Справа № 520/1394/21
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2021-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

24 березня 2021 р. справа №520/1394/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Панченко О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Ліпчанської Я.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Соболя М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)
провизнання незаконними та скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати постанови Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) від 11 січня 2021 року у виконавчому провадженні №64071289 про відкриття виконавчого провадження, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору незаконними та протиправними;

- скасувати постанови Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) від 11 січня 2021 року у виконавчому провадженні №64071289 про відкриття виконавчого провадження, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору незаконними та протиправними.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 18.01.2021 державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №639/8456/19, виданого Жовтневим районним судом м.Харкова, також в рамках виконавчого провадження №64071289 прийнято постанови про стягнення виконавчого збору та розмір мінімальних витрат виконавчого провадження. Не погоджуючись з вказаними постановами в частині витрат на виконавче провадження, оскільки, державний виконавець не вчинив будь-яких дій, які б свідчили про реалізацію заходів примусового виконання рішення.

Ухвалою суду від 17.02.2021 року відкрито провадження за правилами ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України, призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні.

Позивач та представник позивача у судовому засідання підтримали доводи позовної заяви, просили суд прийняти рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Представник відповідача, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не прибув, клопотань про відкладення розгляду справи суду не надсилав, причини неявки не повідомив.

У письмовому відзиві на адміністративний позов вказав, що позовні вимоги не визнає, просить відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що державним виконавцем всі дії та рішення в рамках виконавчого провадження №64071289 прийнято в межах повноважень, на підставі та у спосіб, що встановлений Законом України "Про виконавче провадження" та Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ч.4 ст.287 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів.

З матеріалів справи, судом встановлено, що 11.01.2021 року Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Ростовським Р.В. відкрито виконавче провадження №64071289 з примусового виконання виконавчого листа №639/8456/19 виданого 29.09.2020 Жовтневим районним судом м.Харкова про зобов`язання ОСОБА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , надати безперешкодний доступ представникам Акціонерного товариства "Харківміськгаз" до житлових та підсобних приміщень, де розташовані газові прилади, пристрої ОСОБА_1 , комерційний лічильник обліку газу для огляду газового обладнання, проведення технічного обслуговування та заняття контрольних показників лічильника газу.

Також державним виконавцем в рамках виконавчого провадження №64071289 прийнято постанови про стягнення з позивача виконавчого збору від 11.01.2021 року у розмірі 12000,00 грн. та постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 11.01.2021 у розмірі 210,00 грн.

12.01.2021 року складено акт державного виконавця про те, що рішення суду виконано.

13.01.2021 року державним виконавцем прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження №64071289 на підставі п.9 ч.1 ст.39 та ст.40 Закону України "Про виконавче провадження", у зв`язку з добровільним виконанням.

Позивач вважаючи, що державним виконавцем протиправно прийнято рішення про стягнення з нього виконавчого збору та мінімальних витрат виконавчого провадження, звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог в частині визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, суд зазначає, що згідно з ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 13 Закону №1404-VIII передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону №1404-VIII, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 1 статті 26 цього Закону передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Статтею 27 ЗУ "Про виконавче провадження", встановлено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідно до статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" встановлено у 2021 році мінімальну заробітну плату:

у місячному розмірі: з 1 січня - 6000 гривень, з 1 грудня - 6500 гривень;

у погодинному розмірі: з 1 січня - 36,11 гривні, з 1 грудня - 39,12 гривні.

З огляду на те, що позивач - фізична особа, та те що виконавче провадження відкрито в січні 2021 року, суд доходить висновку про те, що відповідачем правильно розраховано суму витрат виконавчого провадження у розмірі 12000 грн, що становить два мінімальних розміри заробітної плати.

Частиною 5 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Згідно частини 9 статті 27 ЗУ "Про виконавче провадження", виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Аналізуючи норми наведеного вище Закону №1404-VIII, що регулює питання виконавчого збору суд зазначає, що цим Законом по суті визначений можливий порядок вирішення цього питання державним виконавцем, що залежить від тих чи інших умов.

Так, у першому випадку, таке питання вирішується відповідно до ч.5 ст.26 Закону №1404-VIII на стадії прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, з одночасним зазначенням про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

У іншому випадку, таке питання вирішується в порядку встановленому ч.3 ст. 40 Закону №1404-VІІІ, а саме постанова про стягнення виконавчого збору у випадку закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Тобто, Законом чітко визначений правовий порядок винесення відповідних постанов, а саме постанові про стягнення виконавчого збору повинна передувати постанова про закінчення виконавчого провадження. При чому постанова про виконавчий збір приймається не пізніше наступного дня з дня закінчення такого провадження.

Беручи до уваги викладене вище, суд доходить висновку, що державним виконавцем при прийняті постанови про стягнення виконавчого збору не було дотримано ані положень ч.5 ст.26 Закону №1404-VІІІ, ані положень ч.3 ст.40 цього ж Закону. Спірні постанова про стягнення виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 11.01.2021 року, прийняті раніше, ніж постанова про закінчення виконавчого провадження, що суперечить ч.3 ст.40 Закону.

Питання стосовно здійснення чи не здійснення дій з примусового виконання рішення суду, що визначені як підстави для стягнення виконавчого збору в даному випадку є другорядним, та таким, що не впливають на правові висновки зроблені судом вище та підстави для визнання такої постанови незаконною.

Враховуючи викладене, у державного виконавця були відсутні підстави для винесення постанови про стягнення виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 11.01.2021 року.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 24.10.2019 року по справі №580/1328/19 (адміністративне провадження № К/9901/18925/19).

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що постанова про відкриття виконавчого провадження прийнята на підставі заяви стягувача щодо виконання виконавчого листа виданого Жовтневим районним судом м.Харкова, разом з тим, позивач в позовній заяві викладає доводи виключно щодо необґрунтованості та неправомірності постанови про відкриття провадження в частині стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору.

Таким чином, суд розглядає позовну заяву виключно в межах предмету доказування - правомірності нарахування державним виконавцем виконавчого збору.

Враховуючи вищевикладене, та беручи до уваги частину 1 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження", суд доходить висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною та скасування пункту 3 постанови Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) від 11 січня 2021 року у виконавчому провадженні №64071289 про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення виконавчого збору у розмірі 12000 грн. та визнання протиправної та скасування постанов Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) від 11 січня 2021 року у виконавчому провадженні №64071289 про стягнення виконавчого збору у розмірі 12000 грн та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 210,00 грн.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. 243, 246, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання незаконними та скасування постанов - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати п.3 постанови Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) від 11 січня 2021 року у виконавчому провадженні №64071289 про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення виконавчого збору у розмірі 12000 грн.

Визнати протиправною та скасувати постанови Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) від 11 січня 2021 року у виконавчому провадженні №64071289 про стягнення виконавчого збору у розмірі 12000 грн. та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 210,00 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Панченко