляду на те, що на дату подання заяви від 31.08.2020 у Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 10.09.2018 було внесено запис про припинення підприємницької діяльності ОСОБА_1 , він не отримував доходів від такої діяльності з 01.01.2017 та мав непогашені суми недоїмки, штрафів та пені у періоді з 01.01.2017 по 3 кв. 2018 року, хибними є і посилання відповідача на непоширення на спірні правовідносини дії Закону України від 13 травня 2020 року № 592-IX "Про внесення змін до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо усунення дискримінації по колу платників".

Слід відмітити, що відповідачем не надано жодних доказів в обґрунтування наявності підстав для відмови у списанні недоїмки, штрафів та пені, нарахованих позивачу по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (отримання позивачем доходу (прибутку) протягом періоду з 1 січня 2017 року до дня набрання чинності пунктом 5 розділу I Закону № 592-ІХ та відсутності у нього суми недоїмки, у тому числі штрафів та пені, нарахованих на суми недоїмки).

При цьому, суд зазначає, що під бездіяльністю розуміється пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи чи інтереси фізичних або юридичних осіб, в тому числі не прийняття рішення у випадках, коли таке рішення повинно бути прийнято відповідно до вимог закону. Сама по собі бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що відповідач за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 не прийнявши рішення, передбаченого абзацом четвертим пункту 9-15 розділу VІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2464-VІ, допустив протиправну бездіяльність.

З огляду на наведене, суддів вважає про наявність підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Головного управління ДПС у Запорізькій області щодо неприйняття рішення про списання ОСОБА_1 недоїмки, штрафних санкцій та пені зі сплати єдиного внеску в розмірі 15819,54 грн.

Посилання відповідача на наявність у позивача недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 по 3 кв. 2018 року не має жодного юридичного значення, оскільки, такий період виникнення та існування заборгованості позивача не підтверджений документально.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Суд вказує на те, що захист прав позивача буде повним та достатнім шляхом зобов`язання Головного управління ДПС у Запорізькій області прийняти рішення про списання ОСОБА_1 недоїмки, штрафних санкцій та пені зі сплати єдиного внеску у розмірі 15819,54 грн..

Разом з тим, суд зазначає, що в частині позовних вимог щодо відкликання вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 16.10.2020 № Ф-31105-50 на суму 15819,54 грн. слід відмовити, оскільки ці вимоги є передчасними, оскільки пункт 5 розділу І Закону № 592-ІХ, відповідно до положень якого розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2464-VI доповнено пунктом 9-15, передбачає, що вимога про сплату суми недоїмки, штрафних санкцій і пені вважається відкликаною у день прийняття податковим органом рішення про списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені.

Що стосується позовних вимог щодо скасування Акту камеральної перевірки від 25.11.2020 № 1772/08-01-04-25/ НОМЕР_1 , то в цій частині суд зазначає наступне.

Згідно з правовою позицією викладеною у постанові Верховного суду України від 10 вересня 2013 року N 21-237а13, акт перевірки не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні норм КАС України, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися, тому його висновки не можуть бути предметом спору. Відсутність спірних відносин, в свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту. Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта, в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.

Отже, позовні вимоги у частині скасування акта камеральної перевірки від 25.11.2020 № 1772/08-01-04-25/ НОМЕР_1 , задоволенню не підлягають.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності..

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності своїх дій, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 166, м.Запоріжжя, 69107, код ЄДРПОУ ВП:44118663) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Запорізькій області щодо неприйняття рішення про списання ОСОБА_1 недоїмки, штрафних санкцій та пені зі сплати єдиного внеску в розмірі 15819,54 грн.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Запорізькій області списати суми заборгованості (недоїмки), штрафних санкцій і пені нарахованих ОСОБА_1 в сумі 15819,54 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) 840 (вісімсот сорок) грн. 00 коп. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 166, м.Запоріжжя, 69107, код ЄДРПОУ ВП:44118663).

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень КАС України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено та підписано 24.03.2021.

Суддя А.В. Сіпака