Справа № 480/7320/20
Суддя: Л.М. Опімах
Дата ухвалення: 2021-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 березня 2021 року Справа № 480/7320/20
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Опімах Л.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/7320/20 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити дії, -
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що він проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді водія евакуаційного відділення ремонтної роти. Наказом командира 91 ОПОЗ від 03.04.2019 р. його звільнено в запас у зв`язку із закінченням строку контракту, наказом військової частини НОМЕР_1 від 14.06.2019 р. № 120 його виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Зазначає, що під час проходження служби відповідачем систематично здійснювалася недоплата його грошового забезпечення. Зокрема, визначення посадового окладу та окладу за військовим званням здійснювалося шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. N 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" замість застосування розрахункової величини 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого Законом України "Про Державний бюджет" на 1 січня календарного року.
На звернення до відповідача з заявою про нарахування та виплату недоплачених сум грошового забезпечення за відповідні роки відповіді не отримав. Вважає таку бездіяльність відповідача протиправною та зазначає, що обчислення розміру його посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом на 1 січня календарного року (замість 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого Законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. N 704 для визначення розміру грошового забезпечення порушує його конституційні права та гарантії на належний соціальний захист, тому просить зобов`язати відповідача провести перерахунок зазначених складових грошового забезпечення та сплатити недоплачені протягом 2018-2019 років суми грошового забезпечення.
Відповідач позов не визнав, у наданому суду відзиві на позовну заяву зазначив, що відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. N 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14. Отже, підстави розраховувати посадовий оклад та оклад за військове звання позивача, виходячи з 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01.01.2018 р. та 01.01.2019 р., та множенням даного показника на відповідні тарифні коефіцієнти, відсутні. Крім того, на підставі п. 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 6 грудня 2016 року N 1774-VIII мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. Отже, розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням є стала величина розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом саме на 01 січня 2018 року, а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується. Вважає, що порушень вимог чинного законодавства ним не допущено. Крім того, зазначає, що з огляду на те, що позивач знав про порушення своїх прав з 14.06.2019 р., коли його було звільнено з військової служби в запас, ним пропущено шестимісячний строк звернення до суду. При цьому будь-яких доказів наявності об`єктивних причин, що перешкоджали своєчасно звернутися до суду з відповідним позовом, позивачем не надано. Просив у задоволенні позову відмовити.
Вивчивши матеріали справи й оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді водія евакуаційного відділення ремонтної роти. Наказом командира 91 ОПОЗ від 03.04.2019 р. його звільнено в запас у зв`язку із закінченням строку контракту, наказом військової частини НОМЕР_1 від 14.06.2019 р. № 120 його виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (а.с.6).
Під час проходження служби визначення посадового окладу та окладу за військовим званням позивача відповідачем здійснювалося шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. N 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".
На звернення до відповідача з заявою про нарахування та виплату недоплачених сум грошового забезпечення за відповідні роки відповіді не отримав.
Суд вважає, що застосування військовою частиною НОМЕР_1 при визначенні розміру посадового окладу та окладу за військовим званням позивача у якості розрахункової величини розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, замість 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, є обґрунтованим та відповідає вимогам чинного законодавства з огляду на таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначені в Законі України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі Закон).
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять:
посадовий оклад, оклад за військовим званням;
щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);
одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. N 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі постанова КМУ від 30.08.2017 р. N 704) затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців та установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Відповідно до п. 4 цієї постанови (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Постанова КМУ від 30.08.2017 р. N 704 набрала чинності з 1 березня 2018 року.
У лютому 2018 року відповідно до п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" до зазначеної норми були внесені зміни, а саме п. 4 постанови КМУ від 30.08.2017 р. N 704 викладено в новій редакції: "Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.".
При цьому зміни до додатків 1, 12, 13 і 14 не вносилися.
Відповідно до примітки 1 Додатку 1, примітки Додатку 14 до постанови КМУ від 30.08.2017 р. N 704 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) посадові оклади за розрядами тарифної сітки та оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.
Відповідно до ч. 1 ст. 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 49 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження.
Акти Кабінету Міністрів України нормативного характеру видаються у формі постанов Кабінету Міністрів України.
Таким чином, постанова Кабінету Міністрів України є нормативно-правовим актом Уряду України.
Суд зазначає, що за загальним правилом примітка застосовується законодавцем для супроводу та зв`язку з нормою права, якої вона стосується. Тобто примітка повинна бути у безпосередньому зв`язку з нормою, в даному випадку з пунктом 4 постанови КМУ від 30.08.2017 р. N 704, і не повинна суперечити змісту основної норми, яку вона супроводжує.
Відповідно до пп. 2 п. 20 Правил підготовки проектів актів Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 6 вересня 2005 р. N 870, до змісту проекту положення або іншого нормативно-правового акта, який передбачається затвердити постановою, встановлюються такі вимоги: 2) стосовно структури проекту документа: в окремих випадках допускається, як виняток, застосування примітки (зноски) без нормативних положень.
Таким чином, примітка як складова частина нормативно-правового акту не може містити в собі нормативних положень, а відтак примітка у Додатку 1 та Додатку 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. N 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", на які посилається позивач в обґрунтування позовних вимог, не може мати нормативного характеру, відтак, застосуванню у спірних правовідносинах підлягають саме положення основної норми постанови КМУ від 30.08.2017 р. N 704 пункту 4, яка має нормативний характер, тобто містить правила поведінки для невизначеного кола осіб.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. N 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. N 103) розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня 2018 р., а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунку розмірів цих окладів у спірний період не застосовується.
Посилання позивача на те, що відповідач мав застосувати зміст приміток до Додатків 1 та 14 до постанови КМУ від 30.08.2017 р. N 704 суд вважає безпідставним, оскільки, як вказано вище, примітка застосовується безпосередньо для супроводу та зв`язку з нормою. При цьому, пунктом 4 постанови КМУ від 30.08.2017 р. N 704 було чітко визначено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.
Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин пункт 4 постанови КМУ від 30.08.2017 р. N 704 визначав, що при обчисленні розміру посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник, як "розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р.".
Разом з тим, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 р. у справі N 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", яким було внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. N 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" щодо методології розрахунку посадових окладів та окладів за військове звання.
Отже, з дня набрання вказаним рішенням суду законної сили, тобто з 29.01.2020 р., пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. N 103 втратив чинність та фактично відновлена дія п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. N 704 у первинній редакції, відповідно до якої посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт (примітка 1 Додатку 1 до постанови КМУ від 30.08.2017 р. N 704). Аналогічним чином має розраховуватися й оклад за військовим званням, тобто шляхом множення 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт.
Водночас, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 6 грудня 2016 року N 1774-VIII установлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року (п. 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону).
Суд зазначає, що у розв`язанні правової колізії між нормами п. 3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016 р. N 1774-VIII та п. 4 постанови КМУ від 30.08.2017 р. N 704 (у редакції до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. N 103) та приміток до додатків 1, 12, 13, 14 до постанови КМУ від 30.08.2017 р. N 704 перевагу належить віддати положенням закону як правовому акту вищої юридичної сили відповідно до ч. 3 ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України.
Враховуючи, що норма п. 3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016 р. N 1774-VIII не втратила чинності і за юридичною силою є вищою за приписи п. 4 постанови КМУ від 30.08.2017 р. N 704 у редакції до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. N 103, а також додатків 1, 12, 13, 14 до постанови КМУ від 30.08.2017 р. N 704, суд дійшов висновку про відсутність підстав для обчислення розміру окладу за посадою позивача та окладу за військовим званням із використанням величини мінімальної заробітної плати, а не прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року.
Таку позицію щодо застосування норм права, а саме п. 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 6 грудня 2016 року N 1774-VIII, також було висловлено Великою Палатою Верховного Суду, яка в постанові від 11 грудня 2019 року у справі № 240/4946/18 (Пз/9901/56/18) сформулювала висновок, за яким з урахуванням загального правила дії норм права у часі, у зв`язку з набранням чинності Законом N 1774-VIII, яким установлено розрахункову величину для визначення посадових окладів, заробітної плати працівників та інших виплат і заборонено застосовувати мінімальну заробітну плату після набрання чинності цим Законом, положення статті 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щодо обчислення щомісячної грошової допомоги у процентному співвідношенні до мінімальної заробітної плати застосуванню не підлягають.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Враховуючи викладене, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, суд вважає, що у спірних правовідносинах відсутні ознаки порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод та законних інтересів позивача, його дії відповідають критеріям правомірності, визначеним у ч. 2 ст. 2 КАС України, тому за наведених обставин і правових норм вимоги позивача необґрунтовані та не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити дії відмовити за необгрунтованістю.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Опімах