Справа № 300/456/21
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2021-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2021 р. справа № 300/456/21

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чуприни О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №63714075 від 24.11.2020, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, ОСОБА_1 ), в інтересах якої діє адвокат Шидзінський І.В., звернулась в суд з адміністративним позовом до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни (надалі по тексту також - відповідач, привітний виконавець) про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №63714075 від 24.11.2020.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем протиправно, з порушенням порядку передбаченого статтями 18, 22-26 Закону України "Про виконавче провадження", постановою ВП №63714075 від 24.11.2020 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису №29207, виданого 08.09.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд" заборгованості в розмірі 9 091,51 гривень. Неправомірність таких обґрунтовано відкриттям виконавчого провадження приватним виконавцем не за місцем проживання боржника чи місцезнаходженням його майна. За доводами позивача, у зв`язку із недоотриманням в січні 2021 року пенсії у повному розмірі звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України де їй повідомили, що кошти у розмірі 669,00 гривень (20% від розміру пенсії позивача) стягнуто на виконання постанови про відкриття виконавчого провадження від 24.11.2020 ВП №63714075. Згідно даних автоматизованої системи виконавчого провадження позивачу стало відомо про відкриття приватним виконавцем м. Києва Малковою Марією Вікторівною виконавчого провадження №63714075 постановою від 24.11.2020. Будь-яких постанов приватного виконавця позивач не одержувала, хоча постійно зареєстрована і проживає за однією адресою по АДРЕСА_1 . Як пояснила ОСОБА_1 у січні 2013 році вона отримала кредит в Дельта банку в сумі 5 000,00 гривень, котрий зобов`язалась повернути за один рік. Даний кредит був погашений останньою у строк згідно із договором, свідченням чого є наявні у ОСОБА_1 квитанції про оплату.

Позивач вказує на те, що прийняття приватним виконавцем до виконання виконавчих документів закон пов`язує із місцем проживання або місцем перебування боржника - фізичної особи, що врегульовано положеннями статті 24 Закону України "Про виконавче провадження". Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах його виконавчого округу, в іншому випадку - виконавець зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувачу. У свою чергу, місце виконання визначається, виходячи із місця проживання/перебування боржника або місцезнаходження майна боржника. За доводами позивач вона ніколи не проживала та не має жодного майна в м. Києві, за адресою, зазначеною у виконавчому написі та постанові про відкриття виконавчого провадження ( АДРЕСА_2 ), із такою адресою останню нічого не пов`язує. Таким чином, відповідач порушив правила територіальної діяльності приватних виконавців, так як прийняв виконавчий документ з іншого виконавчого округу, що, у свою чергу, суперечить Закону України "Про виконавче провадження", а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.02.2021 визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновлено ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду із даною позовною заявою, та відкрито провадження у даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями розгляду, передбачених статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту також - КАС України) (а.с.21-22).

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на електронну адресу суду 23.02.2021, та поштовим зв`язком 02.03.2021, із відповідними письмовими доказами (а.с.35-52, 57-83). Приватний виконавець заперечив щодо заявлених позовних вимог ОСОБА_1 , вказавши на наступні обставини. Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Аланд" 23.11.2020 звернулося до приватного виконавця із заявою №20033057 від 1 грудня 2020 року про примусове виконання рішення, в якій просило відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису №29207 від 08.09.2020, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. про стягнення з боржника, яким є ОСОБА_1 , коштів у розмірі 9 091,51 гривень. У вказаному виконавчому написі вказано місце проживання боржника, зокрема, АДРЕСА_3 . Тобто виконавчим документом встановлено, що місце проживання боржника знаходиться в межах виконавчого округу м. Києва. Частиною 2 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Законом України "Про виконавче провадження", Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою Міністерством юстиції України від 2 квітня 2012 року №512/5 (зі змінами), чи будь-яким іншим нормативно-правовим актом, не передбачено обов`язку приватного виконавця проводити виконавчі дії спрямовані на перевірку інформації стосовно боржника до відкриття виконавчого провадження та обов`язку вимагати від стягувача додаткових документів про підтвердження місця проживання боржника. До відкриття виконавчого провадження, приватний виконавець має право лише перевірити виконавчий документ на відповідність вимогам, передбаченим статтею 4 Закону України "Про виконавче провадження". Оскільки приватний виконавець не уповноважений до відкриття виконавчого провадження здійснювати заходи щодо перевірки інформації щодо боржника, то відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження" було відкрито виконавче провадження №63714075, за адресою проживання, яка зазначена у виконавчому документі. Підстав для повернення виконавчого документа стягувачу, у зв`язку із пред`явленням не за місцем виконання не було. Як наслідок у задоволенні позову слід відмовити.

Позивач і представник позивача у судове засідання не з`явилися, подавши при цьому заяву про розгляд справи без їхньої участі (а.с.107).

Відповідач в судове засідання також не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

За змістом частини 3 статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі (частина 4 статті 287 КАС України).

Враховуючи неявку позивача і відповідача в судове засідання, розглянувши клопотання позивача та її представника про розгляд справи без їхньої участі, у зв`язку із не наведенням сторонами у справі будь-яких обґрунтованих обставин, які звужують їх право на належний судовий розгляд адміністративної справи, беручи до уваги коментовані вище норми процесуального закону, суд вважає за необхідне продовжити розгляд даної справи за відсутності сторін з урахуванням наявності у матеріалах справи всіх необхідних доказів для її розгляду.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта (частина 9 статті 205 КАС України).

За змістом частини 4 статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно із довідкою секретаря судового засідання Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.03.2021, викликані учасники даної адміністративної справи в судове засідання не з`явилися, у зв`язку із чим, звукозапис технічними засобами не здійснювався (а.с.113).

Таким чином, наявні всі процесуальні підстави розглянути справу в письмовому провадженні без здійснення звукозапису технічними засобами. Потреби заслухати свідка чи експерта немає.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, вивчивши доводи і аргументи позовної заяви, та відзиву на позов, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, судом встановлено такі обставини.

Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Степановичем 08.09.2020 вчинено виконавчий напис, який зареєстрований у реєстрі за №29207 про стягнення заборгованості в загальній сумі 9 091,51 гривень з ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором №001-08046-220113 від 22.01.2013, укладеним з Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк", правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 14/К від 12.06.2017 є Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Прімоколект-Капітал", правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №11/08/2020-КА від 11.08.2020 є Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд" (а.с.68-69).

Представник ТзОВ "Фінансова компанія "Аланд" звернувся до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни із заявою від 26.10.2020 за №20033057 про примусове виконання рішення. В даній заяві просив відкрити за місцем проживання (перебування) боржника виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису №29207 від 08.09.2020, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Степановичем про стягнення з боржника - ОСОБА_1 коштів у розмірі 9 091,51 гривень (а.с.66).

Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою Марією Вікторівною постановою від 24.11.2020 відкрито виконавче провадження №63714075 з примусового виконання виконавчого напису за №29207 від 08.09.2020, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Степановичем, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд" заборгованості в розмірі 9 091,51 гривень (а.с.74-75).

Крім цього, приватним виконавцем у межах виконавчого провадження №63714075 прийнято постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 24.11.2020, постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 24.11.2020, постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 26.11.2020 (а.с.77-78, 80-81, 84-85).

Вказані рішення направлені ОСОБА_1 супровідними листами б/н від 24.11.2020, 26.11.2020 за адресою АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 (а.с.73, 76, 79, 83).

Позивач, вважаючи протиправним прийняття приватним виконавцем постанови від 24.11.2020 про відкриття виконавчого провадження №63714075, оскільки таке виконавче провадження відкрито поза межами виконавчого округу, на території якого він здійснює свою діяльність, звернулася до суду за захистом свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступних підстав та мотивів.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Статтею 87 Закону України "Про нотаріат" від 02.09.1993 за №3425-XII (надалі по тексту також - Закон №3425-XII) передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі статтями 88, 89 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

У виконавчому написі, поряд з іншим, повинні зазначатися найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для фізичних осіб), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб).

Відповідно до статті 90 Закону України "Про нотаріат" стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Так, спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 2 червня 2016 року №1404-VIII "Про виконавче провадження" (надалі по тексту також - Закон №1404-VIII).

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (надалі по тексту також - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (статті 1 Закону №1404-VIII).

Статтею 3 Закону України "Про виконавче провадження" визначено перелік виконавчих документів, які відповідно цього Закону підлягають примусовому виконанню, серед яких виконавчі написи нотаріусів.

Відповідно до частин 1, 2 статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону, крім: 1) рішень про відібрання і передання дитини, встановлення побачення з нею або усунення перешкод у побаченні з дитиною; 2) рішень, за якими боржником є держава, державні органи, Національний банк України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, державні та комунальні підприємства, установи, організації, юридичні особи, частка держави у статутному капіталі яких перевищує 25 відсотків, та/або які фінансуються виключно за кошти державного або місцевого бюджету; 3) рішень, за якими боржником є юридична особа, примусова реалізація майна якої заборонена відповідно до закону; 4) рішень, за якими стягувачами є держава, державні органи; 5) рішень адміністративних судів та рішень Європейського суду з прав людини; 6) рішень, які передбачають вчинення дій щодо майна державної чи комунальної власності; 7) рішень про виселення та вселення фізичних осіб; 8) рішень, за якими боржниками є діти або фізичні особи, які визнані недієздатними чи цивільна дієздатність яких обмежена; 9) рішень про конфіскацію майна; 10) рішень, виконання яких віднесено цим Законом безпосередньо до повноважень інших органів, які не є органами примусового виконання; 11) інших випадків, передбачених цим Законом та Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Разом з тим, право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу (абзац 2 частини 1 статті 19 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно пункту 10 частини 4 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Місце виконання рішення визначається відповідно до вимог, встановлених статтею 24 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

За змістом частини 4 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Водночас, частиною 5 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій, типова форма якого затверджується Міністерством юстиції України.

Так, основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначає Закон України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" від 02.06.2016 за №1403-VIII (надалі по тексту також - Закон №1403-VIII).

Пунктом 4 частини 2 статті 23 Закону №1403-VIII передбачено, що у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

Виконавчі округи і територіальні межі діяльності приватного виконавця визначені статтею 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з частинами 1, 2, 6 статті 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Фізичні або юридичні особи, відповідно до частини 1 статті 27 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", мають право вільного вибору приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначеного Законом України "Про виконавче провадження".

У відповідності до пункту 1 частини 1 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини 3 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Частиною 5 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Наведені норми законодавства дають підстави для висновку, що Закон України "Про виконавче провадження" та Закон України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" визначають вимоги (критерії) до місця відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження. Право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України. Якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи або місцезнаходження його майна розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та на яку розповсюджується компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідний виконавчий документ та відкрити виконавче провадження щодо його примусового виконання.

Відповідно до інформаційної довідки з Єдиного реєстру приватних виконавців України встановлено, що відповідач здійснює примусове виконання рішень у виконавчому окрузі міста Києва (а.с.112).

Отож, за приписами частини 2 статті 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах, де розташовано її виконавчий округ, тобто, виключно місто Київ.

З наведеного слідує, що у спірних правовідносинах відповідач, згідно вимог частини 2 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" мала підстави для відкриття виконавчого провадження та винесення оскаржуваної постанови лише у разі, якщо місцем проживання, перебування позивача або місцезнаходження майна боржника є місто Київ.

У заяві представника ТзОВ "Фінансова компанія "Аланд" від 26.10.2020 за №20033057 про примусове виконання рішення та у виконавчому написі №29207 від 08.09.2020 окрім адреси місця реєстрації - АДРЕСА_1 , зазначено адресу проживання ОСОБА_1 - АДРЕСА_3 (а.с.61).

На підставі вказаної інформації приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою Марією Вікторівною прийнято оскаржувану постанову від 24.11.2020 про відкриття виконавчого провадження №63714075.

В контексті досліджуваного питання суд відзначає, що за приписами частини 1 статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України регулює Закон України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", який також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження.

Статтею 3 вказаного Закону визначено, що місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік.

Згідно цієї норми Закону документи, до яких вносяться відомості про місце проживання, - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист.

Статтею 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" встановлено, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.

Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Особи, які не проживають за адресою, що зареєстрована як місце їх проживання, більше одного місяця і які мають невиконані майнові зобов`язання, накладені в адміністративному порядку чи за судовим рішенням, або призиваються на строкову військову службу і не мають відстрочки, або беруть участь у судовому процесі в будь-якій якості, зобов`язані письмово повідомити орган реєстрації про своє місце перебування.

Тобто, саме зареєстроване місце проживання фізичної особи повинно вважатися місцем проживання для цілей визначення місця виконання рішення.

В адміністративному позові позивач зазначила, що ніякого відношення до адреси - АДРЕСА_3 , яка зазначена в оскаржуваному рішенні, не має, ніколи за цією адресою не проживала.

При цьому, надані відповідачем матеріали виконавчого провадження №63714075 не містять жодних доказів на підтвердження того, що зазначена у спірній постанові адреса проживання боржника: АДРЕСА_3 , є та/або була дійсною, так і не містять інформації, що у позивача наявне нерухоме майно у виконавчому окрузі міста Києва.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 була стороною за кредитним договором №001-08046-220113 від 22.01.2013, укладеним з ПАТ "Дельта Банк". Дані обставини вказані у виконавчому написі, вчиненому приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Степановичем №29207 від 08.09.2020 (а.с.63-64).

Із змісту заяви ОСОБА_1 №001-08046-220113 від 22.01.2013 про укладення з ПАТ "Дельта Банк" договору про надання кредиту слідує визначення (фіксування) адреси місця реєстрації і окремо місця фактичного проживання позивача за одними і тими ж ідентифікуючими даними, зокрема, АДРЕСА_1 (а.с.62).

Згідно довідки Центру надання адміністративних послуг Рогатинської міської ради від 24.03.2021 за №802, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 04.03.1978 і по даний час (а.с.108).

Необхідно зазначити, що Закон України "Про виконавче провадження" містить чітку вказівку на те, що виконавчі документи приймаються до виконання за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, а не довільно, без будь-яких підтверджень, зазначених у виконавчому документі.

Матеріали справи не містять належних письмових доказів того, що місцем проживання, перебування позивача або місцезнаходженням майна боржника є або було місто Київ.

При цьому, винесені у виконавчому провадженні №63714075 постанови відповідачем надсилалися позивачу, зокрема і на зазначену вище адресу місця реєстрації - АДРЕСА_1 .

З наведеного слідує про обізнаність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва щодо дійсного місця реєстрації Малковій Марії Вікторівни як боржника, ідентифікуючі відомості про яку свідчать про фактичне перебування такої адреси за межами її виконавчого округу, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження.

Доводи відповідача про те, що виконавець не має обов`язку перевіряти місцезнаходження боржника, яке зазначено у виконавчому документі, не спростовує факту порушення правил територіальної діяльності приватних виконавців, передбачених статтею 24 Закону України "Про виконавче провадження".

Як вже зазначалось судом вище, згідно пункту 10 частини 4 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Виходячи із встановлених судом обставин приватний виконавець повинен був повернути виконавчий документ стягувачу у зв`язку із пред`явленням його не за місцем виконання.

З огляду на вказане, виконавчий документ прийнятий відповідачем до виконання не за місцем проживання, перебування боржника чи знаходження його майна, а тому суд дійшов висновку про відсутність у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни правових підстав для прийняття постанови від 24.11.2020 про відкриття виконавчого провадження №63714075, у зв`язку з чим оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Стосовно позовної вимоги ОСОБА_1 щодо повернення незаконно стягнутих починаючи з 01.01.2021 коштів у розмірі 20% пенсії позивача, суд зазначає наступне.

Згідно наявного в матеріалах справи листа Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 25.01.2021 за №0900-0403-8/2641, наданого на звернення позивача, слідує, що на підставі постанови приватного виконавця №63714075 від 26.11.2020 пенсійним органом починаючи з 01.01.2021 проводиться стягнення коштів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд" в розмірі 20% від розміру пенсії позивача.

Як свідчить зміст постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 24.11.2020 за №63714075, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою Марією Вікторівною постановлено здійснювати відрахування із доходів боржника у розмірі 20 відсотків, відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника, вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у відповідності до статті 68, 70 Закону України "Про виконавче провадження" суму боргу у розмірі 10 669,66 гривень, яка підлягає стягненню із боржника за виконавчим провадженням №63714075, що складається з: витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 669,00 гривень, суму боргу за виконавчим документом у розмірі 9 091,51 гривень, основної винагороди приватного виконавця у розмірі 909,15 гривень. Перераховувати за наступними реквізитами: отримувач - Приватний виконавець Малкова Марія Вікторівна, р/р НОМЕР_1 у АТ КБ "ПриватБанк" МФО321842, код отримувача: НОМЕР_2 , призначення платежу: погашення боргу у виконавчому провадженні №63714075, Боржник: ОСОБА_1 , код: НОМЕР_3 (а.с.84-85).

Враховуючи висновок суду щодо протиправності оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №63714075 від 24.11.2020, суд вважає для забезпечення належного способу захисту порушеного права позивача, повернути ОСОБА_1 стягнуті з її пенсії кошти в розмірі 20% від розміру її пенсії починаючи з 01.01.2021, на підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 24.11.2020 за №63714075.

Відновлюючи в такий спосіб порушені права позивача (скасування оскаржуваної постанови і повернення примусово стягнутого у виконавчому провадженні №63714075) суд у даній справі жодним чином не спростовує боргові зобов`язання ОСОБА_1 перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд", його розмір, зміст виконавчого напису, вчиненого 08.09.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Степановичем, та зареєстрованого у реєстрі за №29207, так як даний обсяг питань не є предметом спору у даній справі.

Суд у спірному випадку принципового наголошує на недотримання відповідачем меж власного виконавчого округу, на території якого він може здійснювати свою діяльність.

При належному дотримання положень частини 2 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" та інших коментованих вище правових актів, на переконання суду, має місце на реалізацію право стягувача щодо звернення на примусове виконання виконавчого напису нотаріуса від 08.09.20202 за №29207.

Відповідно до частин 1 та 2 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В той же час, в адміністративному судочинстві діє принцип офіційного з`ясування усіх обставин справи, який полягає в активній позиції суду щодо з`ясування всіх обставин у справі (пункт 4 частини 3 статті 2, частини 2, 4 статті 9, частина 3 статті 77, частина 6 статті 94 КАС України).

В даній справі суд вжив усіх заходів для витребування необхідних доказів, в тому числі з власної ініціативи (пункти 6 і 7) резолютивної частини ухвали суду від 16.02.2021).

Враховуючи вищенаведене, суд робить висновок про обґрунтованість адміністративного позову в цілому, а позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд зазначає, що позивачем за подання до суду адміністративного позову немайнового характеру сплачено судовий збір в розмірі 908,00 гривень, на підтвердження чого в матеріалах справи міститься дублікат квитанції №0.0..1 від 04.02.2021 (а.с.1).

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина 1 статті 139 КАС України).

Згідно частини 1 статті 2 Бюджетного кодексу України бюджетне асигнування - повноваження розпорядника бюджетних коштів, надане відповідно до бюджетного призначення, на взяття бюджетного зобов`язання та здійснення платежів, яке має кількісні, часові та цільові обмеження; розпорядник бюджетних коштів - бюджетна установа в особі її керівника, уповноважена на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань, довгострокових зобов`язань за енергосервісом та здійснення витрат бюджету; бюджетні установи - органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевого бюджету.

Відповідач у справі - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна у спірних правовідносинах є спеціальним суб`єктом владних повноважень, проте не є розпорядником бюджетних коштів, оскільки не є бюджетною установою та не утримується за рахунок бюджету.

Відтак, здійснені позивачем витрати на сплату судового збору у сумі 908,00 гривень слід стягнути на її користь з відповідача, як із самозайнятої особи, що здійснює незалежну професійну діяльність.

Сторонами не подано до суду будь-яких доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни від 24.11.2020 про відкриття виконавчого провадження №63714075.

Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкову Марію Вікторівну повернути ОСОБА_1 , стягнуті з її пенсії кошти в розмірі 20% від розміру пенсії ОСОБА_1 починаючи з 01.01.2021, на підставі постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 24.11.2020 у виконавчому провадженні №63714075.

Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) сплачений судовий збір у розмірі 908,00 гривень (дев`ятсот вісім гривень нуль копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 295, 297 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною 2 статті 299 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ), АДРЕСА_4 ;

відповідач - Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), вул. Юрія Поправки, буд. 6, офіс 14, м. Київ, 02094.

Суддя /підпис/ Чуприна О.В.