Справа № 120/337/21-а
Суддя: Віятик Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
про відмову в забезпеченні адміністративного позову

м. Вінниця

26 березня 2021 р. Справа № 120/337/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Віятик Наталії Володимирівни, розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за його позовом до до Військової частини НОМЕР_1 Південного територіального управління Військової служби правопорядку про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Південного територіального управління Військової служби правопорядку про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позивач просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача - Військової частини НОМЕР_1 (Південного територіального управління Військової служби правопорядку) щодо притягнення полковника ОСОБА_1 - позивача до матеріальної та дисциплінарної відповідальності за фактом невчасного звільнення з військової служби головного старшини Вінницького зонального відділу Військової служби правопорядку старшого прапорщика ОСОБА_2

- зобов`язати відповідача скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 03.12.2019 № 519 "Про притягнення до відповідальності винних осіб"

- зобов`язати відповідача повернути позивачу усі кошти стягнуті відповідачем у зв`язку із виконанням наказу командира військової частини НОМЕР_1 , преміювання, виплачене не в повному обсязі грошове забезпечення, тощо.

24.03.2021 позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій останній просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- зупинення дії наказу начальника Військової служби правопорядку у Збройних Силах України начальника Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України від 25.02.2021 №416 «Про скасування пункту 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.12.2020 № 519 «Про притягнення до відповідальності винних осіб»,

- зупинення дії наказу командира військової частини НОМЕР_1 Військової служби правопорядку Збройних Сил України від 02.03.2021 № 89 «Про призначення службового розслідування за фактом завдання матеріальної шкоди» виданого на виконання начальника Військової служби правопорядку у Збройних Силах України начальника Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України від 25.02.2021 № 416 «Про скасування пункту 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.12.2020 № 519 «Про притягнення до відповідальності винних осіб»

- зупинення дії наказу командира військової частини НОМЕР_1 Військової служби правопорядку Збройних сил України від 03.03.2021 № 90 «Про скасування пункту 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.12.2020 № 519», що має тотожну назву і частково дублює наказ начальника Військової служби правопорядку у Збройних Силах України начальника Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України від 25.02.2021 № 416 «Про скасування пункту 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.12.2020 № 519 «Про притягнення до відповідальності винних осіб».

Обґрунтовуючи необхідність вжиття відповідних заходів забезпечення позову, позивач зазначив, що його, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 03.12.2020 № 519 «Про притягнення до відповідальності винних осіб», притягнуто до матеріальної та дисциплінарної відповідальності.

Так, наказом начальника Військової служби правопорядку у Збройних Силах України начальника Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України від 25.02.2021 №416 скасовано пункт 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.12.2020 № 519 «Про притягнення до відповідальності винних осіб», яким ОСОБА_1 притягнуто до обмеженої матеріальної відповідальності. Однак позивач не погоджується із частковим скасуванням наказу № 519 і вважає, що останній має бути скасований повністю.

Крім того позивач не погоджується із наказом командира військової частини НОМЕР_1 Військової служби правопорядку Збройних Сил України від 02.03.2021 № 89 «Про призначення службового розслідування за фактом завдання матеріальної шкоди» та наказом командира військової частини НОМЕР_1 Військової служби правопорядку Збройних сил України від 03.03.2021 № 90 «Про скасування пункту 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.12.2020 № 519».

Вважає, накази такими, що унеможливлюють його ефективний захист та ускладнюють поновлення порушених прав та інтересів, а тому просить забезпечити його позов шляхом зупинення дії вищевказаних наказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

В даному ж випадку, дослідивши викладенні у заяві мотиви, а також матеріали позовної заяви, суд приходить до висновку про можливість розгляду заяви про забезпечення позову в порядку письмового провадження.

Так, розглянувши подану позивачем заяву про забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

Положеннями ч. 1 ст. 150 КАС України визначено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа, або до якого буде подано адміністративний позов, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду, у разі задоволення позову. Для задоволення судом поданого позивачем клопотання про забезпечення адміністративного позову останній має обґрунтувати необхідність задоволення такого клопотання та довести, що незадоволення клопотання призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених ч. 2 ст. 150 КАС України.

Так, положення ст. 150 КАС України передбачають, що передумовою вжиття заходів для забезпечення позову, є клопотання сторони, в тому рахунку, із зазначенням очевидних ознак можливості заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача. Тобто, у випадку звернення позивача з клопотанням про забезпечення позову він повинен обґрунтувати причини звернення з таким клопотанням. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів позивача в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

Суд вважає за необхідне зазначити, що дійсно процесуальний закон наділяє суд повноваженнями на вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії індивідуального акта або нормативно-правового акта чи/або заборони відповідачу вчиняти певні дії. Однак, передумовою для вжиття таких заходів з урахуванням положень частини другої статті 151 КАС України є існування та встановлення судом обставин, визначених частиною другою статті 150 КАС України.

Таким чином, заходи забезпечення адміністративного позову мають вживатись виключно у двох випадках: 1) якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача (фізичної або юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), яка в майбутньому зробить неможливим їх захист або ускладнить виконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; 2) якщо є очевидні ознаки протиправності рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, що призводить до порушення прав, свобод та інтересів позивача.

В даному ж випадку, в поданій заяві позивачем не наведено обставин, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову ускладнить чи/або унеможливить поновлення його прав. Будь-які докази, які б вказували на ускладнення чи неможливість поновлення прав позивача без вжиття зазначених заходів в додатках до заяви також відсутні.

Крім того, позивачем також не зазначено, яким чином невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити виконання судового рішення, постановленого за наслідками розгляду його позову.

Більше того, накази, які позивач просить забезпечити шляхом зупинення їх дії не є предметом розгляду в межах даної адміністративної справи.

Із наведеного слідує, що зміст заяви про забезпечення адміністративного позову не дозволяє дійти переконливого висновку про існування обставин, які згідно положень ст. 150 КАС України є підставою для забезпечення позову, оскільки позивачем не наведено жодних належних та достатніх доводів в підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких вона звернулась до суду.

При цьому, сам лише факт відкриття провадження у даній справі не може свідчити про очевидну протиправність дій відповідача, які є предметом розгляду.

Враховуючи вище викладене та здійснивши оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам, суд приходить до висновку, що подана заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 9, 150, 151, 154, 243, 248, 256 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, - відмовити.
Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.
Відповідно до ч. 2 ст. 293 КАС України, ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.
Ухвала в повному обсязі складена: 26.03.2021 р.
Суддя Віятик Наталія Володимирівна