Справа № 420/707/21
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2021-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/707/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стефанова С.О.,

за участю секретаря судового засідання Мельника Ю.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Дущак Д.С. (на підставі ордеру),

представника відповідача Піроженко В.М. (за довіреністю),

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасувати рішення про відмову в реєстрації місця проживання та зобов`язати здійснити реєстрацію, -

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду 18 січня 2021 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (надалі ОСОБА_1 або позивач) до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради (надалі відповідач), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_2 , в якому позивач просить:

- визнати протиправною та скасувати відмову Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 08.10.2020 року у відмові в реєстрації місця проживання ОСОБА_1 у садовому будинку за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради здійснити реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) у садовому будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Адміністративний позов обґрунтовано наступним
В обґрунтування викладених в позовній заяві вимог, позивач зазначає, що він, на підставі договору купівлі-продажу від 12.06.2020 року, є власником 1/2 садового будинку під АДРЕСА_1 , загальною площею 105,9 кв.м., житловою площею 32,2 кв.м. та постійно, починаючи з 30.06.2020 року, проживає у ньому.

Після зняття з реєстрації за місцем проживання за попередньою адресою: АДРЕСА_2 , позивач, з метою реалізації передбаченого чинним законодавством права на реєстрацію за місцем проживання та виконання вимог закону щодо строків реєстрації за новим місцем проживання у м. Одесі, 08.10.2020 року звернувся до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, із заявою про реєстрацію місця проживання. Позивач зазначає, що разом із заявою про реєстрацію місця проживання ним також було надано необхідний пакет документів та квитанцію про сплату адміністративного збору.

Однак, 08.10.2020 року адміністратором Департаменту надання адміністративних послуг ОСОБА_3 було відмовлено у реєстрації місця проживання, про що на заяві про реєстрацію місця проживання було проставлено відповідну відмітку із зазначенням, що: «особа не подала необхідних документів або інформації».

Листом від 26.11.2020 року №675/01-20 Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради, з посиланням на ст. 8-1 Житлового кодексу Української PCP та Порядок переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.05.2015 року №321, зазначено, що рішення про переведення садового будинку у житловий будинок, яке приймається органом місцевого самоврядування, є підставою для використання садових будинків як житло, зокрема, для реєстрації місця проживання. Таким чином, на думку позивача, відмова у проведенні його реєстрації за місцем проживання у садовому будинку по АДРЕСА_1 , відбулася у зв`язку з неподанням разом з документами, що підтверджують право власності на садовий будинок, також рішення органу місцевого самоврядування про переведення такого будинку у житловий.

З таким твердженням Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради позивач не погоджується та вважає, що відмова у проведенні реєстрації за місцем проживання у садовому будинку за вказаною вище адресою не ґрунтується на законі та порушує встановлені чинним законодавством та Конституцією України права позивача.

Процесуальні дії та клопотання учасників справи

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 19 січня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ст.262 КАС України.

01 лютого 2021 року від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 надійшли пояснення з додатками (вхід. №4808/21).

15 лютого 2021 року від Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради надійшов: відзив з додатками (вхід. №7148/21), клопотання про розгляд справи за участю представника (вхід. №7143/21) та заява про заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (вхід. №7147/21).

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року заяву Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради про розгляд справи в загальному позовному провадженні задоволено частково та вирішено адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасувати рішення про відмову в реєстрації місця проживання та зобов`язати здійснити реєстрацію розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Перше судове засідання призначено на 25 лютого 2021 року о 14 год. 10 хв.. В задоволенні решти вимог - відмовлено.

В судовому засіданні 03.03.2021 року ухвалою суду на місці, яка була занесена до протоколу судового засідання, судом приєднано до матеріалів справи письмові пояснення Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради відносно пояснень третьої особи (вхід. №ЕП/5059/21 від 24.02.2021 року).

В судовому засіданні 17.03.2021 року ухвалою суду на місці, яка була занесена до протоколу судового засідання, судом приєднано до матеріалів справи письмові пояснення Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради (вхід. №ЕП/6827/21 від 16.03.2021 року).

Відзив на позовну заяву обґрунтовано наступним
Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради ознайомившись з позовними вимогами позивача, вважає їх необгрунтованими, незаконними та такими, що не підлягають задоволенню за наступних підстав.

Відповідач зазначає, що при здійсненні своїх повноважень зі зняття/реєстрації місця проживання фізичних осіб, відповідач керується Законом України «Про свободу

пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та Правилами реєстрації місця проживання, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 207 (надалі Правила №207).

Статтею 9-1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та пунктом 11 Правил реєстрації місця проживання передбачено, що орган реєстрації вправі відмовити в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо: особа не подала необхідних документів або інформації: у поданих документах містяться недостовірні відомості або подані документи є недійсними; звернулася особа, яка не досягла 14 років.

Так, на виконання пункту 19 Правил №207, адміністратор Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради сформував інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (далі - Державний реєстр прав) з якої вбачалось, що за адресою: АДРЕСА_3 якого на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_1 .

Відповідач звертає увагу, що чинне законодавство України визначає садовий будинок як такий об`єкт нерухомості, що придатний лише для сезонного (літнього) використання та. відповідно, не може використовуватись для постійного проживання у ньому.

До того ж, статтею 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та пунктом 18 Правил №207 визначено, що для здійснення реєстрації місця проживання особа або її представник має надати органу реєстрації, зокрема, документ, що підтверджує право на проживання в житлі. Окрім того, відповідач зазначає, що стаття 4 Житлового кодексу Української PCP (далі ЖК Української PCP) містить чіткий перелік будинків та житлових приміщень в будівлях, що утворюють житловий фонд, до якого, згідно з наведеним переліком, садовий будинок не належить.

Відповідач зазначає, що постановою Кабінету Міністрів Україну від 29.04.2015 року №321 затверджено Порядок переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки (надалі Порядок №321). З огляду на положення Порядку №321, враховуючи вищевикладене, відповідач зазначає, що власник садового будинку має можливість оформити його як житловий і лише після отримання рішення органів місцевого самоврядування про переведення садового будинку у жилий може здійснювати в ньому реєстрацію місця проживання.

Пояснення третьої особи обґрунтовано наступним
У наданих поясненнях третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 , посилаючись на положення статті 47 Конституції України, ст.ст. 29, 379 Цивільного кодексу України та Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зазначає, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, відзив на позовну заяву та пояснення третьої особи, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Обставини справи встановлені судом
ОСОБА_1 є власником 1/2 садового будинку під номером АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 12 червня 2020 року, зареєстрованим в реєстрі за №670 та посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В. (а.с.15-16), та 1/2 земельної ділянки площею 0,00980 га, що розташована по АДРЕСА_4 під номером 19/3 «дев`ятнадцять дріб три» (кадастровий номер земельної ділянки :25:005:0055), що підтверджується договором купівлі-продажу від 12 червня 2020 року, зареєстрованим в реєстрі за №673 та посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В. (а.с.19-22).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.06.2020 року (індексний номер витягу 212299405), за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 101 зареєстровано: «об`єкт нерухомого майна: садовий будинок, об`єкт житлової нерухомості: Так» адреса: АДРЕСА_1 (а.с.17).

Згідно Експлікації приміщень до плану садового (індивідуального) будинку, що є складовою частиною Технічного паспорта на садовий (індивідуальний) будинок АДРЕСА_1 , виготовленого ОСОБА_4 , яка відповідно до Кваліфікаційного сертифікату серії АЕ №002113, виданого 04.04.2013 року Атестаційною архітектурно-будівельною комісією, спроможна виконувати роботи (послуги), пов`язані зі створенням об`єктів архітектури: технічна інвентаризація об`єктів нерухомого майна (а.с.30), будинок складається з наступних приміщень: по 1-му поверху передпокій (площа приміщень (кв.м.): загальна 4.0; житлова -; допоміжна 4.0), гараж (площа приміщень (кв.м.): загальна 27.3; житлова -; допоміжна 27.3), котельня (площа приміщень (кв.м.): загальна 2.6; житлова -; допоміжна 2.6); по 2-му поверху коридор (площа приміщень (кв.м.): загальна 2.2; житлова -; допоміжна 2.2), санвузол (площа приміщень (кв.м.): загальна 1.4; житлова -; допоміжна 1.4), вітальня (площа приміщень (кв.м.): загальна 12.5; житлова -; допоміжна 12.5), кухня-студія (площа приміщень (кв.м.): загальна 13.0; житлова -; допоміжна 13.0), гардероб (площа приміщень (кв.м.): загальна 0.5; житлова -; допоміжна 0.5), балкон (площа приміщень (кв.м.): загальна 0.3; житлова -; допоміжна 0.3); мансарда: коридор (площа приміщень (кв.м.): загальна 4.5; житлова -; допоміжна 4.5), санвузол (площа приміщень (кв.м.): загальна 2.6; житлова -; допоміжна 2.6), гардероб (площа приміщень (кв.м.): загальна 0.5; житлова -; допоміжна 0.5), житлова (площа приміщень (кв.м.): загальна 8.9; житлова 8.9; допоміжна -), житлова (площа приміщень (кв.м.): загальна 9.9; житлова 9.9; допоміжна -), гардероб (площа приміщень (кв.м.): загальна 2.3; житлова -; допоміжна 2.3); мансарда: житлова (площа приміщень (кв.м.): загальна 13.4; житлова 13.4; допоміжна -). Всього по будинку площа приміщень (кв.м.): загальна 105.9; житлова 32.2; допоміжна 73.7 (а.с.28).

06.10.2020 року відділом формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради ОСОБА_1 було знято з реєстрації за місцем проживання за попередньою адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується відміткою у паспорті громадянина України (а.с.32).

08.10.2020 року позивач звернувся із заявою про реєстрацію місця проживання до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради в якій просив зареєструвати його місце проживання за адресою АДРЕСА_1 (а.с.10).

Як встановлено судом та не заперечувалося в судовому засіданні позивачем та представником відповідача, у додатках до заяви про реєстрацію місця проживання від 08.10.202 року позивачем було додано:

- Інформаційна довідка №227343361 від 08.10.2020 року;

- паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Красногвардійським РВ УМВС України в Дніпропетровській області від 11.12.2001 року оформлений на ім`я ОСОБА_1 ;

- квитанцію про сплату адміністративного збору від 08.10.2020 №198790482;

- тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № 4/2635 видане військовим комісаром Центрального Чечелівського ОРТЦК та СП підполковником ОСОБА_5 30.09.2020 року на ім`я ОСОБА_1 .

08.10.2020 року адміністратором Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради Сологуб В.Д. зроблено службову відмітку на зворотньому боці заяви про відмову у реєстрації місця проживання із зазначенням: «особа не подала необхідних документів або інформації» (а.с.10 на звороті).

31.10.2020 року позивач звернувся до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради із заявою про надання офіційної відмови у реєстрації його місця проживання за адресою АДРЕСА_1 (а.с.11).

Листом від 26.11.2020 року №675/01-20 Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради повідомив позивача, що: «Для реєстрації Вашого місця проживання адміністратором Департаменту було сформовано, зокрема, інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 08.10.2020 № 227343465, відповідно до якої, будинок за адресою: АДРЕСА_1 , в якому позивач виявив бажання зареєструвати своє місце проживання, є садовим… В свою чергу, садовий будинок це будинок, який призначений для літнього (сезонного) використання (поняття закріплені наказами Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 91 від 24.06.2011, № 158 від 03.07.2018 та наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 127 від 24.05.2001). Тобто, садовий будинок не призначений для постійного або тимчасового проживання, а лише для літнього використання. Так, наразі встановлений механізм реєстрації місця проживання, не дозволяє зареєструвати громадянина у садовому будинку, оскільки такий будинок не призначений для проживання з ньому… Таким чином, для реєстрації місця проживання за адресою садового будинку, що розташований в м. Одесі, Вам необхідно при повторному зверненні до Департаменту надати, зокрема, правовстановлювальний документ на зазначений будинок та рішення виконавчого комітету Одеської міської ради про переведення відповідного садового будинку у жилий будинок.» (а.с.12-14).

Джерела права та висновки суду
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження, регулюються Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Статтею 2 «Свобода пересування» Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та в Першому протоколі до неї від 16 вересня 1963 року, що ратифікований Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, установлено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Так, ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» 11 грудня 2003 року № 1382-IV (надалі Закон №1382-IV) встановлено, що свобода пересування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, вільно та безперешкодно за своїм бажанням переміщатися по території України у будь-якому напрямку, у будь-який спосіб, у будь-який час, за винятком обмежень, які встановлюються законом; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Частиною 1 ст.6 Закону №1382-IV встановлено, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.

Пунктами 4, 8 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207 (надалі Правила реєстрації) встановлено, що реєстрація місця проживання/перебування або зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється в день подання особою або її представником документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена одночасно із зняттям з попереднього місця проживання. Документи для здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи подаються до органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) з урахуванням вимог Закону України «Про адміністративні послуги».

За правилами, установленими частинами 3, 8 статті 6 Закону №1382-IV для реєстрації особа або її представник подає органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг): письмову заяву; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження; квитанцію про сплату адміністративного збору; документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації; військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).

Забороняється вимагати для реєстрації місця проживання подання особою інших, ніж передбачених цією статтею, документів.

Судом встановлено, що для реєстрації місця проживання позивачем до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради надано: письмову заяву від 08.10.2020 року; паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Красногвардійським РВ УМВС України в Дніпропетровській області від 11.12.2001 року оформлений на ім`я ОСОБА_1 ; квитанцію про сплату адміністративного збору від 08.10.2020 №198790482; Інформаційну довідку №227343361 від 08.10.2020 року; тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № 4/2635 видане військовим комісаром Центрального Чечелівського ОРТЦК та СП підполковником ОСОБА_5 30.09.2020 року на ім`я ОСОБА_1 .

Пунктом 18 Правил реєстрації уточнено форми документів, перелік яких визначений частиною 3 статті 6 Закону №1382-IV. Так документами, які підтверджують право на проживання в житлі, є ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї (зазначені документи або згода не вимагаються при реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за адресою реєстрації місця проживання батьків/одного з батьків або законного представника/представників).

Згідно пункту 19 Правил реєстрації, працівник органу реєстрації або центру надання адміністративних послуг перевіряє належність документа, до якого вносяться відомості про місце проживання (або документа, до якого вносяться відомості про місце перебування, - у разі реєстрації місця перебування), особі, що його подала, його дійсність, правильність заповнення заяви про реєстрацію місця проживання/перебування (у разі потреби надає допомогу особі в заповненні бланка заяви) та наявність документів, необхідних для реєстрації місця проживання/перебування, про що ним вчиняється відповідний запис у цій заяві.

Статтею 9-1 Закону №1382-IV та пунктом 11 Правил реєстрації визначено вичерпний перелік підстав для відмови органом реєстрації в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання. Такими підставами є: особа не подала передбачені цим Законом документи або інформацію; у поданих особою документах містяться недостовірні відомості або подані нею документи є недійсними; для реєстрації або зняття з реєстрації звернулася особа, яка не досягла 14-річного віку.

Рішення про відмову в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання приймається в день звернення особи або її представника шляхом зазначення у заяві про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання підстав відмови. Зазначена заява повертається особі або її представнику.

Суд зазначає, що відповідно до службової відмітки на заяві позивача про реєстрацію місця проживання від 08.10.2020 року (а.с.10 на звороті) та листа Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 26.11.2020 року №675/01-20 підставою для відмови у реєстрації місця проживання позивача фактично, було те, що будинок, у якому позивач виявив бажання зареєструвати своє місце проживання, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , є садовим (а.с.12-14). З цього приводу суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст.29 Цивільного кодексу України встановлено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Поняття житла закріплено в ст.379 Цивільного кодексу України, якою зазначено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Статтею 4 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території Української РСР, утворюють житловий фонд. Житловий фонд включає: жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать державі (державний житловий фонд); жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать колгоспам та іншим кооперативним організаціям, їх об`єднанням, профспілковим та іншим громадським організаціям (громадський житловий фонд); жилі будинки, що належать житлово-будівельним кооперативам (фонд житлово-будівельних кооперативів); жилі будинки (частини будинків), квартири, що належать громадянам на праві приватної власності (приватний житловий фонд); квартири в багатоквартирних жилих будинках, садибні (одноквартирні) жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях усіх форм власності, що надаються громадянам, які відповідно до закону потребують соціального захисту (житловий фонд соціального призначення). До житлового фонду включаються також жилі будинки, що належать державно-колгоспним та іншим державно-кооперативним об`єднанням, підприємствам і організаціям. Відповідно до Основ житлового законодавства Союзу РСР і союзних республік до цих будинків застосовуються правила, встановлені для громадського житлового фонду. До житлового фонду не входять нежилі приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру.

Аналіз вищенаведених вимог чинного законодавства дає підстави для висновку, що реєстрація місця проживання фізичної особи здійснюється за наявності в особи житла.

Житлом, у розумінні наведених вимог законодавства, є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Отже, для цілей реєстрації місця проживання будинок або інше приміщення мають відповідати таким ознакам житла як пристосування та придатність для постійного проживання в них.

Як встановлено судом садовий будинок, який належить на праві приватної власності позивачу, має присвоєну поштову адресу, знаходиться в межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці, зареєстрований як об`єкт нерухомого майна, є постійним місцем проживанням позивача та відповідає державним стандартам, будівельним нормам і правилам, що підтверджується наданим технічним паспортом, відповідно до якого всього по будинку площа приміщень (кв.м.): загальна 105.9; житлова 32.2; допоміжна 73.7 (а.с.28).

Також, суд звертає увагу, що стаття 6 Закону №1382-IV та пункт 18 Правил реєстрації встановлюють вичерпний перелік документів, які необхідно подати для здійснення реєстрації місця проживання особи, однак в ньому відсутнє рішення про переведення садового будинку у жилий. Статтею 9-1 Закону № 1382-IV та пунктом 11 Правил реєстрації визначено вичерпний перелік підстав для відмови у здійсненні реєстрації місця проживання, проте цим переліком не передбачено права відмовляти у здійсненні реєстрації через те, що будинок не є житловим. Відповідно до Житлового кодексу садовий будинок не зазначений в переліку об`єктів, які не входять до житлового фонду.

Вищевказане кореспондується із правовими висновками Верховного Суду, сформованими у постанові від 31 березня 2020 року у справі №826/12955/18.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо переведення садових і дачних будинків у жилі будинки та реєстрації в них місця проживання» від 02 вересня 2014 № 1673-VII, ЖК УРСР доповнено статтею 8-1 «Переведення в жилі будинки садових і дачних будинків». Відповідно до цієї правової норми громадяни відповідно до закону мають право на переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

В той же час, суд зазначає, що переведення садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки є правом, а не обов`язком власника будинку, що не виключає можливості проживання в такому будинку.

Отже, факт будівництва садового будинку на підставі будівельних норм, що відрізняються від будівельних норм, установлених для житлових будинків, не спростовує того, що він може потім використовуватися для проживання в ньому.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 21 вересня 2019 року у справі №183/4661/16 (2-а/183/10/17), від 10 жовтня 2019 року у справі №2340/4673/18.

Крім того, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вказаний садовий будинок є об`єктом житлової нерухомості (а.с.17).

Щодо доводів відповідача про те, що абзацом другим пункту 5 Порядку переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2015 року №321 в редакції Постанови КМ України №399 від 13.05.2020 встановлено, що рішення про переведення є підставою для використання дачних і садових будинків як житло, зокрема для реєстрації місця проживання, суд зазначає, що правова позиція Верховного Суду після набрання чинності Постанови КМУ від 13.05.2020 №399 залишилась незмінною та не впливає на розуміння позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі №2340/4673/18, що підтверджується постановою від 29.07.2020 року по справі №522/6588/17, в якій зазначено, що для цілей реєстрації місця проживання будинок або інше приміщення мають відповідати таким ознакам житла як пристосування та придатність для постійного проживання в них. Статус нерухомості, вказаний у витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно як садовий будинок, не позбавляє такий будинок ознак, притаманних житлу, а тому підтверджує право позивача зареєструвати своє місце проживання в ньому.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправною відмови Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 08.10.2020 року у відмові в реєстрації місця проживання ОСОБА_1 у садовому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Щодо позовної заяви про зобов`язання Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради здійснити реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) у садовому будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , суд зазначає наступне.

Суд зазначає, що повноваження відповідача щодо прийняття відповідних рішень, в тому числі щодо реєстрації місця проживання за своєю правовою природою є дискреційними.

Так, згідно з положеннями Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта.

Водночас, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Вирішуючи публічно-правовий спір у межах спірних правовідносин, адміністративний суд перевіряє оскаржуване рішення відповідача на предмет його відповідності вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, а у разі встановлення протиправності такого рішення, з метою ефективного захисту прав або законних інтересів фізичних осіб, юридичних осіб зобов`язує відповідача вчинити дії, які випливають з імперативних правових норм, що регулюють спірні правовідносини.

Враховуючи предмет спору та обставини цієї справи, суд вважає, що ефективним засобом правового захисту прав позивача у спірних правовідносинах, є саме зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про реєстрацію місця проживання та прийняти рішення з урахуванням викладеної судом позиції щодо протиправності відмови позивачу у реєстрації місця проживання у садовому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за наслідками чого відповідна заява має бути задоволеною та місце проживання позивача за вказаною адресою - зареєстрованим.

Суд зазначає, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасувати рішення про відмову в реєстрації місця проживання та зобов`язати здійснити реєстрацію підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат
Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на зазначене та згідно із ст.139 КАС України судові витрати ОСОБА_1 в загальній сумі 908 грн. 00 коп., що сплачені згідно квитанції №13 від 16 січня 2021 року, підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 7, 9, 12, 77, 139, 242-246, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасувати рішення про відмову в реєстрації місця проживання та зобов`язати здійснити реєстрацію задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати відмову Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 08.10.2020 року у відмові в реєстрації місця проживання ОСОБА_1 у садовому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради розглянути питання щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_1 у садовому будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , з урахуванням висновків суду викладених у цьому рішенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили, згідно ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено, згідно ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

При цьому, відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради (вул. Косівська, 2-д, м. Одеса, 65017, ).

Третя особа: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Повне рішення суду складено та підписано суддею 22 березня 2021 року.

Суддя С.О. Cтефанов

.