Справа № 757/4043/21-а
Суддя: Бусик О. Л.
Дата ухвалення: 2021-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

печерський районний суд міста києва
Справа № 757/4043/21-а
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 року Печерський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Бусик О.Л.

при секретарі судових засідань - Диба І.Б.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Міністерство юстиції України в особі відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України в особі відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про скасування постанови від 14 січня 2021 року про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

25 січня 2021 року до Печерського районного суду м. Києва надійшов зазначений адміністративний позов.

ОСОБА_1 , звертаючись до відповідача із позовом про скасування постанови від 14 січня 2021 року про накладення адміністративного стягнення начальником Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Відділ) Озадовського Р.Ю. в рамках виконавчого провадження № 63516167 про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення, наводить наступні доводи.

14 січня 2021 року начальником Відділу Озадовським Р.Ю. прийнято постанову про адміністративне правопорушення заступника голови правління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - АТ «Ощадбанк», Банк) щодо невиконання законних вимог державного виконавця.

Вказана постанова прийнята на підставі протоколу від 30 грудня 2020 року і доданих до нього матеріалів виконавчого провадження № 63516167 з примусового виконання наказу Господарського суду м. Києва від 28 вересня 2015 року №910/16430/14 про стягнення з акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - АТ «Укрзалізниця») на користь Антимонопольного комітету України штрафу в розмірі 100 000 000 грн.

Так, начальник Відділу дійшов до висновку про невиконання позивачем законних вимог державного виконавця та вчинення правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 188-13 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), на підставі чого прийняття постанова від 14 січня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в сумі 850 грн.

Вказану постанову від 14 січня 2021 року позивач вважає неправомірною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на таке.

10 листопада 2020 року АТ «Ощадбанк» отримав від Відділу постанову від 06 листопада 2020 року ВП №63516167 про арешт коштів АТ «Українська залізниця» та платіжні вимоги №63516167/1 від 09 листопада 2020 року про примусове списання коштів у сумі 110 000 401,85 грн з рахунків АТ «Українська залізниця».

Банк прийняв рішення про залишення вказаної постанови про арешт кошів без виконання та повернення платіжних вимог відповідно до п. 3 розділу ІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про визнання таких, що втратили чинність, Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» від 02 жовтня 2019 року №145-ІХ (далі - Закону №145-ІХ), частини 3 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» та пункту 2.18 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою Правління Національного Банку України від 21 січня 2004 року №22.

Так, п. 3 розділу ІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №145-ІХ передбачено, що забороняється вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» щодо об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності цим Законом були включені до переліків, затверджених Законом України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом, крім стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами.

При цьому до об`єктів, що не підлягають приватизації включене АТ «Укрзалізниця».

Отже, направлення до Банку постанови від 06 листопада 2020 року про арешт коштів та платіжних вимог від 09 листопада 2020 року про примусове списання коштів було здійснено Відділом під час дії прямої заборони вчиняти виконавчі дії щодо АТ «Укрзалізниця».

Крім того, дії Банку узгоджуються з висновком Верховного Суду, викладеним в постанові від 15 травня 2020 року у справі №904/5697/18, в якій Верховний Суд підтвердив неможливість здійснення виконавчих дій щодо грошових коштів визначених об`єктів права державної власності, окрім випадку, коли такі грошові кошти були передані у заставу за кредитним договором.

Разом з тим, 20 листопада 2020 року Верховний Суд у справі № 910/12809/19 відступив від висновку, викладеному в постанові від 15 травня 2020 року у справі №904/5697/18 та вказав на можливість звернення стягнення лише на конкретні види майна цього підприємства, зокрема, стягнення грошових коштів боржника у будь-яких правовідносинах, а також стягнення товарів, що були передані у заставу за кредитними договорами.

Тобто станом на 10 листопада 2020 року Банком були повернуті без виконання платіжні вимоги від 09 листопада 2020 року та станом на 11 листопада 2020 року, коли постанова про арешт коштів від 06 листопада 2020 року ВП№ 63516167 була залишена без виконання, існував висновок Верховного Суду про неможливість здійснення виконавчих дій щодо грошових коштів визначених об`єктів права державної власності, крім випадку, коли такі грошові кошти були передані в заставу за кредитним договором.

Таким чином, дії вчинені Банком до винесення постанови Верховного Суду від 20 листопада 2020 року у справі №910/12809/19 є законними і обґрунтованими.

В подальшому АТ «Ощадбанк» було отримано від Відділу постанову про арешт коштів Боржника від 15 грудня 2020 року та платіжні вимоги від 15 грудня 2020 року щодо примусового списання коштів з рахунків АТ «Укрзалізниця», після чого Банком здійснено оплату платіжної вимоги №63516167/1 у розмірі 69 684 256,05 грн, одна платіжна вимога повернута без виконання у зв`язку з невірним зазначенням рахунку платника.

Крім того, об`єктивна сторона правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 188-13 КУпАП, виражається у невиконанні законних вимог державного виконавця щодо усунення порушень законодавства про виконавче провадження, однак жодних вимог державного виконавця про усунення порушень, якими державний виконавець вважає повернення Банком платіжних вимог від 09 листопада 2020 року без виконання та залишення постанови від 06 листопада 2020 року про арешт коштів без виконання, ані АТ «Ощадбанк» ані позивач не отримували.

В той же час, невиконання постанови про арешт коштів або платіжної вимоги державного виконавця про примусове списання коштів з рахунків АТ «Українська залізниця» не може формувати об`єктивну сторону адміністративного правопорушення відповідно до статті 188-13 КУпАП.

При цьому, Банком було отримано вимогу Відділу від 15 грудня 2020 року №63516167/1 про прийняття до виконання нової постанови про арешт коштів АТ «Українська залізниця» від 15 грудня 2020 року та нових платіжних вимог від 15 грудня 2020 року; надання в строк до 17 грудня 2020 року пояснень щодо повернення платіжних вимог від 09 листопада 2020 року та залишення постанови від 06 листопада 2020 року про арешт коштів без виконання.

На виконання вимоги від 15 грудня 2020 року Банком було арештовано кошти АТ «Українська залізниця» та здійснено оплату платіжної вимоги №63516167/1 у розмірі 69 684 256,05 грн.

17 грудня 2020 року відповідачу були надані письмові пояснення голови правління АТ «Ощадбанк» Наумова С.В .

Тобто банком були повністю виконані вимоги Відділу від 15 грудня 2020 року.

Згідно з частиною 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, в той час як в оскаржувана постанова та матеріали виконавчого провадження не містять належних доказів та обґрунтування, що свідчили би про наявність адміністративного правопорушення щодо невиконання позивачем законних вимог державного виконавця та вину цієї особи у вчиненні такого адміністративного правопорушення.

Разом з тим, чинним законодавством (ст. 38 КУпАП) передбачено, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через два місяці з дня вчинення правопорушення, в той час як накладення адміністративного стягнення постановою відділу було здійснено після закінчення 2-місячного строк.

Посилаючись на викладене, позивач просив про задоволення позову.

Ухвалою суду від 01 лютого 2021 року позовну заяву прийнято судом, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

25 лютого 2020 року від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 01 березня 2021 року заяву представника позивача про зміну порядку розгляду справи залишено без задоволення.

10 березня 2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано про те, що посилання позивача на заборону Законом №145-ІХ вчиняти будь-які дії, що спрямовані на виконання рішень у виконавчих провадженнях боржниками за якими є відповідні державні підприємства (об`єкти права державної власності) є необґрунтованими, оскільки законодавець дозволив виконавцеві звертати стягнення на грошові кошти і товари, що були передані в заставу за кредитними договорами.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 20 листопада 2020 року в справі № 910/12809/19.

Отже, за порушення статті 188-13 КУпАП, частини 18 Закону України «Про виконавче провадження» постановою від 14 січня 2021 року начальник Відділу постановив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в сумі 850 грн.

При цьому начальник Відділу під час накладення адміністративного стягнення діяв в межах та у спосіб, передбачений чинним законодавством.

Станом на день постановлення рішення інших заяв із процесуальних питань чи по суті позову не надходило.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін в засідання, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з наказом Господарського суду м. Києва від 28 вересня 2015 року № 910/16430/14 постановлено стягнути з Державної адміністрації залізничного транспорту України у дохід загального фонду Державного бюджету України 100 000 000 грн пені. Ухвалою суду від 13 вересня 2018 року замінено боржника у справі № 910/16430/14 на АТ «Укрзалізниця».

06 листопада 2020 року в рамках виконавчого провадження №63516167 заступник начальника Відділу Заєць Т.І. прийняв постанову про арешт коштів АТ «Укрзалізниця», що знаходяться на відкритих рахунках в установах банку.

10 листопада 2020 року Відділ направив АТ «Ощадбанк» постанову від 06 листопада 2020 року та платіжні вимоги від 09 листопада 2020 року про примусове списання коштів на суму 110 000 401,85 грн з рахунків АТ «Укрзалізниця».

11 листопада 2020 року Банк прийняв рішення про залишення вказаної постанови про арешт коштів без виконання та повернення платіжних вимог, відповідно до пункту 3 розділу ІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №145-ІХ.

В подальшому АТ «Ощадбанк» було отримано від відділу постанову про арешт коштів Боржника від 15 грудня 2020 року та платіжні вимоги від 15 грудня 2020 року щодо примусового списання коштів з рахунків АТ «Укрзалізниця», після чого Банком здійснено оплату платіжної вимоги №63516167/1 у розмірі 69 684 256,05 грн, одна платіжна вимога повернута без виконання у зв`язку з невірним зазначенням рахунку платника.

30 грудня 2020 року заступник начальника Відділу Заєць Т.І. склала протокол про адміністративне правопорушення, яке було вчинено 11 листопада 2020 року щодо невиконання вимог державного виконавця а саме, повернення без виконання постанови про арешт майна боржника в рамках виконавчого провадження №63516167 від 06 листопада 2020 року щодо арешту рахунків АТ «Укрзалізниця».

14 січня 2021 року начальник Відділу Озадовський Р.Ю., розглянувши протокол від 30 грудня 2020 року прийняв постанову про накладення адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 та наклав адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 850 грн.

Вважаючи дії державного виконавця щодо прийняття постанови незаконними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України.

Статтею 188-13 КУпАП передбачено, що невиконання законних вимог державного виконавця, приватного виконавця щодо усунення порушень законодавства про виконавче провадження - тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до частини другої статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з пунктом 7 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Частиною першою статті 38 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Судом установлено, що на момент прийняття службовою особою відповідача оскаржуваної постанови строк, визначений ст. 38 КУпАП сплив, що є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, зібрані у справі докази в їх сукупності, вказують на наявність підстав для задоволення позову та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від державного виконавця від 14 січня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 9, 72-77, 90, 241-244, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України в особі відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про скасування постанови від 14 січня 2021 року про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Озадовського Руслана Юрійовича від 14 січня 2021 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 850 грн на ОСОБА_1 .

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, за яким постановою 14 січня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення, притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення статті 188-13 КУпАП частини 4 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.Л. Бусик