Справа № 640/6837/20
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2021-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/6837/20 Головуючий у 1 інстанції: Келеберда В.І.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
УХВАЛА

22 березня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Безименної Н.В.

Черпіцької Л.Т.

За участю секретаря Вінокурової І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Міністерства оборони України про ухвалення додаткового судового рішення у справі за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом Міністерства оборони України до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач - Міністерство оборони України звернувся до суду з позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2020 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

Не погодившись з рішенням суду, позивач - Міністерство оборони України звернувся з апеляційною скаргою.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2020 року апеляційну скаргу Міністерства оборони України задоволено. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2020 року скасовано та прийнято нове рішення. Адміністративний позов Міністерства оборони України задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про накладення штрафу від 27 лютого 2020 року ВП №60959169.

12 лютого 2021 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача - Міністерства оборони України надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій просить ухвалити додаткове рішення про розподіл судових витрат та стягнення з Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь Міністерства оборони України сплаченого судового збору у розмірі 5255,00 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши за матеріалами справи, наведені у заяві доводи, колегія суддів дійшла висновку, що заява не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В силу ч.ч. 1-3 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до змісту вказаної статті, додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.

Статтею 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У заяві про ухвалення додаткового рішення, Міністерство оборони України просить стягнути з Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь заявника сплачений судовий збір за подання позовної заяви до суду першої інстанції та апеляційної скарги, в загальному розмірі 5255,00 грн.

В силу вимог частини 2 статті 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

З огляду на вищевказані положення, колегія суддів вважає, що стягнення судових витрат на користь суб`єкта владних повноважень передбачено лише у тих випадках, які пов`язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Даний висновок, узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеною у постанові від 28 серпня 2018 року у справі № 812/457/16.

Колегія суддів наголошує на тому, що Міністерством оборони України не надано доказів, що ним, як суб`єктом владних повноважень, були понесенні витрати із залученням свідків та проведенням експертиз, водночас, витрати зі сплати судового збору суб`єкту владних повноважень не повертаються.

Щодо доводів заявника в суді апеляційної інстанції про те, що Міністерство оборони України, в даному випадку, виступає не як суб`єкт владних повноважень, а як юридична особа, слід вказати наступне.

Пунктом 7 частини 1 статті 4 КАС України визначено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Колегія суддів зазначає, що підставою для звернення позивача з позовом до суду у даній справі стало винесення Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України постанови від 27 лютого 2020 року ВП №60959169, якою на Міністерство оборони України, як суб`єкта владних повноважень, накладено штраф за невиконання рішення суду.

Враховуючи вищевказане, доводи заявника про те, що Міністерство оборони України, в даному випадку, виступає не як суб`єкт владних повноважень, а як юридична особа, є необгрунтованими.

Таким чином, враховуючи положення частини 2 статті 139 КАС України, колегія суддів вважає, що заява про ухвалення додаткового судового рішення задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини 4 статті 252 КАС України, про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів дійшла висновку про те, що у задоволенні заяви Міністерства оборони України про ухвалення додаткового судового рішення слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 132, 139, 229, 242, 243, 252, 313, 321, 322, 328, 329 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні заяви Міністерства оборони України про ухвалення додаткового судового рішення - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Безименна Н.В.

Черпіцька Л.Т.

Повний текст ухвали виготовлено 25.03.2021 р.