Справа № 815/4351/15
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2021-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4351/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Радчука А.А.,

розглянувши в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Камбіо-Стройсервіс до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

29.07.2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю Камбіо-Стройсервіс звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у м. Іллічівську Головного управління ДФС в Одеській області від 16 липня 2015 року:

- № , яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 993 858,00 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 497 294,00 грн.;

- № , яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 1 335 240,00 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 667 620,00 грн.

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначив, що висновки в акті перевірки від 22.06.2015 р. № 925/15-03-22-03/0302/32790229, на підставі якого прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення, містять відомості щодо виявлених порушень, факт існування яких не підтверджений належними засобами доказування та допустимими доказами, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесено всупереч законодавству, що регулює спірні правовідносини. Зокрема, перевіряючим встановлено порушення позивачем податкового законодавства, що призвело до заниження податку на прибуток в сумі 1335240 грн. та заниження ПДВ на суму 993858 грн. в 2014 р. (квітень, травень). Позивач зазначає, що формування податкового кредиту та витрат здійснювалося за наявності усіх визначальних факторів, висновки про неправомірність включення до податкового кредиту ПДВ коштів, сплачених за взаємовідносинами із контрагентами не підтверджені жодним документом бухгалтерського та податкового обліку, або іншими доказами, які є допустимими у розумінні чинного податкового законодавства та, відповідно, є незаконним. Отже покладені в основу спірних податкових повідомлень-рішень висновки за актом перевірки є необґрунтованими, у зв`язку із чим зазначені податкові повідомлення-рішення - неправомірні та підлягають скасуванню.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 17.11.2015 позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправним та скасовано повідомлення-рішення від 16 липня 2015 року № в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 526 269,00 грн. та застосування штрафної санкції в розмірі 263 134,50 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 07.04.2016 скасовано постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17.11.2015 повністю та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задоволено в повному обсязі. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Іллічівську Головного управління ДФС в Одеській області від 16 липня 2015 року: за № , яким товариству з обмеженою відповідальністю Камбіо-Стройсервіс збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 993 858,00 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 497 294,00 грн.; за № , яким товариству з обмеженою відповідальністю Камбіо-Стройсервіс збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 1335240,00 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 667 620,00 грн.

Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19.12.2019 року скасовано постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17.11.2015 та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 07.04.2016, а справу направлено на новий розгляд до Одеського окружного адміністративного суду.

Скасовуючи постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17.11.2015 та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 07.04.2016 верховний суд зазначив, що вирішуючи спір по суті, попередні судові інстанції, посилаючись на положення Податкового кодексу України та Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні дійшли правильного висновку, що наведеними правовими нормами, в першу чергу, регламентовано пряму взаємозалежність правильності врахування платником податку у податковому обліку витрат на оплату придбаних у контрагента товарів/робіт/послуг від підтвердження проведених господарських операцій належним чином оформленими первинними документами, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

Разом з тим, поза увагою судів залишено те, що розглядаючи спір про правомірність формування платником податку податкового кредиту та складу витрат, суди повинні надати належну правову оцінку усім доказам та обставинам, що стосуються предмету доказування, в їх сукупному зв`язку один з одним та дослідити їх в тому обсязі поки не виникне повне переконання в обставинах справи.

Проте, суди попередніх інстанцій на підставі належних та допустимих доказів не з`ясували результатів порушеного кримінального провадження, в рамках якого була призначена перевірка у даній справі, та залишили поза увагою необхідність надати правову оцінку результатам його розгляду в сукупності з іншими доказами.

Зважаючи на викладене, колегія суддів касаційної інстанції не може погодитись або спростувати, як висновки податкового органу стосовно суті порушення, так і перевірити висновки судів попередніх інстанцій, оскільки дослідження та відсутність належної оцінки доказів, виключає можливість перевірки касаційним судом правильності судових актів.

Під час нового розгляду справи суду слід взяти до уваги викладене в цій постанові, встановити наведені у ній обставини, що входять до предмета доказування у даній справі, дати правильну юридичну оцінку встановленим обставинам та постановити рішення відповідно до вимог статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

09.01.2020 року справа надійшла до Одеського окружного адміністративного суду та за результатами автоматичного розподілу справ між суддями була передана для розгляду судді Радчуку А.А.

Ухвалою суду від 14.01.2020 року прийнято справу та призначено до розгляду в порядку загального провадження.

Ухвалою суду від 28.01.2020 року, занесеною до протоколу судового засідання, було замінено відповідача Державну податкову інспекцію у м. Іллічівську Головного управління ДФС в Одеській області, у зв`язку з реорганізацією, на Головне управління ДПС в Одеській області.

04.02.2020 року до суду надійшов відзив, в якому відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначивши в цілому, що за результатами перевірки документів, якими ТОВ Камбіо-Стройсервіс обґрунтовано правомірність формування податкового кредиту з ПДВ по взаємовідносинах з ПП Білдінг Стаф, ПП Віва Трейдінг та сум податку на прибуток із вказаними підприємствами та ПП Буд Системс встановлено їх невідповідність вимогам чинного законодавства, в результаті чого перевіряючі дійшли висновків про безтоварність задокументованих позивачем правочинів. Зважаючи на правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, при наявність порушень позивачем податкового законодавства, відповідач просив відмовити у задоволенні позову.

Зокрема по ПП Білдінг Стаф, за результатами перевірки документів, якими ТОВ «Камбіо-Стройсервіс» обґрунтувало правомірність формування податкового кредиту з податку на додану вартість по проведених взаємовідносинах з ПП «Білдінг Стаф», встановлено завищення задекларованої суми податкового кредиту за звітні (податкові) періоди квітень - травень 2014р. у розмірі 894059,13 грн.

В ході проведеного аналізу інформації наявної в ДПІ в Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів по підприємству ПП "Білдінг Стаф", та у зв`язку з втратою документів на момент складання акту про неможливість проведення зустрічної звірки ПП "Білдінг Стаф", щодо документального підтвердження господарських відносин із контрагентами їх реальності та повноти відображення в обліку за період з квітень - травень 2014 року, не можливо підтвердити здійснення господарських операцій між ПП "Білдінг Стаф", та контрагентами-покупцями за період квітень - травень 2014.

До виконання робіт не залучались субпідрядники, а у ПП "Білдінг Стаф" відсутня необхідна кількість працівників та основних засобів що унеможливлює виконання робіт. ТОВ «Камбіо-Стройсервіс» до перевірки не надано товарно-транспортні накладні, що унеможливлює встановлення та дослідження факту транспортування переданих матеріалів, зокрема від складу Замовника ТОВ «Камбіо-Стройсервіс» до місця розташування об`єкта будівництва. ТОВ «Камбіо-Стройсервіс» до перевірки не надано довіреності на отримання уповноваженим представником ПП «Білдінг Стаф» будівельних матеріалів, виробів та конструкції. Крім того, ТОВ «Камбіо-Стройсервіс» не надано до перевірки затверджену проектно-кошторисну документацію до договорів підряду.

Крім того, щодо ПП «Білдінг Стаф», наявний вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 26 вересня 2016 року по справі № 761/24819/16-к, яким встановлено, що 02.03.2015 та 01.04.2015 не встановлені слідством особи переслідуючи мету незаконного визнання ПП «Транс-Нафта» банкрутом та його подальшої ліквідації з метою уникнення фактичної сплати податкових зобов`язань та прикриття попередньої незаконної діяльності з умисного ухилення від сплати податків попереднім власниками та/або керівниками подали до ДПС уточнюючі розрахунки податкових зобов`язань ПП «Транс-Нафта», якими зменшили суми податкового кредиту з податку на додану вартість за 2014 рік на загальну суму 10 млн. 274 тис. 883 грн. по взаємовідносинах із підприємствами з ознаками фіктивності, діяльність яких здійснювалася для надання податкової вигоди третім особам, без реального здійснення фінансово-господарських операцій, в т.ч. ПП «Білдінг Стаф» ().

Щодо ПП Буд Системс відповідач зазначив, що фахівцями ДПІ у м. Іллічівську ГУ Міндоходів в Одеській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Камбіо-Стройсервіс» (код за ) з питань правомірності формування податкового кредиту в частині господарських відносин з ПП «Буд-Системс» (код за ) за період з 01.06.2014 по 30.06.2014. (акт від 27.11.2014 № 2545/15-03-22-02/03-02/32790229). В результаті перевірки встановлено порушення п. 198.1. п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, внаслідок чого підприємством занижено суму ПДВ, яка піддягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного періоду, з урахуванням залишку від`ємного значення попереднього звітного періоду(рядок 25 Декларації) у розмірі 584743 грн. за звітний (податковий) період червень 2014р.

З врахування викладеного в Акті перевірки від 27.11.2014 № 2545/15-03-22-02/03-02/32790229 за період часу з 01.04.2014 по 31.03.2015. встановлено порушення: пункту 138.8 ст. 138., п.п. 139.1.9 ст. 139 Податкового кодексу України, внаслідок чого ТОВ «Камбіо-Стройсервіс» занижено суму податку на прибуток у розмірі 1335240 грн. за звітний (податковий) період 2014 рік; п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198. п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, внаслідок чого підприємством занижено суму ПДВ, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного періоду, з урахуванням залишку від`ємного значення попереднього звітного періоду(рядок 25 Декларації) у розмірі 993857 грн., в т.ч. по періодах: квітень 2014р. у сумі 428970 грн.; травень 2014р. 564888 грн.

Щодо ПП «Віва Трейдінг» відповідач зазначив, що за результатами перевірки документів, якими ТОВ «Камбіо-Стройсервіс» обґрунтувало правомірність формування податкового кредиту з податку на додану вартість по проведених взаємовідносинах з ПП «Віва Трейдінг» встановлено завищення задекларованої суми податкового кредиту за звітний (податковий) період травень 2014р. у розмірі 99798,33 грн.

Так ПП «Віва Трейдінг» реалізовано в адресу ТОВ «Камбіо-Стройсервіс» Товар - спец.техніку якому присвоєно код товару згідно з УКТ ЗЕД « », що свідчить про імпортне походження зазначеного товару. Аналізом наявних інформаційних баз системи «Податковий блок» встановлено, що ПП «Віва Трейдінг» в травні 2015р. не здійснювало імпортні операції. ТОВ «Камбіо-Стройсервіс» до перевірки не надано товарно-транспортні накладні, що унеможливлює встановлення та дослідження факту транспортування товару, придбаного у ПП «Віва Трейдінг». Крім того ТОВ «Камбіо-Стройсервіс» до перевірки не надано відповідні документи, що підтверджують якість Товару.

13.02.2020 року позивач надав відповідь на відзив в якій додатково зазначив наступне.

Щодо взаємовідносин з ПП «Білдінг Стаф» позивач зазначив, що жодних запитів про надання інформації на адресу Позивача не надходило. Жоден з договорів, на підставі яких здійснювалося виконання робіт сторонами, у Господарському суді не оскаржувався, є дійсними, їх нікчемність прямо не встановлена законом. Жодних зауважень до первинних документів стороною відповідача під час перевірки, не заявлялось.

Позивач зазначає, що він не може нести відповідальність за можливі порушення податкового законодавства його контрагентами, за умови необізнаності позивача щодо таких порушень.

Наявні у ТОВ Камбіо-стройсервіс первинні документи щодо оспорюваних господарських операцій з ПП «Білдінг Стаф» відповідають вимогам ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, ст.ст. 44, 201 ПК України, п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995р.. і містять у собі відомості щодо змісту та обсягу проведених операцій, які узгоджуються між собою.

На підтвердження реальності виконання зазначених договорів позивачем було надано до суду документи що складені та оформлені у відповідності до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІУ та Наказу Мінфіну України від 24.05.1995 року №88 «Про затвердження Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», перелік яких відображений в акті.

Фактичні обставини об`єктивно засвідчують здійснення господарської діяльності між ТОВ «КАМБІО-СТРОЙСЕРВІС» та ПП «Білдінг Стаф», а також своєчасність, достовірність та повноту нарахування та сплати до бюджету податків, зборів та інших обов`язкових платежів ТОВ «КАМБІО-СТРОЙСЕРВІС» відповідно до первинних бухгалтерських документів та за податковими накладними, які виписані на виконання умов викладених вище договірних відносин.

Щодо наявного вироку у кримінальному провадженні позивач зазначив, що вироком суду не було встановлено причетності ТОВ «КАМБІО-СТРОЙСЕРВІС» до злочинів, щодо яких визнано винуватою посадову особу ПП «Білдінг Стаф», тому посилання на нього, як на підставу, що не підлягають доказуванню неприпустимо. При цьому сам факт існування обвинувального вироку за статтею 205 КК України не є безумовною підставою для висновку що всі господарські операції між підприємством та його контрагентом є нереальними.

Щодо взаємовідносин з ПП «Буд-Системс» позивач зазначив, що відповідачем неправомірно зроблене посилання на акт ДПІ у м.Іллічівську Головного управління Міндоходів в Одеській області №2545/15-03-22-02/03-02/32790229 від 27.11.2014 року, щодо порушення п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст.198 ПКУ та заниження суми ПДВ, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного періоду, з урахуванням залишку від`ємного значення попереднього звітного періоду (рядок 25 Декларації) у розмірі 584743 грн. за звітний (податковий) період червень 2014 р., оскільки податкове повідомлення-рішення ДПІ у м.Іллічівську Головного управління Міндоходів в Одеській області № від 18.12.2014 року, видане на підставі вказаного акту було визнане протиправним та скасоване постановою Одеського окружного адміністративного суду від 11.02.2015 року, справа №815/13/15. Відповідна постанова залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 10.06.2015 р. Таким чином, посилання на зазначений акт та вказані в ньому порушення податкового законодавства є безпідставним.

Щодо взаємовідносин з ПП «Віва Трейдінг» позивач зазначив, що податковим органом не здійснювалася перевірка вчинення імпортних операцій ПП «Віва Трейдінг» протягом періоду, що передував перевіряємому, а також наявність на балансі ПП «Віва Трейдінг» передбаченої договором купівлі-продажу спецтехніки.

Позивач вважає, що зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на податковий кредит з податку на додану вартість та податку на прибуток у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого права та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту та своїх витрат.

Нормами податкового законодавства визначено, що нарахування податкового кредиту здійснюється на підставі податкової накладної, яка сама по собі є підставою для нарахування податкового кредиту за умови її відповідності вимогам законодавства, оскільки це єдиний документ бухгалтерського та податкового обліку, що містить у собі суму ПДВ, яку можливо відобразити в податкових деклараціях з ПДВ.

Єдиною підставою для настання відповідальності платника податку є неможливість підтвердження сум податку, включеного до складу податкового кредиту, податковими накладними, проте, як було встановлено в ході проведення перевірки, відповідні податкові накладні у позивача були наявні, тобто позивачем під час проведення перевірки підтверджено належними доказами фактичність отримання робіт/послуг.

Викладене призводить до висновку, що фактичні обставини об`єктивно засвідчують здійснення господарської діяльності між ТОВ «Камбіо-Стройсервіс» та ПП «Білдінг Стаф», ПП «Буд-Сістемс», ПП «Віва Трейдінг», а також правомірність віднесення ТОВ «Камбіо-Стройсервіс» спірної суми ПДВ до складу податкового кредиту відповідно до первинних бухгалтерських документів та за податковою накладною, яка виписана на виконання умов викладених вище договірних відносин.

Ухвалою суду від 10.03.2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, було закрито підготовче провадження, а справу призначено до розгляду по суті.

Ухвалою суду від 23.03.2020 року було зупинено провадження по справі до 13.04.2020 року у зв`язку з введенням на території України обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 та обмеженням доступу осіб до судових засідань в Одеському окружному адміністративному суді задля захисту життя та здоров`я учасників справи.

Ухвалою суду від 13.05.2020 року, у зв`язку з надходженням від представника позивача заяви про продовження строку зупинення провадження по справі було продовжено строк зупинення провадження по справі до 04.05.2020 рокузавершення обмежувальних протиепідемічних заходів.

Ухвалою суду від 04.05.2020 року, у зв`язку з надходженням від представника позивача заяви про продовження строку зупинення провадження по справі було продовжено строк зупинення провадження по справі до завершення обмежувальних протиепідемічних заходів.

Ухвалою суду від 23.02.2021 року, занесеною до протоколу судового засідання поновлено провадження по справі з метою недопущення затягування розгляду справи, а також з урахуванням відновлення доступу осіб до Одеського окружного адміністративного суду.

В судове засідання 17.03.2021 року сторони не з`явились, про час та місце розгляду повідомлялись належним чином та своєчасно. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Частиною 9 статті 205 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи викладене, та у зв`язку з відсутністю потреби у заслуховуванні свідків чи експерта, керуючись приписами ч. 9 ст. 205 КАС України, ухвалою суду, що занесена до протоколу судового засідання від 17.02.2021 року, продовжено розгляд справи у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що згідно пп.78.1.11 п.78.1 ст.78 ПК України, на підставі наказу ДПІ у м. Іллічівську ГУ ДФС в Одеській області від 05.06.2015 р. № 190 та на виконання постанови прокурора відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадження щодо злочинних угруповань молодшого радника юстиції ОСОБА_1 від 20.04.2015 р., співробітниками податкової інспекції проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТОВ Камбіо-Стройсервіс з питань своєчасності, достовірності та повноти нарахування та сплати до бюджету податків, зборів та інших обов`язкових платежів за період з 01.04.2014 р. по 31.03.2015 р. по взаємовідносинах із контрагентами (за переліком), за результатами якої складений акт від 22.06.2015 р. № 925/15-03-22-03/0302/32790229.

Перевіркою встановлено порушення ТОВ Камбіо-Стройсервіс пп.138.1.1 п.138.1, п.138.2, п.138.4 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України, внаслідок чого занижено суми податку на прибуток, що підлягає сплаті до бюджету, в сумі 1335240 грн. за 2014 р.; п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України, що призвело до заниження суми ПДВ, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного періоду, з урахуванням залишку від`ємного значення попереднього звітного періоду (р.25 Декларації) у загальній сумі 993858 грн., у т.ч. в розрізі звітних (податкових) періодів: квітень 2014 р. 428970 грн.; травень 2014 р. 564888 грн.

Такого висновку податковий орган дійшов на підставі того, що ТОВ Камбіо-Стройсервіс мало господарські операції з контрагентами ПП Білдінг Стаф, ПП Буд -Сістемс та ПП Віва Трейдінг, які в свою чергу не мають достатню кількість працюючих та відповідних виробничих потужностей, будівельних машин, матеріалів та енергоносіїв для виконання будівельних робіт.

Також посадовими особами податкової інспекції було встановлено, що для виконання робіт за договорами підряду, контрагентами не залучалися субпідрядні організації, що унеможливлює їх виконання.

Також не надано до перевірки товарно-транспортні накладні, довіреності на отримання будівельних матеріалів, виробів та конструкції.

На підставі вищевказаного акту перевірки ДПІ у м. Іллічівську ГУ ДФС в Одеській області прийняті податкові повідомлення-рішення від 16.07.2015 р. № , яким ТОВ Камбіо-Стройсервіс збільшено суму грошового зобов`язання по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (14010100) на 993858 грн. та застосовано штрафу санкцію в розмірі 497294 грн. та № , яким збільшено суму грошового зобов`язання по податку на прибуток приватних підприємств в сумі 1335240 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 667620 грн.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає що позов належить до задоволення у зв`язку з наступним.

28 жовтня 2013 року між ТОВ Інрайс Девелопмент (Замовник) та ТОВ Камбіо-Стройсервіс (Підрядник) був укладений Договір підряду, предметом якого було улаштування Підрядником дорожнього покриття із фігурних елементів мощення та роботи з влаштування лінійного водовідведення з доріг, площадок та проїздів у с. Нерубайськом, Біляївського району, Одеської області (т.2 а.с.90).

Відповідно до п.6.1. даного Договору, Підрядник має право залучати до виконання робіт третіх осіб (субпідрядників), але тільки з попереднього письмового дозволу Замовника.

03 березня 2014 року між ТОВ Камбіо-Стройсервіс (Підрядник) та ТОВ Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат (Замовник) був укладений Договір підряду на проведення робіт з улаштуванням покриття верхньої частини підлоги (т.2 а.с.96).

Пунктом 8.17 цього Договору дозволено Підряднику залучати до виконання робіт субпідрядників.

05 травня 2014 року між ТОВ Камбіо-Стройсервіс (Підрядник) та ТОВ Бруклін-Київ-Порт був укладений Договір підряду, де Підрядник узяв на себе зобов`язання виконати роботи з ремонту складського майданчику (т.2 а.с.108).

Пунктом 5.2.2 даного Договору також надано право Підряднику залучати до виконання робіт субпідрядника.

Аналогічний Договір підряду на виконання ремонтних робіт з дорожнього покриття був укладений позивачем 17 червня 2011 року з ТОВ Євротермінал (т.2 а.с.116), пунктом 3.2.1 надано дозвіл Підряднику залучати до виконання робіт субпідрядників.

01 листопада 2013 року ТОВ Камбіо-Стройсервіс (Субпідрядник) уклало з ТОВ Лакоса (Генпідрядник) Договір на виконання субпідрядних робіт щодо капітального ремонту поверхні причалів у Маріупольському морському торговельному порту, в розділі 8 якого передбачено залучення Субпідрядником до виконання робіт субпідрядні організації (т.2 а.с.124).

Для виконання вищезазначених Договорів, ТОВ Камбіо-Стройсервіс (Замовник) було укладено із ПП Білдінг Стаф (Підрядник) шість договорів підряду: від 01 квітня 2014 року № 2 (т.1 а.с.92-95), від 04 квітня 2014 року № 3 (т.1 а.с.116-119), від 05 травня 2014 року № 4 (т.1 а.с.127-130), від 07 травня 2014 року № 5 (т.1 а.с.148-151), від 08 травня 2014 року № 6, від 08 травня 2014 року № 7 (т.1, а.с.176-179).

За змістом вищевказаних договорів підряду Підрядник взяв на себе зобов`язання своїми силами та засобами, на власний ризик виконати по завданню Замовника відповідні роботи, а Замовник забезпечити доступ до об`єкту, на якому такі роботи проводитимуться, прийняти роботи та оплатити її вартість (п.1.1). Перелік, обсяг, склад робіт по кількості та якості, їх вартість визначаються в договірній ціні Додаткам до договорів, які є невід`ємною їх частиною.

Здача-приймання виконаних робіт здійснюються по Актах приймання-передачі виконаних робіт ф.КБ-2в, які складаються Підрядником (п.6.2). Акти прийому-здачі виконаних робіт за ф.Кб-2в та Довідка по ф.Кб-3 надаються Підрядником Замовнику або у звітному періоді з 25 по 30 число місяця, в якому проведені роботи, або два рази на місяць (п.6.3).

Цивільним кодексом України врегульовані правовідносини за договором підряду, зокрема статтею 837 встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до ст.838 Цивільного кодексу України підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником як замовник.

Статтею 839 даного Кодексу підрядник зобов`язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором.

На виконання вищевказаних договорів ПП Білдінг Стаф склало документи про виконання робіт, що відображені у Додатках до договорів, які були надані до перевірки, виписало податкові накладні та виставило рахунки на загальну суму 6214669,47 грн., у т.ч. ПДВ 894059,13 грн. Суми податку на додану вартість ТОВ Камбіо-Стройсервіс включено до складу податкового кредиту відповідних звітних періодів, відображено у реєстрі виданих податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість, даним декларації з ПДВ за квітень-травень 2014 р., а саме квітень 2014 р.: обсяг поставки 2144849,1 грн., ПДВ 428969,82 грн.; травень 2014 р.: обсяг поставки 2325446,50 грн., ПДВ 465089,30 грн.

За змістом пункту 138.2 статті 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не відносяться до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 Податкового кодексу України) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 Податкового кодексу України.

З наведених законодавчих положень випливає, що умовою виникнення у платника права на включення до податкового кредиту сум податку на додану вартість сплачених в ціні товару (послуги) та віднесення сум до витрат, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, є реальне здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою використанні їх у господарській діяльності, а також оформлення зазначених операцій необхідними документами первинного обліку, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

При цьому як відомості, що містяться у податкових накладних, так і дані первинних документів, що складаються при здійсненні господарської операції та подаються платником до контролюючого органу, мають відповідати установленим вимогам та містити достовірну інформацію про обставини, з якими законодавство пов`язує реалізацію права платника на податкову вигоду.

Відмова в отриманні податкової вигоди за наявності у документах платника недостовірних та суперечливих відомостей є податковим ризиком. У цілях підтвердження обґрунтованості заявлених податкових вигод має бути встановлений їх об`єктивний предметний зв`язок з фактами та результатами реальної підприємницької або іншої економічної діяльності, що слугує підставою для висновку про достовірність первинних документів, у тому числі й відносно учасників та умов господарських операцій.

Слід також зазначити, що обов`язок підтвердити правомірність та обґрунтованість витрат (у тому числі і по сплаті ПДВ) первинними документами покладається на платника, позаяк саме він виступає суб`єктом, що використовує включену постачальником до ціни товару суму ПДВ при обчисленні суми податку, яка підлягає перерахуванню до бюджету, а також зменшує об`єкт оподаткування податку на прибуток за фактом понесення витрат.

Предметом доказування у цій справі, який пов`язаний із формуванням сум податкового кредиту з податку на додану вартість, становлять обставини, що підтверджують або спростовують обґрунтованість визначення податкового кредиту.

Вирішуючи спір, суд враховує, що сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.

Статтею 9 цього Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарських операцій, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні документи повинні мати обов`язкові реквізити, які зазначені в цій статті, та в яких, крім іншого, повинно бути зазначено зміст та обсяг господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарських операцій і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Такі ж вимоги до первинних документів визначені у п.2.4 Положенні про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, згідно якого первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

В п.2.15 і п.2.16 Положення № 88 зазначено, що первинні документи підлягають обов`язковій перевірці працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству, логічна ув`язка окремих показників. Забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать нормативно-правовим актам, встановленому порядку приймання, зберігання і витрачання грошових коштів, товарно-матеріальних цінностей та іншого майна, порушують договірну і фінансову дисципліну, завдають шкоди державі, власникам, іншим юридичним і фізичним особам. Такі документи повинні бути передані керівнику підприємства, установи для прийняття рішення.

Відповідно до п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Так по взаємовідносинам із ПП Білдінг Стаф позивачем надано первинні облікові документи, які були підставою для формування податкового кредиту та витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування. За всіма договорами підряду було надано наступні документи.

Договірна ціна, Локальний кошторис №2-1-1 та Підсумкова відомість ресурсів до Локального кошторису №2-1-1, що визначають обсяг, характер та ціну робіт, а також інші вимоги.

Акт здачі-приймання будівельного майданчику, Акт приймання будівельних робіт (форма КБ-2в), Довідка вартості виконаних витрат (форма КБ-3а), що підтверджують фактичне виконання будівельних робіт.

Податкова накладна, рахунки на оплату, акт звіряння взаємних розрахунків, оборотно-сальдові відомості по рахунку 631.

Також, для підтвердження виконання Договору №3 від 04 квітня 2014 року додатково до вищевказаних документів було надано копії документів, що підтверджують закупівлю матеріалів ТОВ Камбіо-Стройсервіс та передачу їх ПП Білдінг Стаф по акту приймання передачі матеріалів за травень 2014 року.

Зокрема: копії видаткових накладних, складених ТОВ Бетон Комплекс на поставку товару, договір на надання транспортних послуг з ТОВ Сі-Н-АЙ (т.2 а.с.135), товарно-транспортні накладні на перевезення (т.2 а.с.139 -136).

До Договору підряду №5 від 07 травня 2014 року додатково було надано документи, які підтверджують виконання ПП Білдінг Стаф робіт також із матеріалів Замовника.

Так, цими документами є:

Договір поставки №27 від 22 серпня 2013 року з додатком Специфікація №1, укладеного між ТОВ Камбіо та ТОВ Камбіо-Стройсервіс на поставку виробів з бетону, видаткова накладна №10 від 30 січня 2014 року.

Договір поставки №83/Щ від 17 березня 2014 року з додатком Специфікація-заявка, укладеного позивачем з ТОВ Авангард-Дніпр на поставку щебеню, піщано-щебеневої суміші, відсіву гранітного, видаткова накладна на поставку зазначеного товару.

Договір поставки №4-02 від 03 лютого 2014 року, укладений позивачем із ТОВ Сіббудінвест на поставку бетону, видаткова накладна щодо отримання цього товару.

Щодо перевезення будівельних матеріалів надано: Договір №14-10/13 надання транспортних послуг у внутрішньому сполучення від 14 жовтня 2013 року та Додаткова угода №1 від 25 грудня 2013 року до цього Договору, копія акту №РФ- 01002 здачі - прийняття виконаних робіт від 30 квітня 2014 року, укладеного між ТОВ СІ-Н-АЙ (Перевізник) та ТОВ Камбіо-Стройсервіс (Замовник), товарно-транспортні накладні.

Дослідивши зміст договорів, суд дійшов висновку, що вони містять всі істотні умови, які передбачені законодавством, є чинними, ніким не скасовані, а їх виконання підтверджується належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, що знаходяться в матеріалах справи.

Матеріали справи містять необхідні документи на підтвердження здійснення фінансово-господарських відносин позивача з ПП «Білдінг Стаф» в періоді, що перевірявся, які відповідають вимогам Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, та містять у собі відомості щодо змісту та обсягу проведених операцій, а окремі недоліки таких документів не змінюють їх суті та змісту.

При цьому, стосовно Товарно-транспортних накладних суд зазначає, що Товарно-транспортна накладна не міститься в переліку документів, що визначають право на формування податкового кредиту. Транспортною документацією підтверджується операція з надання послуг з перевезення вантажів, а не факт передачі Замовником Підряднику будівельних матеріалів.

Разом з цим судом встановлено, що посадовими особами контролюючого органу не досліджувалися документи первинного бухгалтерського обліку ПП Білдінг Стаф, висновок контролюючого органу щодо відсутності у даного контрагента трудових ресурсів та основних засобів для виконання обсягу будівельно-монтажних робіт за укладеними із ТОВ Камбіо-Стройсервіс договорами підряду не підтверджений належними доказами.

Надаючи оцінку правовідносинам позивача, відповідач, як на підстави відсутності реальності господарських операцій, посилається на ті обставини, що у ПП "Білдінг Стаф" відсутня необхідна кількість працівників та основних засобів що унеможливлює виконання робіт.

З приводу наведеного суд зазначає, що якщо контрагент Позивача не виконав свого зобов`язання зі сплати відповідних податків, настає відповідальність та відповідні негативні наслідки саме щодо цієї особи.

Відповідачем не наведено факти, які б безспірно підтверджували недобросовісність саме ТОВ «Камбіо-Стройсервіс», як платника податків та/або свідчили про його обізнаність щодо протиправного характеру діяльності своїх контрагентів, якщо така мала місце.

При цьому, слід зазначити, що податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, від перебування постачальника за юридичною адресою, а також від його господарських та виробничих можливостей. Питання віднесення певних сум податку на додану вартість до податкового кредиту поширюється виключно на окремо взятого платника та не залежить від розрахунків з бюджетом третіх осіб.

Також, слід зазначити, що обставини, зазначені відносно ПП «Білдінг Стаф», не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірних договорів за умови наявності первинних документів, які спростовують такі доводи.

При цьому суд зазначає, що при вирішенні податкових спорів, суд виходить із презумпції добросовісності платника, яка презюмує економічну виправданість дій платника, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, та достовірність відомостей у бухгалтерській та податковій звітності платника.

Подання платником податку до контролюючого органу належним чином оформлених первинних документів, передбачених податковим законодавством, з метою отримання податкової вигоди є підставою для її отримання, якщо податковий орган не доведе неправдивість, недостовірність або суперечливість відомостей, що містяться у таких документах.

Суд зазначає, що недобросовісність платника має бути встановлена безумовними та однозначно розтлумаченими доказами, водночас такі докази податковим органом в акті перевірки не наведено та реальність виконання господарських операцій не спростовано, як і не зазначено жодних належних доказів на підтвердження того, що визначені умовами договорів не виконано.

Чинне законодавство не ставить умову виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, наявності чи відсутності основних фондів. ТОВ «Камбіо-Стройсервіс» не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов`язань, адже, поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме: платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань. А відтак, за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій Позивача та його постачальників для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Стосовно вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 26 вересня 2016 року по справі № 761/24819/16-к суд зазначає наступне.

Так вищезазначеним вироком встановлено, що 02.03.2015 та 01.04.2015 не встановлені слідством особи переслідуючи мету незаконного визнання ПП «Транс-Нафта» банкрутом та його подальшої ліквідації з метою уникнення фактичної сплати податкових зобов`язань та прикриття попередньої незаконної діяльності з умисного ухилення від сплати податків попереднім власниками та/або керівниками подали до ДПС уточнюючі розрахунки податкових зобов`язань ПП «Транс-Нафта», якими зменшили суми податкового кредиту з податку на додану вартість за 2014 рік на загальну суму 10 млн. 274 тис. 883 грн. по взаємовідносинах із підприємствами з ознаками фіктивності, діяльність яких здійснювалася для надання податкової вигоди третім особам, без реального здійснення фінансово-господарських операцій, в т.ч. ПП «Білдінг Стаф» ().

Суд звертає увагу, що відповідно до змісту зазначеного вироку незаконні дії від імені ПП «Транс-Нафта» було вчинено в березні квітні 2015 року, тоді як правовідносини між ТОВ «Камбіо стойсервіс» та ПП «Білдінг Стаф», які були предметом перевірки, відбулись за рік до цього в квітні-травні 2014 року

При цьому зазначений вирок не містить відомості щодо нереальності вчинених операцій ПП «Білдінг Стаф» на протязі 2014 року.

Обставини, встановлені вироком не спростовують реальність господарських операцій між ТОВ «Камбіо стойсервіс» та ПП «Білдінг Стаф» в квітні-травні 2014.

Таким чином суд дійшов висновку, що встановлені вироком обставини не впливають на правомірність віднесення сум податку позивачем, а лише можуть вплинути на правовідносини по сплаті податкових зобов`язань ПП «Білдінг Стаф», у якого були договірні відносини з ПП «Транс-Нафта».

Щодо господарських взаємовідносин між позивачем та ПП Віва Трейдінг, суд зазначає наступне.

Між ТОВ Камбіо-Стройсервіс (Покупець) та ПП Віва Трейдінг (Постачальник) укладено договір купівлі-продажу від 26 травня 2014 року № 33 (т.1, а.с.218-220), відповідно до якого Постачальник взяв на себе зобов`язання передати у власність Покупцеві спецтехніку, а Покупець прийняти й оплатити його в порядку та на умовах, визначених цим Договором (п.1.1). Найменування, одиниця виміру, асортимент, кількість і вартість Товару визначаються у Специфікації, що додається до Договору і є його невід`ємною частиною.

На виконання вищевказаного договору ПП Віва Трейдінг виписано на адресу ТОВ Камбіо-Стройсервіс рахунок на оплату, видаткову накладну, податкову накладну на суму 598 790,00 грн., у т.ч. ПДВ 99 798,33 грн. за поставку Товару згідно специфікації (т.1 а.с.221).

Розрахунки між підприємствами в періоді з 01 квітня 2014 року по 31 березня 2015 року здійснені в безготівковій формі.

Операції з придбання товару та проведених розрахунків в бухгалтерському обліку відображені наступним чином: Дт 1521 Кт 631 Придбання основних засобів; Дт 6442 Кт 631 Податковий кредит з ПДВ; Дт 631 Кт 311 Розрахунки за отриманий товар; Дт 1091 Кт 1521 Введення в експлуатацію; Дт 1091 Кт 131 Нарахування амортизації; Дт 91 Кт 131 Нарахування амортизації при закритті звітного місяця.

Податковим кодексом України передбачено існування декількох підстав для формування податкового кредиту, а саме: наявність у платника податку-покупця належно оформленої податкової накладної, фактична сплата грошових коштів контрагенту, в сумі визначеній в податковій накладній, а також фактичне виконання господарської операції, за наслідками якої у платника податку на додану вартість виникає право на податковий кредит.

Наголошуючи на тому, що договір купівлі-продажу між сторонами не виконувався, контролюючий орган виходив із аналізу інформаційних баз системи Податковий блок про те, що ПП Віва Трейдінг в травні 2015 року не здійснювало імпортні операції.

З приводу наведеного суд зазначає, що якщо ПП Віва Трейдінг не виконало свої зобов`язання з декларування імпортних операцій, негативні наслідки та відповідальність повинні настати саме щодо ПП Віва Трейдінг, а не ТОВ «Камбіо-Стройсервіс».

Контролюючий орган не перевірив вчинення ПП Віва Трейдінг імпортних операцій у періоді, що передував травню 2015 року, а також не перевірив перебування передбаченої договором купівлі-продажу спецтехніки на балансі у підприємства.

Як вже зазначалось судом, недобросовісність платника має бути встановлена безумовними та однозначно розтлумаченими доказами, водночас такі докази податковим органом в акті перевірки не наведено та реальність виконання господарської операції не спростовано.

Щодо взаємовідносин із ПП Буд-Системс суд зазначає наступне.

Перевіркою, оформленою актом від 22.06.2015 р. № 925/15-03-22-03/0302/32790229, встановлено, що в у періоді, що перевірявся (червень 2014 р.), ТОВ Камбіо-Стройсервіс мало господарські взаємовідносини із ПП Буд-Системс на підставі укладених договорів підряду № 30/05/14-1 від 30.05.2014р., № 02/06/14-1 від 02.06.2014р., № 03/06/14-1 від 03.06.2014 р., в результаті чого завищено значення показника відображеного у р.05.1 Декларації Собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг) на 4470030 грн.

Поряд із тим, судом встановлено, що вищезазначені господарські операції, які мали місце у червні 2014 р., були предметом розгляду по адміністративній справі № 815/13/15 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Камбіо-Стройсервіс до Державної податкової інспекції у м. Іллічівську Головного управління Міндоходів в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18.12.2014 року № , прийнятого на підстав акту перевірки № 2545/15-03-22-02/0302/32790229 від 27.11.2014 р., складеного за результатами перевірки ТОВ Камбіо-Стройсервіс з питань правомірності формування податкового кредиту в частині господарських відносин з Приватним Підприємством Буд-Системс (код за ) за період з 01.06.2014р. по 30.06.2014 р.

За результатами судового розгляду вищезазначеної справи постановою Одеського окружного адміністративного суду від 11.02.2015 р., залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 10.06.2015 р., позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Камбіо-Стройсервіс задоволені у повному обсязі.

Вирішуючи справу, суди обох інстанцій виходили із того, що встановлені під час розгляду справи обставини у своїй сукупності свідчать про дійсність правочинів (договорів підрядів № 30/05/14-1 від 30.05.2014р., № 02/06/14-1 від 02.06.2014р., № 03/06/14-1 від 03.06.2014 р.), фактичність господарських операцій між TOB Камбіо-Стройсервіс та ПП Буд-Системс, здійснених у червні 2014 р., їх правомірність і прозорість.

Суд зазначає, що в даному випадку наявні преюдиційні підстави що підтверджують правомірність господарських операцій між TOB Камбіо-Стройсервіс та ПП Буд-Системс.

Так, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні по справі «БУЛВЕС АД» проти Болгарії» (заява № 3991/03) зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов`язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

У рішенні по справі «Інтерсплав проти України» (заява № 803/02) Європейський Суд з прав людини зазначив, що у разі наявності у державних органів інформації про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб`єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку.

При цьому Європейський суд підкреслює особливу важливість принципу належного урядування. Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах Беєлер проти Італії [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000, Онер`їлдіз проти Туреччини [ВП] (Oneryэldэz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, Megadat.com S.r.l. проти Молдови (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і Москаль проти Польщі (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Також, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах Лелас проти Хорватії (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20.05.2010 року, і Тошкуце та інші проти Румунії (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25.11.2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своєму рішення по справі Yvonne van Duyn v.Home Office зазначив, що принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться в законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. З огляду на принцип юридичної визначеності, держава не може посилатись на відсутність певного нормативного акта, який би визначав механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституції чи інших актах. Така дія названого принципу пов`язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності. Захист принципу обґрунтованих сподівань та юридичної визначеності є досить важливим у сфері державного управління та соціального захисту. Так, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію своєї політики чи поведінки, така держава чи такий орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки щодо фізичних та юридичних осіб на власний розсуд та без завчасного повідомлення про зміни у такій політиці чи поведінці, позаяк схвалення названої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у названих осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Суд зазначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована в основному на захист особи від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу приймати деякі необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (див. рішення Броньовський проти Польщі [GC], N 31443/96, п. 143, CEDH 2004). У кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права, Суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар (див. Рішення Спорронг та Лонрот п. Швеції , рішення від 23 вересня 1982, серія A N 52, стор. 26, п. 69).

Також, практика Європейського суду з прав людини свідчить, що найчастіше втручання у право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Протоколу № 1 забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів. Втручання має бути законним, тобто здійснено на підставі закону. При цьому під законом Конвенція розуміє нормативний акт, що має бути доступним (accessible) та передбачуваним (forseable). Також, закон має відповідати всім вимогам нормативного акта. Доступність закону означає наявність доступу та знань щодо цього закону в суспільстві та у осіб. Передбачуваність означає можливість передбачити певні дії або наслідки, що можуть виникнути в зв`язку із застосуванням закону.

Суд у своїх рішеннях нагадує, що незважаючи на те, що держави мають широкі рамки розсуду при визначенні умов і порядку, за яких приватна особа може бути позбавлена своєї власності, позбавлення останньої, навіть, якщо воно переслідує законну мету в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення ст.1 Протоколу № 1, якщо не була дотримана розумна пропорційність між втручанням у права фізичної чи юридичної особи й інтересами суспільства. Також, буде мати місце порушення ст.1 Протоколу № 1 й у випадку, коли наявний істотний дисбаланс між тягарем, що довелося понести приватній особі, і переслідуваними цілями інтересів суспільства.

Закріплюючи право кожного на мирне володіння своїм майном, стаття 1 за своєю суттю є гарантією права власності (рішення від 13.06.1979 року у справі Маркс проти Бельгії, п.69). Поняття майно має автономне значення, яке, не обмежується правом власності на речі матеріального світу: у розумінні цього положення певні інші права та інтереси, які є активами, можуть також розглядатися як майнові права, а отже - майно (рішення від 23.02.1995 року у справі Гасус Дозір унд Фьордертехнік Гмбг проти Нідерландів, п.53). Під дію статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції підпадає право вимоги, якщо воно достатньою мірою встановлене, щоб являти собою актив. Коли основою вимоги є майновий інтерес, то особа, яка її має, вважатиметься такою, що має легітимне сподівання (Федоренко проти України, Едуард Петрович Мельник проти України) на отримання майна, за наявності однієї з умов: - якщо наявне остаточне судове рішення, що підтверджує це право (Бурдов проти Росії, Юрій Миколайович Іванов проти України, Агрокомплекс проти України); - якщо є достатнє правове підґрунтування у національному законодавстві, що підтверджує вимогу (Брезовец проти Хорватії, Рисовський проти України, Кечко проти України, Стреч проти Великобританії, Москаль проти Польщі, Сук проти України, Федоренко проти України, Україна-Тюмень проти України).

Відповідно до п.50 Рішення Європейського суду з прав людини у справі ЩОКІН ПРОТИ УКРАЇНИ (CASE OF SHCHOKIN v.UKRAINE) (Заяви №№ 23759/03 та 37943/06) судом констатовано, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним.

У рішенні від 31.07.2003 року у справі Дорани проти Ірландії Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття ефективний засіб передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Салах Шейх проти Нідерландів, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи Каіч та інші проти Хорватії (рішення від 17.07.2008 року), Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Рішенням Конституційного Суду України у справі № 3-рп/2003р від 30.01.2003 року визначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

З огляду на зазначене, враховуючи помилковість та недоведеність висновків перевірки суд зазначає, що підстави для збільшення ТОВ «Камбіо-Стройсервіс» суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість та з податку на прибуток приватних підприємств відсутні, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Іллічівську Головного управління ДФС в Одеській області від 16 липня 2015 року № , яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 993 858,00 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 497 294,00 грн. та № , яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 1 335 240,00 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 667 620,00 грн. є протиправним та належить до скасування.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов належить до задоволення.

Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав Відповідачем у справі, або якщо Відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 487,20 грн., який слід стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 9, 72, 77, 90, 139, 205, 229, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Камбіо-Стройсервіс (вул. Канатна, 85, м. Одеса, 65012, ) до Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська. 5, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Іллічівську Головного управління ДФС в Одеській області від 16 липня 2015 року № , яким ТОВ Камбіо-Стройсервіс збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 993858 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 497294 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Іллічівську Головного управління ДФС в Одеській області від 16 липня 2015 року № , яким ТОВ Камбіо-Стройсервіс збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 1335240 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 667620 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська. 5, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Камбіо-Стройсервіс (вул. Канатна, 85, м. Одеса, 65012, ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. та 20 коп.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук

.