Справа № 640/14865/16
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2021-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

24 березня 2021 р. № 640/14865/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Панченко О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м.Харків, м-н Свободи, буд.5, Держпром, 3 під., 2 пов., ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 , звернувся до Київського районного суду м.Харкова, з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Київському районі м.Харкова щодо відмови у відновленні виплати раніше призначеної пенсії за вислугу років протиправними;

- зобов`язати управління Пенсійного фонду України в Київському районі м.Харкова відновити виплату раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 за вислугу років з 02.06.2015 року, здійснити відповідні виплати за 2015 рік, поточний рік та здійснювати їх в подальшому.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 09.04.2010 року отримує пенсію, призначену на підставі ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру". Відповідачем припинено виплату пенсії з посланням на Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" №213-VІІІ від 02.03.2015, ст.47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення", яким передбачалось тимчасове зупинення виплати пенсійних виплат у період з 01.04.2015 по 31.12.2015 особам у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про прокуратуру", за умови прийняття Верховною Радою України до 01.06.2015 року закону щодо призначення сіх пенсій, у тому числі спеціальних. У зв`язку з не прийняттям Верховною Радою України до 01.06.2015 року закону щодо призначення сіх пенсій, у тому числі спеціальних позивач звернувся до управління пенсійного фонду з заявою про відновлення виплати раніше призначеної пенсії, однак, відповідач відмовив у відновленні виплати пенсії посилаючись на відсутність підстав. Вважаючи такі дії протиправними та такими, що порушують права позивача, останній звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 09.11.2016 адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м.Харкова в частині позовних вимог про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії за період з 01.06.2015 по 27.03.2016 року залишено без розгляду.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2016 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 09.11.2016 по справі №640/14865/16-а залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 20.10.2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 09.11.2016 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2016 скасовано та направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 10.11.2020 року адміністративну справу №640/148/16 передану на розгляд до Харківського окружного адміністративного суду відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 29 КАС України.

Вказана вище справа надійшла до Харківського окружного адміністративного суду та згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана на розгляд судді Панченко О.В .

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду відкрито спрощене провадження у справі за правилами ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

В письмових запереченнях на позов представник відповідача зазначив, що позовні вимоги не визнає, посилаючись на те, що позивачу з 2010 року призначено пенсію у відповідності до Закону України "Про прокуратуру", на час звернення позивача з даним позовом до суду він працював в органах прокуратури, а отже, до нього застосовувалися обмеження про тимчасове припинення виплати пенсії у період з 01.04.2015 по 31.12.2015, а також у період з 01.02.2016 по 31.12.2016 року. Таким чином відповідач діяв в порядку, межах та у спосіб, визначений чинним законодавством України, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно зі статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що позивач - ОСОБА_1 , з 09.04.2010 року перебуває на обліку Управлінні Пенсійного фонду України в Київському районі м.Харкова (наразі - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області) та отримує пенсію за вислугу років, при значену на підставі ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру".

На час звернення до суду з даним позовом (28.09.2016 року) позивач працював на посаді начальника другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області.

З 01.04.2015 року виплата пенсії за вислугу років позивачу була припинена відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" №213-VІІІ від 02.03.2015 року (далі - Закону №213), ст.47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яким передбачено, що тимчасово, у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року, особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про статус народного депутата України", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цієї статті, не виплачуються.

Разом з тим, пунктом 5 розділу ІІІ "Прикінцеві положення" Закону України №213, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

У зв`язку з не прийняттям Верховною Радою України до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, ОСОБА_1 звернувся до УПФУ в Київському районі м.Харкова з заявою про відновлення виплати раніше призначеної пенсії, виплата якої була припинена з 01.04.2015 року.

Листами №9399-23/05 від 06.07.2016 року та №1185/М-14 від 13.07.2016 року Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м.Харкова відмовило у відновленні виплати пенсії ОСОБА_1 , посилаючись на те, що відповідно до ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" №213-VІІІ від 02.03.2015 року, ч.15 ст.50 ЗУ "Про прокуратуру", ст.47 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" було припинено виплату пенсії з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" №911-VІІ від 24.12.2015 внесені зміни, зокрема, частиною 5 статті 86 ЗУ "Про прокуратуру" тимчасово, в період з 01.01.2016 по 31.12.2016 року продовжено строк припинення виплати пенсії особам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених, в тому числі, Законом України "Про прокуратуру".

Також зазначено, що за матеріалами пенсійної справи заявник працює начальником управління нагляду за додержанням і застосуванням законів на транспорті східного регіону генеральної прокуратури України, у зв`язку з чим відсутні підстави для поновлення пенсії.

Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови йому у поновленні виплати пенсії, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами спору в частині позовних вимог в період з 01.06.2015 по 27.03.2016 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно частини 15 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року №213-VIII) тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (3551-12), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про статус народного депутата України" (2790-12), "Про прокуратуру" (1789-12), "Про судоустрій і статус суддів" (2453-17), пенсії, призначені відповідно до цієї статті, - не виплачуються.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач працює на посаді, яка, передбачала право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про прокуратуру".

Відповідно до абз.абз.2 3 ч.1 ст.47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення") тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Окрім цього, п.5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року №213-VIII у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Оскільки до 01 червня 2015 року не було прийнято закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі, спеціальних, з цієї дати скасовані норми щодо пенсійного забезпечення за вказаними вище законами і, зокрема, за Законом України "Про прокуратуру".

Враховуючи, що позивач після 01 червня 2015 року продовжував працювати на посаді, яка дає право на призначення пенсії на умовах, передбачених Законом України "Про прокуратуру", та беручи до уваги, відсутність з 01 червня 2015 року обмежень щодо таких посад згідно п.5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року №213-VIII, суд доходить висновку, що з 01 червня 2015 року відпали правові підстави для тимчасової невиплати пенсії позивачу, навіть незважаючи на продовження проходження служби в органах прокуратури.

Вказаний висновок щодо правового застосування норм частини першої статті 47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та пункту 5 Прикінцевих положень Закону від 02 березня 2015 року №213-VIII відповідає правовій позиції, висловленій Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 26 серпня 2015 року (адміністративна справа №202/4641/15-а).

За таких обставин, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про визнання неправомірними дій відповідача щодо припинення виплати пенсії за вислугу років з 01 червня 2015 року по 31 грудня 2015 року та про зобов`язання нарахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 з 01 червня 2015 року по 31 грудня 2015 року.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправними дій щодо припинення виплати пенсії за період з 01 січня 2016 року по 27.03.2016 року, суд зазначає наступне.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" №213-VIII від 02.03.2015 внесені зміни до ст.47 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідно до яких тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року: особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Також, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 року №911-VІІІ, який набрав чинності 01.01.2016 року, внесено зміни до частини 15 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" та статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", згідно яких: "тимчасово, у період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п.1 ст.10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється".

Враховуючи, що позивач на час виникнення спірних правовідносин працював на посаді та на умовах, передбачених Законом України "Про прокуратуру", підстави для виплати йому з 01.01.2016 року пенсії, відсутні.

Суд не бере до уваги посилання позивача, як на підставі неправомірності дій відповідача, на рішення Конституційного Суду України №4-рп/2016 від 08.06.2016 року, яким визнано неконституційними частини третьої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року N 2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року N 213-VIII; абзаців першого, другого, третього, четвертого та першого, другого речень абзацу шостого частини п`ятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року N 2453-VI у редакціях Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року N 213-VIII, Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року N 911-VIII; пункту 5 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року N 213-VIII в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", оскільки, вказані норми стосуються виключно довічного грошового утримання судді та не поширюються на інші категорії осіб.

Таким чином, враховуючи зазначене вище, суд доходить висновку про те, що відповідач, припинивши з 01.01.2016 року по 27.03.2016 року виплату пенсії позивачу, діяв у відповідності до вимог чинного законодавства.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 14, 243-246, 258, 262, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з 01 червня 2015 року по 31 грудня 2015 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за період з 01 червня 2015 року по 31 грудня 2015 року відповідно до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру".

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 551 (п`ятсот п`ятдесят одна) грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м.Харків, м-н Свободи, буд.5, Держпром, 3 під., 2 пов., ).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Панченко