Справа № 580/3597/20
Суддя: Л.В. Трофімова
Дата ухвалення: 2021-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про закриття провадження у справі

24 березня 2021 року справа № 580/3597/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: судді Трофімової Л.В., за участі секретаря Безпалого А.В., розглянувши у підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу № 580/3597/20

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) [позивач Шашлюк О.В. особисто]

до Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Черкаській області (вул. Пастерівська, 104, м. Черкаси, 18009, ідентифікаційний код юридичної особи в ) [представник відповідача Желізняк Ю.В. за витягом з ЄДР]

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, прийняв ухвалу.

03.09.2020 ОСОБА_1 , звернувшись до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Черкаській області, з урахування нової редакції позовної заяви, що надійшла до суду 25.01.2021 у порядку усунення недоліків, просить:

визнати протиправною бездіяльність Черкаського відділу поліції ГУНП України в Черкаській області щодо не вчинення дій з приводу виключення з автоматизованих інформаційно-пошукових систем МВС «Транспортні засоби у розшуку», інформаційної підсистеми «Гарпун» відомостей про автомобіль марки «Мазда СХ5», реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова: НОМЕР_3 , білого кольору 2014 року випуску;

зобов`язати Черкаський відділ поліції ГУНП України в Черкаській області виключити з автоматизованих інформаційно-пошукових систем МВС «Транспортні засоби у розшуку», інформаційної підсистеми «Гарпун» відомостей про автомобіль марки «Мазда СХ5», реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова: НОМЕР_3 , білого кольору 2014 року випуску;

судові витрати стягнути з відповідача.

У зв`язку з тим, що позовну заяву було подано без дотримання вимог ст. 160, ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 08.09.2020 позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків. Ухвалою від 16.09.2020 продовжено строк залишення позовної заяви без руху. Ухвалою від 28.09.2020 позовну заяву повернуто позивачу у зв`язку з невиконанням вимог ухвал від 08.09.2020 та від 16.09.2020 (супровідний лист від 17.09.2020).

28.10.2020 до Черкаського окружного адміністративного суду надійшов лист Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.10.2020 з апеляційною скаргою на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 28.09.2020 про повернення позовної заяви. 30.10.2020 супровідним листом Черкаського окружного адміністративного суду від 30.10.2020 № 580/3597/20/18001/20 адміністративну справу № 580/3597/20 направлено до Шостого апеляційного адміністративного суду (а.с.40). Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено: ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 28.09.2020 скасовано, а справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Черкаській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії направлено до Черкаського окружного адміністративного суду для продовження розгляду. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.01.2021 у справі № 580/3597/20 виправлено описку у мотивувальній частині постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2020: зазначено назву та дату оскаржуваного рішення суду першої інстанції «ухвала Черкаського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року» замість «ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 березня 2020 року».

Відповідно до частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161 цього Кодексу; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Ухвалою від 07.12.2020 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десять днів з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків. 21.12.2020 до суду надійшла заява про усунення недоліків (нова редакція позовної заяви) до якої додано копію ордеру серії КС № 196029 та квитанції від 18.10.2020 № 17884. Ухвалою від 28.12.2020, 14.01.2021 продовжено строк залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою від 01.02.2021 відкрито загальне провадження у справі, підготовче судове засідання призначено на 24.02.2021.

24.02.2021 до суду надійшло клопотання позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у сумі 14000 грн та витрат із сплати судового збору, де зазначено, що у листопаді 2020 року позивач дізнався, що відповідачем було вилучено інформацію про транспортний засіб позивача бази МВС «Транспортні засоби у розшуку», тому на даний момент відсутній предмет спору, проте позивач здійснив зазначені дії після пред`явлення даного позову.

У підготовчому судовому засіданні 24.02.2021 оголошено перерву до 17.03.2021, де судом на обговорення поставлено питання про закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства за умов наявного кримінального провадження з підстав викрадення автомобіля (а.с.179). Задовольняючи клопотання позивача, судом оголошено перерву до 19.03.2021 для надання можливості підготувати позицію щодо закриття провадження у справі. 19.03.2021 оголошено перерву до 24.03.2021.

24.03.2021 позивачем подано пояснення, де позивач просив: «стягнути з Черкаського відділу поліції ГУНП України в Черкаській області витрати на правову допомогу та сплачений мною судовий збір». Суд зазначає, що у квитанції від 02.09.2020 № 67102 у призначенні платежу зазначено: «судовий збір за позовом ОСОБА_2 », а не ОСОБА_1 .

Представник Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Черкаській області у підготовчому засіданні 24.03.2021 зазначила, що у межах кримінального провадження за правилами КПК України відповідач не вирішує питання з даного предмету позову, позаяк це виключні процесуальні повноваження слідчого, тому спір не належить до юрисдикції адміністративних судів. Оскаржувані дії не є владно-управлінськими функціями відповідача, а є процесуальними функціями слідчого. Представником відповідача зазначено, що на момент подачі позову відсутній предмет спору щодо інформації про автомобіль.

Позивач у судовому засіданні 24.03.2021 заперечував проти закриття провадження у справі у зв`язку з підсудністю спору адміністративному суду, зазначивши про не реагування слідчого на його звернення щодо виключення інформації про автомобіль.

Вирішуючи питання про закриття провадження у справі, суд зазначає про таке.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що відповідачем протиправно не виключено з автоматизованої інформаційно-пошукової системи МВС «Транспортні засоби у розшуку», інформаційної підсистеми «Гарпун» відомості про належний позивачу автомобіль марки «Мазда СХ5», реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова: НОМЕР_3 , білого кольору 2014 року випуску, які було внесено в рамках кримінального провадження №0002780 за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом. У кримінальному провадженні ОСОБА_1 отримав статус потерпілого, проте відомості про автомобіль протиправно не були вилучені з інформаційної бази про розшук.

15.07.2020 слідчим Черкаського відділу поліції ГУНП України в Черкаській області було прийнято постанову у кримінальному провадженні №0002780 про передачу ОСОБА_1 транспортного засобу на відповідальне зберігання.

21.07.2020 позивачем було подано клопотання про вилучення інформації щодо автомобіля з бази МВС «Транспортні засоби у розшуку», проте постанови за наслідками розгляду поданого клопотання від 21.07.2020 прийнято не було.

29.07.2020 ОСОБА_1 було повторно подано клопотання про вилучення інформації про автомобіль з бази МВС «Транспортні засоби у розшуку» та подано скаргу на ім`я начальника слідчого відділу Черкаського відділу поліції ГУНП, проте постанови за наслідками розгляду повторно поданого клопотання не прийнято.

03.08.2020 позивачем було подано повторну скаргу на ім`я начальника слідчого відділу Черкаського відділу поліції ГУНП, проте автомобіль продовжував значитися у розшуку.

07.08.2020 представником ОСОБА_1 - адвокатом Лежух-Вовк Т.І. було подано заяву до МВС про вилучення інформації про розшук автомобіля з інформаційних реєстрів МВС, а також скаргу до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України та заяву про вчинення кримінального правопорушення до Державного бюро розслідувань.

14.08.2020 адвокатом Лежух- ОСОБА_3 було отримано відповідь, де повідомлялось про те, що вилучення інформації про розшук автомобіля здійснюється автоматично після внесення відповідної інформації до Інформаційного порталу Національної поліції України працівниками Національної поліції України, які здійснили постановку транспортного засобу в розшук.

У заяві від 14.09.2020 щодо адміністративної підсудності спору зазначено, що аналогічний спір був предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у справі 815/3591/17. Постановою ВПВС від 05.12.2018 у справі №815/3591/17 зазначено, що нормативні акти, що регулюють кримінальне судочинство, не містять порядку розгляду справ оскарження дій уповноважених службових осіб. Позаяк законодавством не визначено іншого порядку судового захисту прав та законних інтересів особи у цих публічних правовідносинах, то за загальним принципом, визначеним у статтях 4 та 17 КАС, такі справи належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. Позивач оскаржує бездіяльність відділу щодо вилучення інформації про розшук автомобіля, внесеної до інформаційної бази як результат дій у межах кримінального провадження (а.с.179).

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа належить розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, іншого суб`єкта при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Суд зазначає, що позовну заяву не належить розглядати у порядку адміністративного судочинства з огляду на таке.

Виявлення й ідентифікація транспортного засобу є підставами для припинення його розшуку. Відповідне рішення оформлюється постановою слідчого у порядку, передбаченому статтею 110 КПК України. Копію такої постанови слідчий згідно з вимогами пункту 4 розділу 4 Інструкції з формування та ведення інформаційної підсистеми «Гарпун» інформаційно- телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 13.06.2018 № 497 (далі Інструкція), зобов`язаний упродовж доби направити до органу поліції, відповідального за формування й ведення зазначеної підсистеми. Пунктом 5 цього ж розділу Інструкції встановлено, що після отримання копії постанови відповідальна службова особа органу поліції повинна невідкладно внести до інформаційної підсистеми «Гарпун» відомості про зняття автомобіля з розшуку.

Якщо за результатами огляду й перевірки причетність транспортного засобу до кримінально караних діянь та існування інших підстав для його арешту не підтвердиться, юридичних наслідків, що би обмежували право власності на це майно його законного власника, не настає. В такому випадку власник як особа, права та законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або його представник вправі звернутися до слідчого з клопотанням про прийняття рішення щодо припинення розшуку автомобіля, яке слідчий згідно з частиною 1 статті 220 КПК України зобов`язаний розглянути у строк не більше трьох днів з моменту подання і за наявності відповідних підстав задовольнити. Бездіяльність слідчого, пов`язана з невирішеним клопотанням, може бути предметом оскарження до слідчого судді на підставі пункту 1 частини 1 статті 303 КПК України.

У разі підтвердження зв`язку транспортного засобу з кримінальним правопорушенням права власника володіти, користуватися та/або розпоряджатися цим майном можуть бути обмежені виключно на підставах та в порядку, встановлених кримінальним процесуальним законом, - у межах процедур тимчасового вилучення й арешту майна згідно зі статті 167 - 175 КПК України.

У випадках не звернення слідчого з клопотанням до слідчого судді про арешт майна, неприйняття слідчим суддею рішення про задоволення відповідного клопотання в установлені законом строки, а також відмови слідчого судді в його задоволенні тимчасово вилучене майно належить невідкладному поверненню особі, в якої воно було вилучено, на підставі пунктів 2, 3 статті 169, частини 5 статті 171, частини 6 статті 173 КПК України. Бездіяльність слідчого, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, може оскаржуватися в судовому порядку згідно з пунктом 1 частини 1 статті 303 КПК України.

У справі доказів про арешт майна сторонами не надано, автомобіль ( НОМЕР_2 ) згідно постанови Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Черкаській області від 15.07.2020 передано на відповідальне зберігання у позивача.

Власнику майна, що є об`єктом розшуку в кримінальному провадженні, доступні встановлені КПК можливості оскарження пов`язаних із цим рішень, дій або бездіяльності уповноважених службових осіб органів досудового розслідування до суду кримінальної юрисдикції. Такі скарги належать розгляду з дотриманням гарантій змагальної судової процедури, а у разі доведення їх законності й обґрунтованості суд наділений повноваженнями ухвалити рішення, необхідні для захисту права власності.

Вимоги ОСОБА_1 , що слідують з прийнятого у кримінальному провадженні рішення правоохоронного органу про розшук належного позивачу транспортного засобу і внесення такої інформації до відповідної інформаційно - пошукової системи, належать розгляду у порядку кримінального судочинства.

Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 266/1617/19 (ЄДРСР 88952164).

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України під час вибору і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Згідно з частиною 2 статті 45 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Велика Палата Верховного Суду: у визначених законом випадках здійснює перегляд судових рішень у касаційному порядку з метою забезпечення однакового застосування судами норм права; аналізує судову статистику та вивчає судову практику, здійснює узагальнення судової практики.

Суд зазначає, що висновки Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 266/1617/19 (ЄДРСР 88952164) про застосування норм права сформовані з метою забезпечення єдності судової практики, тому твердження позивача щодо підсудності даної справи адміністративному суду згідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 у справі №815/3591/17 не є обґрунтованими, позаяк предметом оскарження у справі №815/3591/17 були протиправні дії про затримання та проведення обшуку позивача на підставі протоколу про затримання особи від 08.06.2017, натомість у справі № 266/1617/19 (постанова у якій прийнята пізніше у часі) оскаржувалась бездіяльність органу владних повноважень про вилучення з Інтегрованої інформаційно-пошукової системи органів внутрішніх справ України (ІІПС) відомостей про розшук автомобіля. Позивачу пропонувалось в ухвалі про залишення позовної заяви без руху (ЄДРСР 91411913, 93361516, 93848460, 94127762) надати актуальну інформацію про зміст і характер порушеного права. На час звернення до суду 02.09.2020 (зареєстровано 03.09.2020 за вх № 22533/20) доказів про перебування автомобіля марки «Мазда СХ5», реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова: НОМЕР_3 , білого кольору 2014 року випуску у розшуку не надано. У додатках до позову надано роздруківку станом на 07.08.2020 (а.с.181). У клопотанні позивача від 24.02.2021 (а.с.170) зазначено про відсутність предмету спору і про те, що у листопаді 2020 року дізнався, що відповідачем вилучено інформацію про автомобіль позивача з бази МВС «транспортні засоби у розшуку», проте причини неможливості отримання актуальної інформації станом на 02.09.2020 не наведено.

У довідці від 10.02.2021 № 1347/24/84-2021 у кримінальному провадженні від 01.07.2020 № 0002780 зазначено, що відповідно до відомостей ІП «Гарпун» розшук автомобіля ОСОБА_1 припинено 02.09.2020 у зв`язку з встановленням його місця знаходження.

Визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, що полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 ЄКПЛ.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі ЄКПЛ) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20.07.2006 у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, що регулюють його діяльність. Європейською Комісією з прав людини у справі Zand проти Австрії зазначено, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, що регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частини 1 статті 6 ЄКПЛ передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини 1 статті 6 ЄКПЛ.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Частиною 1 статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини 1 статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Відповідно до частини 2 статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Для захисту порушених прав позивач має право звернутись до Соснівського районного суду м. Черкаси (за реєстраційними даними позивача) у порядку КПК України.

Враховуючи, що для захисту порушених позивач має звернутись до загального суду у порядку КПК України, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі.

Статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено порядок розподілу судових витрат під час вирішення спору по суті. Відповідно до частин 1, 2 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини 1 статті 140 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат. Однак якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.

Згідно з частиною 1 стаття 141 Кодексу адміністративного судочинства України якщо спір вирішується шляхом примирення і сторони не дійшли згоди щодо розподілу судових витрат, то кожна сторона у справі несе половину судових витрат.

Положення Кодексу адміністративного судочинства України не визначають порядку розподілу судових витрат у разі закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Суд дійшов висновку про відсутність підстав для розподілу судових витрат з оплати правничої допомоги, позаяк рішення по суті спору не приймалось, провадження у справі закрито відповідно до пункту 1 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. Частиною 2 статті 7 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що у випадках, установлених пунктом 1 частини 1 цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду у разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом (пункт 1 частини 1 статті 7 Закону України від 08.07.2011 № 3676-VI «Про судовий збір»).

Суд зазначає, що згідно з квитанцією від 02.09.2020 № 67102 ОСОБА_2 сплачено судовий збір у сумі 1681,60 грн з призначенням платежу: «за позовом ОСОБА_2 ». Враховуючи, що станом на 24.03.2021, особою, яка сплатила судовий збір (Т.І.Лежух-Вовк) не подано клопотання про повернення судового збору (помилково або надмірно сплаченого), відсутні підстави для вирішення питання повернення судового збору. Доказів сплати судового збору особисто позивачем не надано.

Керуючись статтями 2, 6-16, ч.2 ст.19, 139, 140, п.1 ч.1 ст. 238, 243, 248, 254, 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі №580/3597/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Черкаській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Роз`яснити позивачеві, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, стосовно якого постановлено ухвалу про закриття провадження у справі, не допускається.

Роз`яснити позивачеві право звернення до Соснівського районного суду м. Черкаси (за реєстраційними даними позивача) у порядку Кримінального процесуального кодексу України у спірних правовідносинах щодо правомірності дій/бездіяльності слідчих кримінальному провадженні.

Копію ухвали направити сторонам у справі.

Ухвала набрала законної сили відповідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII перехідних положень та з урахуванням пункту 3 розділу VI прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Л.В. Трофімова