Справа № 340/114/21
Суддя: Т.М. Кармазина
Дата ухвалення: 2021-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2021 року м. Кропивницький Справа № 340/114/21

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кармазиної Т.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (письмового провадження) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення 2 сесії 8 скликання Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 21.12.2020 №159 Про відхилення проекту рішення Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтованою площею - 1,7485 га для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати рішення 2 сесії 8 скликання Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 21.12.2020 №160 Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтованою площею - 0,0100 га для ведення особистого селянського господарства на території Первозванівської сільської ради гр. ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Первозванівську сільську раду Кропивницького району Кіровоградської області надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення у власність площею 1,7495 га для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 , що знаходиться на території Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області за рахунок сформованої земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:2150.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він звертався до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, натомість Первозванівська сільська рада рішенням відмовила у задоволенні його заяви. Позивачем оскаржено вищевказане рішення у судовому порядку. Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06.10.2020 по справі №340/3283/20 адміністративний позов задоволено. Відповідачем, на виконання рішення суду, повторно розглянуто заяву позивача і прийнято рішення №159 від 21.12.2020 року, яким відхилено проект рішення Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 1,7485 га для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_1 . Окрім того, позивач стверджує, що перешкоджаючи йому в реалізації права на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у розмірі до 2 га, рішенням №160 від 21.12.2020, повторно розглянувши його заяву, надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,0100 га. Позивач вважає, що з боку відповідача наявні дії щодо явного та протиправного перешкоджання в отриманні ним земельної ділянки розміром достатнім для ведення особистого селянського господарства.

Згідно наданого до суду відзиву на позов, відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, оскільки позовні вимоги є безпідставними та не обґрунтованими. Зазначає, що на виконання рішення суду Первозванівська сільська рада прийняла рішення №160 від 21.12.2020, яким надано дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність». Відповідач вказує, що при прийнятті оскаржуваного рішення ним дотримано вимоги чинного законодавства, зокрема у відповідності до вимог Закону України «Про місцеве самоврядування», Земельного кодексу України. Наполягав також на тому, що площа конкретної земельної ділянки не може перевищувати 2,0 га, проте може бути меншою. Площа конкретної ділянки, що приватизується, залежить від наявності вільних земель, призначених для передачі у власність громадянам України, встановлених обмежень, планувальної документації конкретного масиву земель тощо. При цьому закон не встановлює нижню граничну межу розміру земельних ділянок. Щодо позовної вимоги про зобов`язання Первозванівської сільської ради надати дозвіл на розробку проекту землеустрою, відповідач вказує, що суд не може вирішувати питання, віднесені до компетенції органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування. Відтак вважає, що твердження про перешкоджання позивачу у реалізації права на безоплатну приватизацію не відповідає дійсності (а.с.46-49).

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.01.2021 в задоволені заяви про вжиття заходів забезпечення позову відмовлено (а.с.31-33).

Ухвалою суду від 19.01.2021 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи (а.с.36-37).

Дослідивши докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що 12.02.2020 представник позивача звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 1,7485 га з земельної ділянки кадастровий номер :02:000:2150, що розташована на території Первозванівської сільської ради Кіровоградського району для ведення особистого селянського господарства (а.с.20). До заяви додано копії паспорта, ідентифікаційного коду, посвідчення учасника бойових дій АТО, а також графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Рішенням двадцять п`ятої сесії восьмого скликання Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 10.04.2020 №1244 позивачу відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 1,7485 га для ведення особистого селянського господарства, в зв`язку з тим, що земельна ділянка віднесена до громадського пасовища, для сінокосіння та випасання худоби (а.с.21).

Не погодившись з таким рішенням, позивач оскаржив його у судовому порядку.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06.10.2020 у справі №340/3283/20 позов задоволено. Визнано протиправним і скасовано рішення Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 10 квітня 2020 року, яким ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою на підставі заяви від 12 лютого 2020 року. Зобов`язано Первозванівську сільську раду Кропивницького району Кіровоградської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства від 12 лютого 2020 року з урахуванням правового висновку суду (а.с.69-71).

На виконання рішення суду, Первозванівська сільська рада Кропивницького району Кіровоградської області на другій сесії восьмого скликання прийняла рішення №159 від 21.12.2020 «Про відхилення проекту рішення Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 1,7485 га для ведення особистого селянського гр. ОСОБА_1 та рішення №160 від 21.12.2020 Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,0100 га для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_1 (а.с.26, 27).

Не погодившись з такими рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ст.14 Конституції України та ст.373 Цивільного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

Статтею 3 Земельного кодексу України встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, вказаним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Так, частинами 1, 2, пункту "а" частини 3 статті 22 Земельного кодексу України визначено, що землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

До земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Згідно з частинами 1, 2 статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Пунктом в ч.3 ст.116 Земельного кодексу України визначено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам визначені у ст.121 Земельного кодексу України. Відповідно до ч.1 цієї статті громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах, зокрема для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Також, частиною першою статті 5 Закону України "Про особисте селянське господарство" №742-IV від 15.05.2003 (далі Закон №742-IV) для ведення особистого селянського господарства використовують земельні ділянки розміром не більше 2,0 гектара, передані фізичним особам у власність або оренду в порядку, встановленому законом.

Повноваження сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів у галузі земельних відносин визначені статтею 12 ЗК України, відповідно до приписів частини 1 якої до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; д) організація землеустрою; е) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; й) вирішення земельних спорів; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Частиною 1 статті 122 Земельного кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Статтею 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до п.34 ч.1 ст.26 Закону України Про місцеве самоврядування вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин здійснюється виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Відтак, до повноважень відповідача належить розпорядження землями комунальної власності, у тому числі передача таких земельних ділянок у власність або користування у порядку, передбаченому статтею 118 ЗК України.

Відповідно до частин 6, 7 статті 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі, якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Із аналізу положень Земельного кодексу України слідує, що законодавцем передбачено вичерпні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а саме: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Так, як встановлено судом, за результатами розгляду заяви позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 1,7485 га за рахунок сформованої земельної ділянки кадастровий номер :02:000:2150, відповідач рішенням від 21.12.2020 №159 відхилив проект рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Водночас, рішенням від 21.12.2020 №160 позивачеві надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,0100 га.

Так, у витязі з протоколу №3 другої сесії восьмого скликання від 21.12.2020 року вказано, що мотивом відмови в наданні позивачу земельної ділянки в меншому розмірі 0,010 га, а не в розмірі 1,7485 га стало те, що на земельній ділянці :02:000:2150, частину якої просив позивач надати у власність, люди випасають свою худобу, а тому громадські пасовища повинні бути закріплені за громадою (а.с.63).

Отже, за результатами розгляду заяви позивача та на виконання рішення суду від 06.10.2020, відповідачем прийнято одне із рішень, визначених ч.7 ст.118 Земельного кодексу України, а саме надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а тому суд вважає, що посилання позивача на порушення відповідачем положень ч.7 ст.118 Земельного кодексу України в частині відмови у наданні дозволу за відсутності підстав для відмови у наданні такого дозволу, необґрунтованими.

Щодо звуження відповідачем прав позивача, які визначені Конституцією і законами України, зокрема, шляхом зміни норм безоплатної передачі земельних ділянок громадянам (до 0,010 га), які визначені у ст.121 Земельного кодексу України, суд зазначає.

Пунктом б частини 1 статті 121 Земельного кодексу України, частиною 1 статті 5 Закону України "Про особисте селянське господарство" визначено лише максимальний розмір земельних ділянок для безоплатної передачі громадянам у власність не більше 2,0 гектара.

При цьому, будь-якого обмеження щодо мінімального розміру земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства при передачі у власність громадянам, чинним законодавством України не встановлено, а тому посилання позивача на звужування відповідачем його прав є необґрунтованими.

Відповідно до ч.7 ст.5 Закону №742-IV громадяни України, які реалізували своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства в розмірі менше 2,0 гектара, мають право на збільшення земельної ділянки в межах норм, установлених статтею 121 Земельного кодексу України для ведення особистого селянського господарства.

З огляду на викладене, суд вважає, що позивач не позбавлений права на збільшення земельної ділянки в межах норм, установлених статтею 121 Земельного кодексу України, а тому відсутні протиправні дії з боку відповідача при прийнятті оскаржуваного рішення та перешкоджання позивачу в отриманні земельної ділянки у розмірі 1,7485 га.

До того ж, позивачем не надано доказів, що оскаржуване рішення №160 від 21.12.2020 містить положення про заборону в отримані позивачем в подальшому земельної ділянки в межах норм встановлених п. б ч.1 ст.121 Земельного кодексу України, ч. 1 ст. 5 Закону України "Про особисте селянське господарство", в разі реалізації свого права на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства в розмірі менше 2,0 гектара, в порядку встановленому ч.7 ст.5 Закону України "Про особисте селянське господарство".

При цьому, суд враховує правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 11.09.2019 у справі №379/656/16-а, де суд не вбачає дискримінації у наданні позивачеві дозволу на розробку проекту землеустрою, орієнтовною площею 1,0 га, а не 2,0 га, оскільки стаття 121 ЗК України встановлює максимальний розмір земельних ділянок, що можуть бути відведені саме для цієї мети, а не їх обов`язковий розмір. Органи місцевого самоврядування, діючи в інтересах територіальної громади, мають право розпоряджатися землями комунальної власності з урахуванням будь-яких правомірних цілей, зокрема надаючи перевагу жителям села, проте вони не можуть ухвалювати правові акти, які не належать до їх повноважень або суперечать закону. З огляду на це, сільська рада має право надавати земельні ділянки для особистого селянського господарства будь-якого розміру, у межах до 2,0 га, а також встановлювати різні їх розміри для членів територіальної громади і громадян, які до неї не належать.

Отримання земельної ділянки в межах законодавчо визначеного розміру не є порушенням принципу рівності громадян у конституційних правах і свободах, рівності перед законом, встановленого статтею 24 Конституції України, оскільки в даному разі принцип рівності забезпечується правом усіх громадян України на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності. Розмір же земельної ділянки, що надається може визначатись власником.

Крім того, судом встановлено, що за рахунок земельної ділянки кадастровий номер :02:000:2150 (розміром 5,2455 га) по 0,0100 га отримали також ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Усі вони подали позови до Кіровоградського окружного адміністративного суду про скасування цих рішень та про зобов`язання Первозванівської сільської ради прийняти рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення кожному з них по 1,7485 га за рахунок земельної ділянки :02:000:2150 (розміром 5,2455 га), що перевищує в еквіваленті загальний розмір земельної ділянки та виключає об`єктивну можливість одночасного такого надання кожному у розмірі 1,7485 га (а.с.17-19).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржувані рішення Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, відповідають вимогам встановленим ч.2 ст.2 КАС України, є правомірними, а тому позовні вимоги щодо визнання протиправними та скасування вказаних рішень задоволенню не підлягають.

Також, враховуючи, що позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 1,7485 га на території Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області за рахунок сформованої земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:2150 є похідними вимогами від первинної позовної вимоги, а тому теж задоволенню не підлягають.

Надавши оцінку фактичним обставинам справи, враховуючи те, що судом встановлено відсутність порушення відповідачем вимог законодавства України, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання та скасування рішень, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Висновки викладені в постановах Верховного Суду, на які посилається позивач, не суперечать висновкам суду зробленим за результатами розгляду даної адміністративної справи.

Судові витрати сторонами не понесені.

Керуючись ст.ст.132, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області (27652, Кіровоградська область, Кропивницький район, с.Первозванівка, вул.Гагаріна, 1, ) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Т.М. Кармазина