Справа № 640/1024/21
Суддя: Вовк П.В.
Дата ухвалення: 2021-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2021 року м. Київ № 640/1024/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Вовка П.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, -

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач, ГУ ПФУ в м. Києві), в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в м. Києві у вигляді ненарахування та невиплати позивачу пенсії за вислугу років з 24 травня 2017 року у розмірі 60% від його місячної (чинної) заробітної плати у повному обсязі і без обмежень;

зобов`язати відповідача нарахувати та з 24 травня 2017 року виплачувати позивачу пенсію за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII на підставі довідки Генеральної прокуратури України від 24 травня 2017 року № 18-224зп про розмір заробітної плати позивача станом на 24 травня 2017 року, у розмірі 60% від вказаної у зазначеній довідці місячної (чинної) заробітної плати позивача, у повному обсязі та без будь-яких обмежень, з виплатою різниці між фактично отриманою та нарахованою сумою пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовані безпідставністю ненарахування та невиплати позивачу пенсії за вислугу років з 24 травня 2017 року на підставі постанови суду.

Представник відповідача подав до суду відзив, в якому зазначив про добровільне виконання постанови суду та нарахування і виплату позивачу пенсії. Також представник відповідача вказує на пропущення позивачем строку звернення до суду.

Таким чином, представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

У відповіді на відзив позивач стверджує, зокрема, що строк звернення до суду ним дотримано.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

В С Т А Н О В И В:

20 жовтня 2017 року постановою Печерського районного суду міста Києва у справі № 757/34804/17-а (т. 1 а.с. 9-12) за позовом ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії позовні вимоги задоволено: скасовано рішення Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, оформлене листом від 14 червня 2017 року за № 33907103 про відмову в призначенні позивачу пенсії за вислугу років на підставі статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, зобов`язано Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України призначити та здійснювати виплату позивачу пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII з 24 травня 2017 року із застосуванням коефіцієнта загального підвищення розмірів посадового окладу та надбавок до нього.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 жовтня 2019 року (т. 1 а.с. 13-14) відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного об`єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві на вказану постанову від 20 жовтня 2017.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, на виконання вказаної постанови відповідачем призначено з 24 травня 2017 року пенсію позивачу за вислугу років на підставі статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII.

При цьому, як стверджує позивач, за період з 24 травня 2017 року по 01 жовтня 2017 року пенсія не нараховувалась, заборгованість виплачено за період з 02 жовтня 2019 року по 21 жовтня 2020 року, а заборгованість за період з 01 жовтня 2017 року по 01 жовтня 2019 року не виплачена.

Отже, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати його пенсії за період з 24 травня 2017 року по 01 жовтня 2017 року, позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами (частина 1 статті 370 КАС України).

Як вже встановлено судом, відповідачем виконано постанову Печерського районного суду міста Києва у справі № 757/34804/17-а.

Водночас, представник відповідача стверджує, що за період з 02 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року кошти в сумі 77 352,44 грн. нараховані позивачу в жовтні на рахунок в банківській установі, виплата коштів в сумі 155 750,18 грн., нарахованих за період з 01 жовтня 2017 року по 01 жовтня 2019 року здійснюється за рахунок бюджету, що не заперечується позивачем.

Проте, будь-яких доказів на підтвердження нарахування та виплати позивачу пенсії за період з 24 травня 2017 року (дата призначення пенсії) по 30 вересня 2017 року (останній день періоду, в якому пенсію позивачу не нараховано) відповідачем суду не надано.

Поряд з цим, зміст принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі, передбачений пунктом 4 частини 3 статті 2 КАС України, зобов`язує адміністративний суд до активної ролі у судовому засіданні, в тому числі і до уточнення змісту позовних вимог, з наступним обранням відповідного способу захисту порушеного права.

За вказаних умов, а також з метою ефективного, повного та належного захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне захистити порушені права позивача шляхом визнання протиправною бездіяльності ГУ ПФУ в м. Києві щодо ненарахування та невиплати позивачу на підставі статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII пенсії за вислугу років за період з 24 травня 2017 року по 30 вересня 2017 року включно, зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу на підставі статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII пенсію за вислугу років за період з 24 травня 2017 року по 30 вересня 2017 року включно.

Щодо того, чи підлягає зазначена пенсія нарахуванню без обмеження її граничного розміру, суд зазначає наступне.

Так, відповідач ще не ухвалював рішення щодо нарахування та виплати призначеної позивачу пенсії за вислугу років на виконання цього рішення суду, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині при здійсненні такого нарахування будуть порушені.

Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити, як передчасних.

Задоволенню не підлягає також позовна вимога в частині зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплачувати позивачу пенсію на підставі довідки Генеральної прокуратури України від 24 травня 2017 року № 18-224зп про розмір заробітної плати позивача станом на 24 травня 2017 року та з виплатою різниці між фактично отриманою та нарахованою сумою пенсії, оскільки (1) резолютивна частина постанови Печерського районного суду міста Києва у справі № 757/34804/17-а не містить посилання на таку довідку, на підставі якої відповідач мав призначити та виплачувати позивачу пенсію, (2) будь-яких доказів на підтвердження звернення до відповідача щодо здійснення призначення (перерахунку тощо) пенсії позивача на підставі такої довідки, останнім суду не надано, (3) в даному випадку відповідачем не здійснено нарахування пенсії позивача за вказаний період, тому і різниця між фактично отриманою та нарахованою сумою пенсії відсутня.

Що стосується посилань відповідача на пропущення встановлено статтею 122 КАС України строку звернення до суду, суд зазначає, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 24 листопада 2020 року у справі № 815/460/18 (провадження № К/9901/57261/18) норми статті 122 КАС України не підлягають застосуванню до спорів, які виникли у зв`язку з виплатою недоплаченої суми пенсії.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з положеннями статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтується його відзив, і не довів правомірності своїх бездіяльності.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково, оскільки з матеріалів справи вбачається вчинення відповідачем протиправної бездіяльності, яка не відповідає наведеним у частині 2 статті 2 КАС України критеріям.

За таких умов, судовий збір, сплачений позивачем, стягується відповідно до частини 3 статті 139 КАС України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 241-246, 250, 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16; ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 на підставі статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII пенсії за вислугу років за період з 24 травня 2017 року по 30 вересня 2017 року включно.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві нарахувати та виплатити ОСОБА_1 на підставі статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII пенсію за вислугу років за період з 24 травня 2017 року по 30 вересня 2017 року включно.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві у розмірі 908 грн. (дев`ятсот вісім гривень).

Рішення відповідно до статті 255 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма часниками справи, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 КАС України.

Відповідно до пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя П.В. Вовк