Справа № 280/859/21
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2021-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
23 березня 2021 року о/об 17 год. 00 хв.Справа № 280/859/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прасова О.О. при секретарі Новіковій Д.А., розглянувши у місті Запоріжжі за правилами спрощеного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 )

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_2 (надалі відповідач, ВЧ НОМЕР_2 ), в якому позивач просить суд: 1) визнати бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 у вигляді ненарахування заборгованості за неотримане речове майно протиправною; 2) зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати заборгованість за неотримане ОСОБА_1 речове майно.

У позовній заяві позивачем зазначено, що ОСОБА_1 з 28.07.2017 по 28.07.2020 проходив військову службу за контрактом у Збройних Силах України (зокрема, з 25.11.2017 по 28.07.2020 - у Військовій частині НОМЕР_2 на посаді старшого навідника). 28.07.2020 позивача звільнено в запас на підставі пп.«а» п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із закінченням строку контракту під час дії особливого періоду. На час звільнення позивачу не надана Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі за формою, передбаченою додатком до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 за №178. Відповідно, грошова компенсація за неотримане речове майно не виплачена. Як вбачається з відповіді Військової частини НОМЕР_2 на адвокатський запит відповідач обґрунтовує свою позицію тим, що відповідно до Наказу Міністерства оборони України від 10.06.2019 за №306 нарахування грошової компенсації за неотримане речове майно військовослужбовцям, строк служби яких за контрактом складає менше ніж п`ять років, не передбачено.

Позивач підтримав позовні вимоги.

Відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідно до Наказу Міністерства оборони України №306 від 10.06.2019 «Про внесення змін до наказу Міністерства оборони України від 29.04.2016 №232» затверджено зміни до Норм забезпечення речовим майном військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період згідно яких особам офіцерського, сержантського старшинського та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом нарахування заборгованості здійснюється: під час звільнення в запас або у відставку військовослужбовців, які були прийняті на військову службу за контрактом із запасу, нараховується заборгованість за наявності календарної вислуги більш ніж 5 років, пропорційну часу, який минув з настання права на отримання речового майна, що не було отримане під час проходження служби в повному обсязі. З таким формулюванням позивачу в грудні 2020 року була надана відповідь (на адвокатський запит в інтересах ОСОБА_1 ). Тобто, на час звернення до командування Військової частини НОМЕР_2 , а саме 24.11.2020 (з 28.07.2017 по 28.07.2020 військова служба за контрактом у Військовій частині НОМЕР_2 ) загальний термін служби за контрактом складав 3 роки, що є менше ніж 5 років, що не дає права нарахування компенсації за неотримане речове майно. Крім того, ніяких доказів як стверджує сам позивач, щодо його прибуття з запасу до матеріалів справи не надав, тому відповідач вважає його вимоги щодо компенсації вартості речового майна, яке не отримане під час проходження військової служби не законими та безпідставними.

Відповідач проти позову заперечував.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 08.02.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) та без проведення судового засідання.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з`ясував наступне.

Відповідно до Військового квитка Серії НОМЕР_4 позивач з 28.07.2017 по 28.07.2020 проходив військову службу за контрактом у Збройних Силах України (зокрема, з 25.11.2017 по 28.07.2020 - у Військовій частині НОМЕР_2 на посаді старшого навідника).

На звернення представника позивача відповідачем надано відповідь від 04.12.2020 за №6716, в якій зазначено наступне: «… Згідно змін до інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період відповідно наказу Міністерства оборони України №306 від 10.06.2019 року. «Особам офіцерського, сержантського, старшинського та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, нарахування заборгованості здійснюється: Під час звільнення в запас або у відставку військовослужбовців, які були прийняті на військову службу за контрактом із запасу, нараховується заборгованість за наявності календарної вислуги більше ніж 5 років, пропорційно часу, який минув з настання права на отримання речового майна, що не було отримане під час проходження служби в повному обсязі. Під час проходження служби старшого солдата ОСОБА_1 військової служби в Збройних Силах України його загальний термін служби за контрактом складає 3 роки, що є менше ніж 5 років та не дає змоги нарахувати заборгованість за не отримане речове майно в період проходження служби. …».

При вирішенні спору по суті суд виходить з викладеного вище та наступного.

Згідно з ч.1 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. (…).

У ч.1 ст.9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» зазначено: «… Речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України. …».

Відповідно до п.3 «Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно», затвердженого 16.03.2016 постановою Кабінету Міністрів України №178 (надалі «Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно»), грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Як зазначено у п.4 «Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно», грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Згідно з п.5 «Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно» довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

У п.242 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого 10.12.2008 Указом Президента України №1153/2008 (надалі «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України»), зазначено: «… Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини».

Наказом Міністерства оборони України від 10.06.2019 за №306 «Про внесення змін до наказу Міністерства оборони України від 29 квітня 2016 року №232» (зареєстрованим 05.07.2019 в Міністерстві юстиції України за №745/33716) п.4 розділу ІІІ «Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період», затвердженої 29.04.2016 наказом Міністерства оборони України №232 (зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26.05.2016 за №768/28898), доповнено новими абзацами сьомим-одинадцятим такого змісту: «Особам офіцерського, сержантського, старшинського та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, нарахування заборгованості здійснюється: під час звільнення в запас або у відставку з правом носіння військової форми одягу за речове майно, що не було отримане під час проходження служби в повному обсязі; під час звільнення в запас без права носіння військової форми одягу за речове майно пропорційно часу, який минув з настання права на отримання цього майна до дня виключення зі списків військової частини; під час звільнення в запас або у відставку військовослужбовців, які були прийняті на військову службу за контрактом із запасу, нараховується заборгованість за наявності календарної вислуги більше ніж 5 років, пропорційно часу, який минув з настання права на отримання речового майна, що не було отримане під час проходження служби в повному обсязі; під час звільнення військовослужбовців військової служби за призовом осіб офіцерського складу, призваних на 18 місяців, пропорційно часу, який минув з настання права на отримання цього майна до дня виключення зі списків військової частини».

Відповідно до ч.3 ст.7 КАС України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Враховуючи наведені норми права та обставини справи, суд при вирішенні справи не застосовує п.4 розділу ІІІ «Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період», затвердженої 29.04.2016 наказом Міністерства оборони України №232 (зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26.05.2016 за №768/28898) із змінами внесеними Наказом Міністерства оборони України від 10.06.2019 за №306 «Про внесення змін до наказу Міністерства оборони України від 29 квітня 2016 року №232» (зареєстрованим 05.07.2019 в Міністерстві юстиції України за №745/33716), оскільки він не відповідає наведеним правовим актам, які мають вищу юридичну силу, та обмежує право позивача на виплату йому грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.

При цьому, у порушення п.242 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» відповідач при звільненні позивача з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини не забезпечив повністю позивача грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням, що стало причиною пред`явлення позивачем до адміністративного суду даної позовної заяви.

Таким чином, на думку суду, позивач має право на виплату йому відповідачем грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.

За матеріалами справи відповідач по суті не заперечує щодо не отримання позивачем у повному обсязі речового майна під час проходження військової служби.

У ст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене вище, позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Доводи відповідача не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1 ст.132 КАС України).

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України).

Позивачем не надано до суду доказів понесення судових витрат по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 77, 132, 139, 143, 243-246 КАС України, суд,
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 у вигляді ненарахування ОСОБА_1 заборгованості за неотримане речове майно.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати заборгованість за неотримане ОСОБА_1 речове майно.

У стягненні на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Повний текст судового рішення складено 23.03.2021.

Суддя О.О. Прасов