Справа № 520/776/21
Суддя: Кухар М.Д.
Дата ухвалення: 2021-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2021 р. № 520/776/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Кухар М.Д., розглянувши у порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м.Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області в особі відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 06.07.2020 № 00552- 5806-2036 у сумі 5004,8 грн.; №00549-5806-2036 у сумі 1852,95 грн.; №00550- 5806-2036 у сумі 1564,76 грн.; №00551-5806-2036 у сумі 5822,77 грн.; №0-2036 у сумі 2076,92 грн.; №0-2036 у сумі 1753,90 грн.; №0-2036 у сумі 6526,37 грн.;

- стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 гривень 00 копійок з Відповідача на користь ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код: НОМЕР_1 , витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 гривень 00 копійок.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що не погоджується з оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями, вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню. При цьому, позивач вважає, що спірне податкове повідомлення-рішення від 06.07.2020 № 00552- 5806-2036 у сумі 5004,8 грн., яким визначені податкові зобов`язання за 2017 рік є незаконним з тих підстав, що визначення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та покладення на позивача обов`язку сплати такого податку за 2017 рік, може мати місце не раніше наступного бюджетного періоду, тобто не раніше 2018 року.

Стосовно податкових зобов`язань, визначених податковими повідомленнями -рішеннями з податку не нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, вказує, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення №00549-5806-2036 у сумі 1852,95 грн.; №00550-5806-2036 у сумі 1564,76 грн.; №00551-5806-2036 у сумі 5822,77 грн.; №0-2036 у сумі 2076,92 грн.; №0-2036 у сумі 1753,90 грн.; №0-2036 у сумі 6526,37 грн. є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки податковим органом невірно застосована ставка податку 1%, тоді як контролюючий орган повинен був застосувати ставку податку для інших будівель 0,1 %. Таким чином, оскаржувані податкові повідомлення - рішення є необґрунтованими та підлягають скасуванню в судовому порядку.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 25.01.2021 року відкрито спрощене провадження по даній адміністративній справі в порядку, передбаченому ст. 262 КАС України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

До канцелярії суду представником відповідача надано до суду відзив на позов, в якому він заперечував проти задоволення позовних вимог зазначивши, що у спірних правовідносинах діяв правомірно. При цьому, відповідач посилається на те, що згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно та наданих копій документів платника по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у власності позивача в 2017-2019 році перебувала нерухомість, у зв`язку з чим, контролюючим органом сформовані спірні податкові повідомлення-рішення, які на думку відповідача, є правомірними.

У відповіді на відзив позивач підтримав свою правову позицію, викладену в позовній заяві. В обґрунтування своїх доводів також зазначає, що для вирішення справи має першочергове значення те, що ставки та пільги з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, застосовані відповідачем без врахування рішення від 22.02.2017 року №542/17 "Про місцеві податки і збори у місті Харкові" зі змінами та доповненнями, внесеними згідно з рішеннями Харківської міської ради 19 сесії 7 скликання від 18.04.2018 р. № 1041/18, 22 сесії 7 скликання від 17.10.2018 р. № 1220/18, 23 сесії 7 скликання від 28.11.2018 р. № 1284/18, 25 сесії 7 скликання від 27.02.2019 р. № 1449/19.

Позивач зазначає, що при визначенні ставки податку для об`єктів нежитлової нерухомості застосовується об`єктно-функціональний підхід, що характеризує об`єкт оподаткування. Аналогічна правова позиція щодо застосування норм матеріального права висловлена у постанові Верховного Суду від 15.05.2018 по справі №806/2676/17 (адміністративне провадження №К/9901/28719/18).

Назаренко Т.О. вважає, що відповідачем безпідставно, без ідентифікації призначення приміщень та їх типу відповідно до використання згідно з видами економічної діяльності та відповідного класифікаційного угруповання, застосовано ставку податку у розмірі 1% та, як слідство, протиправно визначені зобов`язання.

Відповідно до ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст.229 КАС України.

Вивчивши доводи заявленого позову та відзиву на позов, а також врахувавши доводи позивача, викладені у відповіді на відзив, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши позицію сторін, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що згідно інформації, отриманої від Департаменту територіального контролю та довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно у ОСОБА_1 , у 2017 - 2019 роках належали:

- нежитлова будівля загальною площею 156,4 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 ;

- квартира загальною площею 69,5 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_4 ;

- квартира загальною площею 82,3 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_5 .

ГУ ДПС у Харківській області відносно позивача було сформовано податкові повідомлення-рішення по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки:

- за 2017 рік: від 06.07.2020 № 00552- 5806-2036 у сумі 5004,8 грн.;

- за 2018 рік : від 06.07.2020 р. №00549-5806-2036 у сумі 1852,95 грн. ( одна тисяча вісімсот п`ятдесят дві гривні 95 копійок); від 06.07.02020 №00550-5806-2036 у сумі 1564,76 грн. (одна тисяча тисяч п`ятсот шістдесят чотири гривні 76 копійок); від 06.07.02020 року №00551-5806-2036 у сумі 5822,77 грн. (п`ять тисяч вісімсот двадцять дві гривні 77 копійок);

- за 2019 рік : від 06.07.2020 №0-2036 у сумі 2076,92 грн. (дві тисячі сімдесят шість гривні 92 копійок); від 06.07.2020 №0-2036 у сумі 1753,90 грн. (одна тисяча сімсот п`ятдесят три гривні 90 копійок), від 06.07.02020 № 0-2036 у сумі 6526,37 грн. ( шість тисяч п`ятсот двадцять шість гривень 37 копійок).

Не погоджуючись з отриманими податковими повідомленнями - рішеннями позивач, відповідно до п. 56.2 статті 56 Податкового кодексу України, звернувся до ГУ ДПС у Харківській області зі скаргою від 03.09.2020 про перегляд вказаних повідомлень-рішень (а.с. 20-21).

Головне управління ДПС у Харківській області, розглянувши скаргу, винесла Рішення про результати розгляду скарги від 19.11.2020 № 5034/Н199-00-06-20409, яким залишила без змін податкові повідомлення-рішення від 06.07.2020 № 00552-5806-2036 у сумі 5004,8 грн.; №00549-5806-2036 у сумі 1852,95 три.; №00550-5806-2036 у сумі 1564,76 грн.; №00551-5806-2036 у сумі 5822,77 грн.; №0-2036 у сумі 2076,92 грн.; №0-2036 у сумі 1753,90 грн.; №0- 2036 у сумі 6526,37 грн., а скаргу ОСОБА_1 - без задоволення (а.с. 22-23).

Відповідно до п.56.10, пп.56.17.3 п.56.17 га п.56.18 ст.56 ПК України, рішення Державної податкової служби України, прийняте за розглядом скарги та податкові повідомлення-рішення від 06.07.2020 № 00552-5806-2036 у сумі 5004,8 грн.; №00549-5806-2036 у сумі 1852,95 грн.; №00550-5806-2036 у сумі 1564,76 грн.; №00551-5806-2036 у сумі 5822,77 грн.; №0- 2036 у сумі 2076,92 грн.; №0-2036 у сумі 1753,90 грн.; №0-2036 у сумі 6526,37 грн. оскаржені позивачем до суду у порядку, визначеному чинним законодавством України, у зв`язку із чим позивач звернулась до суду з даним позовом за їх оскарженням.

По суті позовних вимог, суд зазначає наступне.

Законом України Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи від 28 грудня 2014 року № 71-VIII, набрав чинності з 01 січня 2015 року (далі - Закон № 71-VIII) запроваджено новий місцевий податок, зокрема податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Пунктом 10.3 статті 10 Податкового кодексу України передбачено, що питання щодо встановлення податку на майно, в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, вирішують місцеві ради в межах повноважень.

Відповідно до пп. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 Податкового кодексу України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Рішенням 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 року №542/17 «Про місцеві податки і збори у місті Харкові», зі змінами, встановлено ставки з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у місті Харкові згідно з додатком 1 цього рішення, яким передбачена ставка податку на нерухоме майно, для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, у розмірі 1 відсотка від мінімальної заробітної плати, встановленої законом на січень звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр.

Пунктом 266.2 статті 266 Податкового кодексу України встановлено, що об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (підпункт 266.1.1 пункт 266.1 статті 261 Податкового кодексу України ).

Відповідно до положень підпунктів 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

За змістом підпункту 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України, сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів. Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів нежитлової нерухомості, встановлюються залежно від майна, яке є об`єктом оподаткування.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (підпункт 266.6.1. пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України).

Крім того, суд відмічає, що відповідно до підпункту 266.6.1 статті 266 Податкового кодексу України базовим податковим (звітним) періодом для податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є календарний рік.

Згідно з підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Відповідно до пп. 266.7.3 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за своєю податковою адресою для проведення звірки даних щодо: об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку; розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за своєю податковою адресою платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувані податкові повідомлення-рішення про донарахування позивачеві грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017, 2018 та 2019 роки, винесені 06.07.2020 року, по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, поданої у порядку пп. 266.7.3 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України.

Щодо податкового повідомлення -рішення від 06.07.2020 № 00552-5806-2036 у сумі 5004,8 грн., яким донараховано позивачеві грошове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік, суд зазначає наступне.

07.12.2017 прийнято Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році» № 2245-VIII, яким пункт 266.10 статті 266 ПК України доповнено підпунктами 266.10.2 і 266.10.3 такого змісту:

"266.10.2. У разі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) податкове/податкові повідомлення-рішення у строки, встановлені підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 цієї статті, фізичні особи звільняються від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання.

266.10.3. Податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу".

Таким чином, вказаним Законом № 2245-VIII дозволено контролюючим органам визначати грошове зобов`язання на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за звітні податкові періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 ст.102 ПК України.

Разом з тим, змін до пп.266.7.2 п.266.7 ст.266 ПК України щодо строків надіслання податкових повідомлень-рішень цим Законом не внесено.

Крім того, положення вказаного Закону набрали чинності з 01.01.2018, тобто, після закінчення податкового періоду, за який визначено, зокрема, грошове зобов`язання за 2017 рік.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У рішенні Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року №1-рп/99надано офіційне тлумачення принципу дії закону в часі.

Так, в цьому рішенні, зокрема, зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно - правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно - правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У даному рішенні також акцентується увага на тому, що вищевказана конституційна норма допускає зворотну дію в часі лише нормативно-правових актів, які стосуються скасування чи пом`якшення відповідальності за правопорушення фізичних осіб.

З огляду на викладене, з системного аналізу приписів ст.58 Конституції України, пп.266.7.2 п.266.7 та пп.266.10.3 п.266.10 ст.266 ПК України, суд вважає, що норми пп.266.10.3 п.266.10 ст.266 ПК України надають повноваження відповідачу визначати грошове зобов`язання із земельного податку в межах 1095-денного строку, який починає відлік з того звітного періоду, в якому такі повноваження надані (з 2018 звітного року), і не спростовує обов`язку контролюючого органу винести відповідне податкове повідомлення-рішення до 01 липня року, наступного за звітним.

Тобто, вказані норми не підлягають застосуванню до спірних відносин щодо визначення у 2020 році грошового зобов`язання за 2017 рік та не виправдовують тієї обставини, що вказані вище податкові повідомлення-рішення винесені після 01 липня 2018 року, що вказує на порушення відповідачем пп.266.7.2 п.266.7 ст.266 ПК України.

Посилання відповідача на статтю 102 Податкового кодексу України є необґрунтованими, оскільки положення останньої щодо можливості визначення контролюючим органом платнику податків суми грошових зобов`язань протягом 1095 днів після граничного строку сплати грошових зобов`язань є загальною по відношенню до положень пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України, яка є спеціальною та має переважне застосування.

Враховуючи викладене, спірне податкове повідомлення-рішення від 06.07.2020 №00552-5806-2036 у сумі 5004,8 грн. прийняте відповідачем з порушенням встановленого законом строку для його прийняття, отже є таким, що підлягає скасуванню.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 29.01.2019 по справі № 817/213/16, яка є обов`язковою для врахування в силу ч.6 ст.242 КАС України.

Щодо податкових повідомлень-рішень від 06.07.2020 №00551-5806-2036 (за 2018 рік на суму 5822.77 грн. за нежитлову будівлю загальною площею 156,4 кв.м, що знаходиться за адресою вул. Отакара Яроша. б. 18. м. Харків) та від 06.07.2020 №0-2036 (за 2019 рік на суму 6526.57 грн. за нежитлову будівлю загальною площею 156,4 кв.м, що знаходиться за адресою вул, Отакара Яроша. б. 18. м. Харків), яким визначено податкові зобов`язання з податку на нерухоме майна, відмінне від земельної ділянки за 2018-2019 роки, суд зазначає, що внаслідок набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році», з 01.01.2018 у відповідача виникло право визначати суми податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з урахуванням строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України.

Даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно підтверджено наявність у власності позивача в 2018-2019 роках нежитлових приміщень загальною площею 156,4 кв.м. за адресою: м. Харків, вул. Яроша Отакара, 18, реєстр. №25675526.

Вказане також не заперечується позивачем.

Розрахунком податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, по об`єктах оподаткування, які належать позивачу, підтверджено суму податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

В свою чергу, позивачем заперечується проти правильності визначення контролюючим ставки податку спірних нежитлових приміщень з урахуванням виду об`єктів нежитлової нерухомості та умов їх використання.

Відповідно до п. 266.1.1 ч. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно п. 266.2.1 ч. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до пп.266.3.1, 266.3.2 п.266.3 ст. 266 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно положень п.266.5.1 п.266.5 ст. 266 ПК України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Згідно Додатку № 1 до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання «Про місцеві податки і збори у місті Харкові» від 22.02.2017 р. № 542/17 ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб встановлюються у відсотках до мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. м. бази оподаткування.

Так, пунктом 5 зазначеного вище Додатку № 1 встановлено ставки податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються у-таких розмірах: 1) будівлі готельні - 1 відсоток; 2) будівлі офісні - 1 відсоток; 3) будівлі торговельні - 1 відсоток; 4) гаражі - 0,1 відсотка; 5) виключений; (підпункт 5 пункту 5 додатку 1 виключений згідно з рішенням 23 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 28.11.2018 р. № 1284/18 набрав чинності з 01.01.2019 р.) 6) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки) - 1 відсоток; 7) господарські (присадибні) будівлі - 0 відсотків; 8) інші будівлі - 0,1 відсотка.

У відзиві на позов представник відповідача пояснив, що при обрахуванні позивачу податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2018 та 2019 роки та винесенні оскаржуваних податкових повідомлень - рішень від 06.07.2020 №00551-5806-2036 та від 06.07.2020 №0-2036 за нежитлову будівлю загальною площею 156,4 кв.м, що знаходиться за адресою вул. Отакара Яроша. б. 18. м. Харків, податковий орган виходив з того, що до належного позивачу на праві власності нежитлового приміщення за зазначеною адресою відповідно до п.2 Рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 №542/17 застосовується ставка податку для об`єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних (крім об`єктів, визначених п. 3) та юридичних осіб, встановлюється у розмірі 1 відсоток за 1 квадратний метр.

Як встановлено в ході розгляду справи, нежитлові приміщення за адресою м.Харків, вул. Яроша Отакара, 18 використовуються з метою проведення освітніх заходів з програмування, що підтверджується Договором оренди від 09.07.2017 (а.с. 18-19)

Розділом 2 "Класифікація будівель та споруд" Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого і введеного в дію наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 р. № 507 (чинний з 01.01.2001 р.) визначено групу об`єктів нерухомості в частині їх належності до відповідних типів нерухомого майна.

Суд зазначає, що Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000 не визначає тип нерухомості щодо приміщення, яке знаходиться у власності фізичних та юридичних осіб, але ідентифікує призначення приміщень та їх тип відповідно до використання згідно з видами економічної діяльності та відповідного класифікаційного угруповання.

Одиницею класифікації в цьому Класифікаторі є окрема будівля чи інженерна споруда, які класифікуються за їх функціональним призначенням. Класификатор дає вичерпний перелік будівель, які за своїм функціональним призначенням відносяться до будівель готельних, офісних, торговельних, гаражів, будівель промисловості і складів, казино, ігорних будинків, господарських будинків, для медичних закладів та закладів освіти та ін. (розділ 1 Державного класифікатора).

Проведення освітніх заходів з програмування відповідно до Класификатора класифікується за кодом 1263.9 «будівлі освітніх і науково-дослідних закладів інші» та, відповідно до пункту 5 додатку № 1 рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання №542/7 від 22.02.2017 року "Про місцеві податки та збори у місті Харкові», не відносяться до будівель готельних, офісних, торговельних, гаражів, будівель промисловості і складів, казино, ігорних будинків та господарських будинків. Будівлі за функціональним призначенням «освітня діяльність» класифікуються як «інші будівлі» та оподатковуються за ставкою 0,1 відсотка до мінімальної заробітної плати.

Крім того, в законодавстві України не існує правової норми, яка б чітко визначала поняття «інші будівлі».

Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Податкового кодексу України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат (пункт 30.2 статті 30 Податкового кодексу України).

При визначенні ставки податку для об`єктів нежитлової нерухомості застосовується об`єктно-функціональний підхід, що характеризує об`єкт оподаткування.

Суд не погоджується із твердженнями представника відповідача стосовно застосування до позивача ставки податку у розмірі 1% за нежитлові приміщення за адресою: м.Харків, вул. Яроша Отакара, 18, оскільки за своїми характеристиками належні позивачу на праві власності нежитлові приміщення за вказаною адресою за функціональним призначенням використовуються з метою проведення освітніх заходів з програмування, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч.1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено належними доказами правомірності застосування при винесенні спірних податкових повідомлень - рішень до належного позивачу приміщення площею 156,4 кв.м. ставки податку для об`єктів нежитлової нерухомості (будівель торговельних) - 1% від мінімальної заробітної плати за 2018 та 2019 рік за 1 квадратний метр бази оподаткування (за 2018 рік становила 37,23 грн. за 1 квадратний метр бази оподаткування (1% * 3723,00 - розмір мінімальної зарплати на 01.01.2018); за 2019 рік становила 41,73 грн. за 1 квадратний метр бази оподаткування (1% * 4173,00 - розмір мінімальної зарплати на 01.01.2019).

Отже ставка податку для об`єктів нежитлової нерухомості повинна бути застосована податковим органом 0,1 відсотка до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв.м. бази оподаткування як за інші будівлі.

У позовній заяві позивач зауважив, що не заперечує проти необхідності сплати податку за 2018 р. та 2019 р., однак вважає, що сума податку має визначатися у відповідності до норм діючого законодавства - з урахуванням цільового призначення нежитлових будівель та із застосуванням відповідної ставки податку - 0,1% від мінімальної заробітної плати за 1 кв.м.

Сторонами не заперечувалося, що належні позивачу нежитлові приміщення за адресою: м. Харків, вул. Отакара Яроша, б. 18 мають загальну площу 156,4 кв.м.

Ставка податку на вказане нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, яку позивач повинен сплатити за 2018 рік складатиме 582,28 грн. (156,4 х 3723х 0,1%), за 2019 рік, також становить 0,1% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування складатиме 652,66 грн. (156,4 х 4173х 0,1%).

А тому вимоги заявленого позову в частині скасування зазначених податкових повідомлень рішень підлягають частковому задоволенню та судом скасовуються податкові повідомлення рішення:

- від 06.07.2020 №00551-5806-2036 в частині донарахування податкових зобов`язань за 2018 рік в сумі 5240,49 грн. (5822.77 грн. - 582,28 грн.)

- від 06.07.2020 №0-2036 за 2019 рік на суму 5873,91 грн. (6526.57 грн. -652,66 грн.)

Стосовно податкових повідомлень-рішень №00549-5806-2036 у сумі 1852,95 грн. (за квартиру загальною площею 82.3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ) та №00550-5806-2036 у сумі 1564,76 грн. (за квартиру загальною площею 69,5 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_4 ) судом зазначається наступне.

Підпунктом б) п.п. 266. 7.1 п, 266,7 ст. 266 ПК України визначено порядок обчислення суми податку з об`єкта/об 'єктів житлової нерухомості, яким передбачено, що за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпунктів «а» або «б» підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку.

Як встановлено за матеріалами справи, згідно інформації, отриманої від Департаменту територіального контролю та довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно у ОСОБА_1 у 2017 - 2019 роках належить:

- нежитлова будівля загальною площею 156,4 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 ;

- квартира загальною площею 69,5 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_4 ;

- квартира загальною площею 82,3 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_5 ;

Відповідно до п, 10.3 ст. 10 ПКУ питання щодо встановлення податку на майно, в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки вирішують місцеві ради в межах повноважень.

Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування (пп. 266.5.1, п. 266.5 ст. 266 ПК України).

Стосовно податкового повідомлення - рішення від 06.07.2020 №00549-5806-2036 (за 2018 рік на суму 1852,95 грн.) за квартиру загальною площею 82.3 кв.м. що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 судом встановлено наступне.

З наданого представником відповідача розрахунку судом встановлено, що сумарна площа двох квартир, що перебувають у власності позивача (69.5+ 82,3) складає 151,8 кв.м. та 151.8 -60 = 91,8 (сумарна площа двох квартир, що перебувають у власності позивача з урахуванням пільги, передбаченої підпунктом 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 ПК України) (82,3 : 151.8) х 91,8x37,23 = 1852,95 грн.

Розрахунок податкового повідомлення - рішення від 06.07.2020 №00550-5806-2036 (за 2018 рік на суму 1564.76 грн.) за квартиру загальною площею 69.5 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_4 .

Згідно розрахунку податкового повідомлення-рішення від 06.07.2020 №0-2036 (за 2019 рік на суму 2076.92 грн.) за квартиру загальною площею 82.3 кв.м., що знаходиться за адресою вул. Біблика. буд. 1-а. кв. і м. Харків розрахунок суми податкових зобов`язань відбувався наступним чином: 69.5 + 82,3 = 151,8 кв.м. (сумарна площа двох квартир, що перебувають у власності позивачі - 60 = 91.8 (сумарна площа двох квартир, що перебувають у власності позивача з урахуванням пільги передбаченої підпунктом 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 ПК України) (82,3 : 151,8) х 91,8x41,73 = 2076,92 грн.

Розрахунок податкового повідомлення - рішення від 06.07.2020 №0-2036 (за 2019 рік на сум 1753,90 грн) за квартиру загальною площею 69.5 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_4 розрахунок здійснено наступним чином: 151.8 -60 = 91,8 (сумарна площа двох квартир, ідо перебувають у власності позивача з урахуванням пільги передбаченої підпунктом 266.4. і пункту 266.4 статті 266 ПК України) (69,5 : 151,8) х 91,8x 41,73= 1753.90 грн.

Оскільки у платника податків в наявності у власності більше одного об`єкта нерухомості різного типу, з урахуванням проведеного податковим органом розрахунку, судом в ході розгляду справи не виявлено підстав вважати їх такими, що підлягають скасуванню, оскільки податковим органом вірно застосована ставка податку 1%, підстав для застосування контролюючим органом ставки податку для інших будівель 0,1 % позивачем не надано. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення: від 06.07.2020 №00549-5806-2036 (за 2018 рік на суму 1852,95 грн.), від 06.07.2020 №00550-5806-2036 (за 2018 рік на суму 1564.76 грн.), від 06.07.2020 №0-2036 (за 2019 рік на суму 2076.92 грн.), від 06.07.2020 №0-2036 (за 2019 рік на сум 1753,90 грн.) - винесені податковим органом у межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством України.

Щодо порушення відповідачем строків, визначених п.п. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України, на що посилається позивач, суд зазначає, що з 01.01.2018 у відповідача виникло право визначати суми податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з урахуванням строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України.

В свою чергу, порушення відповідачем строків надсилання вказаних податкових повідомлень-рішень не спростовує самого факту правомірності винесення цих рішень, податкові зобов`язання по яким визначені з урахуванням строків, передбачених пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України.

Окрім цього, податкові зобов`язання за 2018-2019 роки відповідачем визначені до 01 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком), проте перераховані за результатом проведеної звірки межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що податкові повідомлення-рішення від 06.07.2020 №00549-5806-2036 (за 2018 рік на суму 1852,95 грн.), від 06.07.2020 №00550-5806-2036 (за 2018 рік на суму 1564.76 грн.), від 06.07.2020 №0-2036 (за 2019 рік на суму 2076.92 грн.), від 06.07.2020 №0-2036 (за 2019 рік на сум 1753,90 грн.) є обґрунтованими та правомірними, прийнятими з урахуванням строків, передбачених пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України, а отже такими, що не підлягають скасуванню.

Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Розподіл судових витрат зі сплати судового збору здійснюється відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 78, 139, 229, 255, 257, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області в особі відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 06.07.2020 № 00552- 5806-2036 у сумі 5004,8 грн., винесене відносно ОСОБА_1 .

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 06.07.2020 №00551-5806-2036 в частині донарахування податкових зобов`язань за 2018 рік в сумі 5240,49 грн., винесене відносно ОСОБА_1 .

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 06.07.2020 №0-2036 за 2019 рік на суму 5873,91 грн., винесене відносно ОСОБА_1 .

У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 454,00 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його складання у повному обсязі шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду або в порядку, передбаченому п. 15.5 Розділу VII КАС України, а саме: до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 24 березня 2021 року.

Суддя Кухар М.Д.