Справа № 756/107/21
Суддя: Ткач М. М.
Дата ухвалення: 2021-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 756/107/21
Провадження № 2-а/756/73/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2021 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Ткач М.М.

за участі секретаря судових засідань - Бондаренко Н.Ю.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києва справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Києві, інспектора УПП у м. Києві Горбенко Ілони Вікторівни, про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

УСТАНОВИВ:

У січні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у м. Києві, інспектора УПП у м. Києві Горбенко Ілони Вікторівни, про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що 26.12.2020 о 14:08 год., позивач, керуючи автомобілем марки «Toyota Sequoia» державний номерний знак (далі - д.н.з.) НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Радунській, 17, був зупинений працівником патрульної поліції, лейтенантом поліції Горбенко І.В., у зв`язку з тим, що водій, керуючи транспортним засобом, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку перевлаштуванні зі смуги в смугу, чим порушив п. 9.2.(б) ПДР «Порушення попереджувальних сигналів при зміні напрямку руху».

ОСОБА_1 вважає, що така постанова винесена з порушенням вимог КпАП України, оскільки він не порушував вимоги п. 9.2. (б) Правил дорожнього руху України, інспектор поліції Горбенко І.В., зупинивши авто позивача, не вислухав пояснення останнього, незаконно склала постанову у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

З цих підстав ОСОБА_1 просив визнати дії інспектора патрульної поліції у м. Києві лейтенанта Горбенко І.В. протиправними та скасувати постанову серії ЕАН № 3602006 від 26.12.2020, винесену інспектором патрульної поліції у м. Києві лейтенантом Горбенко І.В. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Ухвалою від 20 січня 2021 року адміністративний позов було залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

На адресу суду 04 лютого 2021 року надійшла заява з усунутими недоліками.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 08 лютого 2021 року за вищевказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження.

Позивач у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, при цьому представник позивача Теличко А.О. подав до суду клопотання в якому просить проводити розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, які знаходяться у матеріалах справи, при цьому, про причини неявки в судове засідання суд не повідомляли, відзив на позовну заяву не подали.

Дослідивши письмові матеріали справи, зібрані у справі докази, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КУпАП), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість прийнятої постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності з прийняттям постанови про адміністративне правопорушення з визнанням його вини у вчиненні адміністративного правопорушення та накладення стягнення.

Підставами для визнання протиправними дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому, обов`язковою умовою для визнання таких дій/бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства. Це право передбачено ч. 2 ст.55 Конституції України та статтею 6 КАС України.

З матеріалів справи вбачається, що 26 грудня 2020 року інспектором роти №3 батальйону №4 Управління патрульної поліції у м. Києві лейтенантом Горбенко І.В. винесено постанову серії ЕАН №3602006, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 425,00 грн за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

У постанові відповідачем зазначено, що о 14 год. 12 хв. 26 грудня 2020 року по вул. Радунській, 17 у м. Києві, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом не увімкнув покажчик повороту відповідного напрямку при перевлаштуванні зі смуги в смугу, чим порушив вимоги п. 9.2. (б) Правил дорожнього руху України (а.с. 5).

Порядок дорожнього руху на території України, згідно з положеннями Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (зі змінами). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно з законодавством.

Відповідно до п. 9.2. (б). Правил дорожнього руху водії перед перестроюванням, поворотом або розворотом зобов`язані подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку.

Згідно з ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

За положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Таким чином, у справах про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП, збирати докази зобов`язані працівники Національної поліції.

За змістом норм ч. 1, ч. 2 ст. 7, ст. 245 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі додержання принципу законності. Завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Частиною 1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Докази суду надають учасники справи (ч. 3 ст. 77 КАС України).

Верховний Суд у своїй постанові від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17 вказав, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення цією особою адміністративного проступку, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Європейський суд з прав людини у п. 36 рішення в справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 1 липня 2003 року № 37801/97, зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

У постанові про адміністративне правопорушення від 26 грудня 2020 року серії ЕАН №3602006 інспектор роти №3 батальйону №4 Управління патрульної поліції у м. Києві лейтенант Горбенко І.В. не навела жодного доказу на підтвердження наявності адміністративного правопорушення та винності ОСОБА_1 в його вчиненні. Не надано таких доказів відповідачем і в ході розгляду справи.

З огляду на викладене, враховуючи те, що відповідачем, на якого покладено обов`язок доказування правомірності свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не надано жодних доказів на підтвердження факту порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, а отже, і вчинення ним адміністративного проступку, притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися законним, унаслідок чого оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративний проступок - це насамперед дія або бездіяльність, що при наявності певних ознак розглядається законом як порушення встановлених правил поведінки громадян у певних сферах громадського життя. До таких правил, зокрема, належать правила у сфері безпеки дорожнього руху.

Склад адміністративного правопорушення - це сукупність установлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, які характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення належать ознаки, притаманні об`єкту, об`єктивній і суб`єктивній сторонам та суб`єкту правопорушення.

Зважаючи на те, що відповідачем не доведено вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного проступку, суд вважає, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного проступку провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

При розгляді справи не знайшов свого підтвердження факт вчинення правопорушення позивачем, відзив відповідачі не надали в обґрунтування правомірності дій інспектора, в матеріалах справи такі підтвердження також відсутні, є в наявності лише постанова про вчинення правопорушення та накладення стягнення у вигляді штрафу, що не дає підстав стверджувати про порушення позивачем правил дорожнього руху.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов в частині скасування оскаржуваної постанови підлягає задоволенню, оскаржувана постанова скасуванню, провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю.

Заявлена вимога позивача про визнання протиправними дії інспектора патрульної поліції м.Києва лейтенанта Горбенко Ілони Вікторівни щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП, задоволенню не підлягає, оскільки положеннями ч.3 ст.286 КАС України передбачений вичерпний перелік рішень місцевого загального суду як адміністративного суду за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, який не підлягає розширеному тлумаченню.

Крім того, заявлена вимога позивача про визнання протиправними дії інспектора патрульної поліції м.Києва лейтенанта Горбенко Ілони Вікторівни щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 121 КУпАП, фактично охоплюється вимогами про скасування оскаржуваної постанови, а тому додаткового вирішення не потребують, через що в цій частині заявлений позов задоволенню не підлягає.

З огляду на наведене, адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. 5-7, 9, 77, 241-246, 268, 271, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Києві, інспектора УПП у м. Києві Горбенко Ілони Вікторівни, про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ЕАН №3602006 від 26 грудня 2020 року, винесену інспектором Управління патрульної поліції у м. Києві лейтенантом Горбенко Ілоною Вікторівною (м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9) про накладення на ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) адміністративного стягнення за ч. 2 ст.121 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, закрити.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Ткач