Справа № 280/1256/21
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2021-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року Справа № 280/1256/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

15 лютого 2021 року до Запорізького окружного адміністративного суду з надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

зобов`язати відповідача зарахувати позивачу періоди його роботи з 06.10.1999 по 14.05.2000 до пільгового стажу з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1, у зв`язку із чим призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах, згідно із п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 02.10.2020;

зобов`язати відповідача зарахувати позивачу страховий стаж та заробітну плату за періоди його роботи з 13.11.2014 по 19.10.2015, з 30.11.2015 по 25.02.2018, з 16.03.2018 по 31.08.2020, відповідно до довідок про заробітну плату, що надавались позивачем при зверненні за призначенням пенсії 02.10.2020.

Ухвалою суду від 22.02.2021 відкрито спрощене (письмове) позовне провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що спірним рішенням позивачу протиправно відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1. Позивач зазначає, що підставою для відмови у призначенні пільгової пенсії був висновок відповідача про недостатність у позивача спеціального (пільгового стажу) у 10 років, проте, представник позивача зазначає, що позивач має достатню кількість пільгового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Так, представник позивача зазначає, що відповідачем протиправно не зараховується до пільгового стажу позивача період його роботи з 06.10.1999 по 14.05.2000, оскільки на підприємстві на якому працював позивач не своєчасно проведено атестацію робочих місць. Разом з тим, на думку позивача, несвоєчасне проведення атестації робочого місця не може бути підставою для неврахування періоду роботи до пільгового стажу, оскільки працівник не може нести відповідальність за своєчасність проведення на підприємстві атестації.

Також, представник позивача вказувала на те, що відповідачем протиправно відмовлено у зарахуванні позивачу страховий стаж та заробітну плату за періоди його роботи з 13.11.2014 по 19.10.2015, з 30.11.2015 по 25.02.2018, з 16.03.2018 по 31.08.2020, відповідно до довідок про заробітну плату, з посиланням на відсутність доказів сплати страхових внесків за зазначений період. Разом з тим, на думку представника відповідача, саме орган Пенсійного фонду у разі виникнення сумнівів щодо достовірності поданих позивачем довідок повинен був перевірити достовірність відомостей в них зазначених, проте, таких дій не вчинив, а лише безпідставно відмовив у прийнятті таких документів. Представник позивача просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач у поданому до матеріалів адміністративної справи відзиві проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень послався на те, що відповідно до положень чинного законодавства України до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992. Зазначає, що в уточнюючій довідці ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» №450 від 13.11.2014 підприємство посилається на наказ про атестацію робочих місць №713 від 06.10.1994, отже відповідно до норм законодавства наступна атестація робочих місць повинна бути проведена 06.10.1999, але у вказаній довідці зазначено, що наступна атестація була проведена 15.05.2000 і затверджена наказом №261. Відповідач зазначає, що період роботи позивача з 16.10.1999 по 14.05.2000 не може бути зарахований до пільгового стажу по Списку №1, оскільки атестація робочого місця за професією майстра в дільниці кремнію і електропечної дільниці електротермічного цеху силуміну і кремнію в цей період не проводилась.

Також, відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог в частині зарахування періоду роботи на території держав учасниць Співдружності незалежних держав, оскільки відповідно до положень Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, зарахування до страхового стажу з 01 січня 2004 року періодів роботи на території держав - учасниць Співдружності Незалежних держав, у тому числі періодів роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, та врахування заробітної плати за періоди роботи на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав, здійснюється за умови підтвердження сплати страхових внесків до відповідних Фондів держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав, на території яких провадилась трудова діяльність. Обчислення пенсії проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу. Відповідач зазначає, що оскільки зазначена інформація не відображена в наданих позивачем документах, то довідки №1 від 29.07.2019 та №15 від 21.01.2020 не враховані управлінням при визначенні права на пенсію. Також відповідач вказував на те, що в графах вказаних довідок обов`язкові пенсійні внески дані відсутні. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, а матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 02.10.2020 звернувся до Головного управління ПФУ в Запорізькій області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1, відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

07.10.2020 відповідачем прийнято рішення №76, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсі за віком на пільгових умовах по Списку №1, оскільки згідно наданих документів ОСОБА_1 страховий стаж, з урахуванням кратного обчислення по Списку 1 складає 29 років 11 місяців 14 днів, з яких пільговий стаж за Списком №1 складає 9 років 08 місяців 28 днів.

Також, позивача повідомлено про те, що період роботи з 06.10.1999 по 14.05.2000 згідно довідки №450 від 13.11.2014, виданої ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» про пільговий стаж ОСОБА_1 за Списком №1 не може бути зарахований, у зв`язку з відсутністю атестації робочого місця за професією майстра в дільниці кремнію і електропечей дільниці електротермічного цеху силуміну і кремнію за вказаний період.

Крім того, позивачу вказано і на те, що зарахування до страхового стажу періодів роботи на території держав-учасниць Співдружності незалежних держав починаючи з 01.01.2004 здійснюється за умови підтвердження сплати страхових внесків до відповідних пенсійних фондів держав учасниць, на території яких провадилась трудова діяльність. Оскільки зазначена інформація не відображена в наданих документах, то довідки №1 від 29.07.2019 та №15 від 21.01.2020 не враховані при визначенні права на пенсію.

Позивач, не погодившись з правомірністю рішення органу Пенсійного фонду, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

З матеріалів адміністративної справи встановлено, що з 25.10.2006 позивачу призначено пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Суд зазначає, що Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом (далі Закон №1058).

Щодо зарахування періоду роботи позивача з 06.10.1999 по 14.05.2000 до пільгового стажу з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та призначення пенсії за віком на пільгових умовах, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058, на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Статтею 62 Закону № 1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 Порядку №383 встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку №383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Згідно з пунктом 4.3 Порядку №383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Пунктом 10 Порядку №383 установлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку №637.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком №442 та Методичними рекомендаціями.

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №1, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку №442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Розуміючи положення пункту 1 частини 2 статті 114 Закону №1058 - «за результатами атестації робочих місць» як обмежувальний захід при призначенні пільгової пенсії, держава покладає відповідальність за непроведення атестації, та відповідно, надмірний тягар, на пенсіонера.

Суд зауважує, що на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі №520/15025/16-а, яка враховується судом під час ухвалення рішення в даній справі.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що період роботи ОСОБА_1 з 06.10.1999 по 14.05.2000 підлягає зарахуванню до пільгового стажу з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1.

Також, з урахуванням висновку суду про наявність підстав для зарахування періоду роботи з 06.10.1999 по 14.05.2000 до пільгового стажу з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1, позивач є таким, що відповідає вимогам п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058, оскільки має понад 25 років страхового стажу та понад 10 років пільгового стажу за Списком №1, а відповідно і має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Отже позовні вимоги в зазначеній частині підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог про зарахування позивачу страхового стажу та заробітну плату за періоди його роботи з 13.11.2014 по 19.10.2015, з 30.11.2015 по 25.02.2018, з 16.03.2018 по 31.08.2020, відповідно до довідок про заробітну плату, що надавались позивачем при зверненні за призначенням пенсії 02.10.2020, суд зазначає наступне.

Так, судом встановлено, що протягом спірного періоду позивач працював, в якості найманого працівника на території Російської Федерації.

При цьому, періоди роботи позивача належним чином відображені в його трудовій книжці, яка є основним документом, який підтверджує трудовий стаж.

Відповідно до ч.2 ст.10 Закону України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012, права громадян України, які працюють за кордоном, захищаються законодавством України та держави перебування, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із ст.6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14.01.1993, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюються згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Відповідно до ст.7 цієї Угоди питання пенсійного забезпечення регулюється Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі - Угода від 13.03.1992).

Угода від 13.03.1992 року поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлено чи буде встановлено законодавством держав-учасниць Угоди.

Відповідно до ч.3 ст.6 Угоди від 13.03.1992, обчислення пенсій відбувається із заробітку (доходів) за періоди роботи, які зараховуються в трудовий стаж. У тому випадку якщо у державах-учасницях Угоди введено національну валюту, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.

Відповідно до ст.8 Угоди від 13.03.1992, органи, які здійснюють пенсійне забезпечення у державах-учасницях Угоди, співпрацюють один з одним.

Частиною 2 статті 4 Угоди «Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів» від 15.04.1994 передбачено, що трудовий стаж, зокрема, стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

Судом встановлено, що підставою для відмови у зарахуванні спірних періодів стало посилання відповідача на те, що зарахування до страхового стажу з 01 січня 2004 року періодів роботи на території держав - учасниць Співдружності Незалежних держав, у тому числі періодів роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, та врахування заробітної плати за періоди роботи на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав, здійснюється за умови підтвердження сплати страхових внесків до відповідних Фондів держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав, на території яких провадилась трудова діяльність. Обчислення пенсії проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

Так, відповідач відмовив у зарахуванні спірних періодів до страхового стажу, оскільки в поданих позивачем довідках не було зазначено про сплату страхових внесків за період роботи позивача за кордоном.

Разом з тим, суд зазначає, що відмовою у зарахуванні періодів до страхового стажу може бути документально підтверджені обставини, які свідчать про несплату страхових внесків, а не сумніви з боку органу Пенсійного фонду, що такі внески сплачувались.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Суд звертає увагу на те, що орган Пенсійного фонду не вжив жодних дій спрямованих на перевірку інформації викладеної у наданих позивачем довідках, зокрема і щодо сплати страхових внесків за спірний період, а лише необґрунтовано відмовив у прийнятті таких довідок чим порушив право позивача на пенсійне забезпечення.

В свою чергу, на момент вирішення адміністративної справи в суді позивач самостійно вжив заходів щодо отримання інформації про сплату страхових внесків, якою підтверджується сплата страхових внесків (а.с.33-35).

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, 158-Б, ) про зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 періоди його роботи з 06.10.1999 по 14.05.2000 до пільгового стажу з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1, у зв`язку із чим призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах, згідно із п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 02.10.2020.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 страховий стаж та заробітну плату за періоди його роботи з 13.11.2014 по 19.10.2015, з 30.11.2015 по 25.02.2018, з 16.03.2018 по 31.08.2020, відповідно до довідок про заробітну плату, що надавались при зверненні за призначенням пенсії 02.10.2020.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 1816,00 грн. (одна тисяча вісімсот шістнадцять гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Новікова