Справа № 520/10552/2020
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2021-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2021 р. Справа № 520/10552/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Рєзнікової С.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Мельников Р.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 16.11.20 року по справі № 520/10552/2020

за позовом ОСОБА_1

до Департамента патрульної поліції Національної поліції України

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департамента патрульної поліції Національної поліції України, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки період перебування на службі в органах Міністерства надзвичайних ситуацій України з 16.08.1999 по 21.08.2013;

- зобов`язати відповідача зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки період перебування на службі в органах Міністерства надзвичайних ситуацій України з 16.08.1999 по 21.08.2013 (14 років 00 місяців 06 днів) та провести перерахунок і виплату грошового забезпечення в частині надбавки за стаж служби в поліції, починаючи з 23.10.2017 з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач в період з 16.08.1999 по 21.08.2013 проходив в органах МНС України, а наказом від 20.10.2017 №428 його прийнято на службу в Національну поліцію. При цьому, позивачем вказано, що згідно довідки від 23.12.2019 позивачу зараховано тільки стаж служби в поліції з 23.10.2017. З приводу вказаних обставин адвокатом позивача направлено звернення до відповідача щодо зарахування до стажу в поліції, що дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, стажу в органах МНС України, проте листом позивача повідомлено про те, що відповідно до ст. 78 Закону України "Про національну поліцію" вказаний стаж не зарахований.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивачем ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просив рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відмова відповідача в зарахуванні позивачу до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення поліцейському надбавки на вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, стаж служби в органах МНС України з 16.08.1999 по 21.08.2013 є протипрвною та такою, що порушує права та законні інтереси позивача, в тому числі на соціальний захист.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що п. 2 Постанови № 393 не може бути застосовано при вирішенні питання щодо обчислення стажу служби в поліції позивача, також зазначає. що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачем не надано до суду достатніх доказів правомірності позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 в період з 16.08.1999 по 21.08.2013 проходив службу в органах МВС, МНС України, що підтверджується записами трудової книжки позивача та складає безперервно 14 років 00 місяців 06 днів.

Згідно із послужним списком позивач проходив службу в органах МНС відповідно до наказу ХІПБ МВС України від 16.08.1999 № 74о/с на посаді курсанта, з присвоєним спеціальним званням - рядовий внутрішньої служби.

При цьому, постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2000 року № 1024 і наказом МВС України від 08 серпня 2000 року № 530 на базі інституту створено Академію пожежної безпеки України.

Відповідно до указу Президента України № 47/2008 від 27.01.2003, Академія пожежної безпеки України (м. Харків) виведена зі складу Міністерства внутрішніх справ України і передана Міністерству України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи.

Наказом МВС України від 14.02.2003 № 74 о/с позивача відряджено в розпорядження Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи.

Постановою Кабінету Міністрів України № 10 від 14.01.2004 і наказом МНС України № 29 від 22.01.2004 на базі Академії пожежної безпеки України створено Академію цивільного захисту України.

Матеріалами справи встановлено, що в 2004 році позивач закінчив Академію цивільного захисту України і був відряджений для подальшого проходження служби в розпорядження ГУ МНС в Харківській області.

В подальшому, позивач у період з 2008 по 2011 року проходив службу в Національному університеті цивільного захисту.

Позивач звільнений зі служби 21.08.2013 наказом від 21.08.2013 № 2014 р. із присвоєним спеціальним званням майор служби цивільного захисту.

Позивач наказом Департаменту патрульної поліції від 20.10.2017 №428 прийнятий до служби в поліцію на посаду поліцейського роти №1 батальйону №3 управління патрульної поліції у м. Харкові, де проходить службу по теперішній час.

Матеріали справи містять довідку про надання інформації стосовно ОСОБА_1 , відповідно до якої за ст. 78 Закону України "Про Національну поліцію" майору поліції ОСОБА_1 , інспектору відділу безпеки дорожнього руху управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції зараховано стаж служби в поліції з 23.10.2017.

З приводу вказаних питань адвокатом позивача направлено звернення до відповідача.

Листом Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції № 429аз/41/14/01-2020 від 07.07.2020 "Про надання інформації" у відповідь на б/н від 24.06.2020, представника позивача повідомлено, що відповідно до ст. 78 Закону України "Про Національну поліцію", наказом ДПП від 21.08.2018 № 149 о/с майору поліції ОСОБА_1 інспектору відділу безпеки дорожнього руху УПП в Харківській області ДПП, станом на 02 березня 2018 року встановлено стаж служби 00 років 04 місяці 08 днів, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки. Водночас, відповідно до ст. 78 Закону України "Про Національну поліцію" майору поліції ОСОБА_1 , інспектору відділу безпеки дорожнього руху УПП в Харківській області ДПП період служби з 16.08.1999 до 21.08.2013 в МНС не зарахований до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років, та надання додаткової відпустки.

Позивач, вважаючи дії відповідача протиправними, а свої права порушеними, звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Частиною 1 статті 1 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

За визначенням статті 3 Закону України "Про Національну поліцію", у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про Національну поліцію" поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Колегія суддів зазначає, що обчислення стажу служби в поліції врегульовано статтею 78 Закону України "Про Національну поліцію", частина друга цієї статті містить перелік посад (періодів служби), які зараховуються до стажу служби в поліції.

Як передбачено преамбулою Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей" (далі Постанова №393), остання прийнята, зокрема, відповідно до Закону України від 9 квітня 1992 року №2262-XII "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" (далі - Закон №2262-XII).

При цьому, положеннями ст.17 Закону №2262-XII визначено, що Порядок обчислення вислуги років для призначення пенсій відповідно до цього Закону особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ визначається Кабінетом Міністрів України.

Відтак, Постанова №393 встановлює порядок обчислення стажу (вислуги років) особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, який проводиться саме з метою призначення пенсій відповідно до Закону №2262-XII.

Пунктом 2 Постанови №393 (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) встановлює, що до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби, особам, зазначеним у пункті "ж" статті 1-2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", під час призначення пенсії згідно з пунктом "а" статті 12 зазначеного Закону додатково зараховується час навчання в межах до п`яти років (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби або до призначення на відповідну посаду із розрахунку - один рік навчання за шість місяців служби.

Відтак, пункт 2 Постанови №393 не може бути застосовано при вирішенні питання щодо обчислення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки в порядку статті 78 Закону №580-VIII, оскільки Постанова №393 прийнята на виконання Закону №2262-XII та може бути застосована для визначення вислуги років особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ саме у випадку призначення пенсії за вислугу років. У свою чергу, при вирішенні питання щодо обчислення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки слід застосовувати приписи частини другої статті 78 Закону №580-VIII, якою встановлено вичерпний перелік складових (посад, періодів служби) такого стажу служби в поліції.

Водночас, колегія суддів зазначає, що делегування частиною четвертою статті 78 Закону України "Про Національну поліцію" Кабінету Міністрів України встановлення порядку обчислення вислуги років у поліції не надає Уряду права визначати додаткові складові стажу служби в поліції, які не передбачені частиною другою статті 78 Закону України "Про Національну поліцію".

Зазначена позиція суду відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 19 листопада 2019 року по справі №520/903/19, від 31.03.2020 по справі №520/2067/19, що враховується судом відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Положеннями ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції в повному обсязі дослдив положення нормативних актів, що регулюють спірні правовідносини та дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процессуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 по справі № 520/10552/2020 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.О. Бегунц
Судді(підпис) (підпис) Л.В. Мельнікова С.С. Рєзнікова