Справа № 420/14798/20
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2021-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС в Одеській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення суми податкового боргу,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов Головного управління ДПС в Одеській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення з відповідача суму заборгованості по єдиному податку з фізичних осіб на суму 6 178,09 грн. на відповідний бюджетний рахунок.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ФОП ОСОБА_1 має заборгованість зі сплати суми заборгованості по єдиному податку з фізичних осіб, яка виникла на підставі її заяви про застосування спрощеної системи оподаткування від 05.01.2012 року, винесених позивачем податкових повідомлень-рішень та нарахованої пені. Відповідач своєчасно податковий борг не сплатив, що стало підставою для звернення ГУ ДПС в Одеській області до суду із зазначеним адміністративним позовом.

Відповідач відзиву на адміністративний позов не надавав.

Ухвалою суду від 26.01.2021 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження.

Статтею 124 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судові виклики і повідомлення здійснюються повістками про виклик і повістками-повідомленнями. Судові виклики або судове повідомлення учасників справи здійснюється: юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Копію ухвали суду від 26.01.2021 року про відкриття спрощеного позовного провадження у справі було направлено засобами зв`язку відповідачу за адресою зазначеною позивачем в адміністративному позові, яка збігається з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та була доставлена за адресою підприємства 09.02.2021 року проте не була вручена з підстав відсутності адресату за вказаною адресою.

Суд зазначає, що станом на 25.03.2021 року до суду від відповідача не надходило відзиву на позовну заяву або будь-яких інших пояснень по суті спірних правовідносин.

Статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважає за можливим розглянути та вирішити справу по суті у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Дослідивши адміністративний позов, інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено наступне.

ОСОБА_1 зареєстрована, як фізична особа-підприємець Березівською районною державною адміністрацією Одеської області 04.09.2003 року за №0405688Ф011142 про, що внесено відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за №0000413 (а.с.18-19).

05.01.2012 року відповідачем подано до Березівської МДПІ заяву про застосування до неї спрощеної системи оподаткування за ставкою 20 відсотків від розміру мінімальної заробітної плати та обрано другу (2) групу сплати єдиного податку за наступними видами діяльності: код КВЕД 52.62 - роздрібна торгівля на ринках; код КВЕД 51 - оптова торгівля (а.с.24).

Відповідно до інтегрованої картки платника податків та довідки-розрахунку про суму податкового боргу станом на 17.07.2020 року за ФОП ОСОБА_1 рахується заборгованість у загальному розмірі 6 178,09 грн.

У вищенаведену суму заборгованості увійшов зокрема борг, який виник на підставі податкових повідомлень-рішень (№ (ш/с) від 17.01.2018 року на суму 3 017, 80 грн. та № (ш/с) від 17.01.2018 року на суму 320,00 грн.), заяви ФОП ОСОБА_1 про застосування спрощеної системи оподаткування від 05.01.2012 року №704 у сумі 2830,84 грн. (при цьому як вбачається зі змісту позову заборгованість становила 3200,00 грн. проте позивачем враховано переплату у розмірі 369,16 грн.) та нарахованої пені на суму 9,45 грн.

Судом встановлено, що 19.10.2017 року головним державним інспектором відділу адміністрування податків та зборів з фізичних осіб та єдиного внеску території обслуговування Лиманської ОДПІ управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС в Одеській області Сновальчук В.М., проведено камеральну перевірку своєчасності сплати єдиного податку з фізичних осіб за період з 20.12.2016 по 30.09.2017 рік ОСОБА_1 , за результатами якої складено відповідний акт перевірки №003754/15-32-13-16/ НОМЕР_1 (а.с.20). У висновках зазначеного акту встановлено, порушення позивачем терміну сплати єдиного податку з фізичних осіб протягом строків визначених п.295.1 ст.295 розділу 14 Податкового кодексу України.

На підставі висновків вищезазначеного акту перевірки Головним управління ДФС в Одеській області (правонаступником якого є позивач) винесено податкове повідомлення-рішення № від 19.10.2017 року, яким відповідача за несплату (неперерахування) фізичною особою авансових внесків єдиного податку в сумі 6035,60 грн., зобов`язано сплатити штраф у розмірі 50%, у сумі 3017,80 грн. (а.с.21).

Також, судом встановлено, що 17.01.2018 року головним державним інспектором відділу адміністрування податків та зборів з фізичних осіб та єдиного внеску території обслуговування Лиманської ОДПІ управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС в Одеській області Сновальчук В.М., проведено камеральну перевірку своєчасності сплати єдиного податку з фізичних осіб за період з 20.10.2017 по 30.10.2017 рік ОСОБА_1 , за результатами якої складено відповідний акт перевірки №001138/15-32-13-16/ НОМЕР_1 (а.с.22). У висновках зазначеного акту встановлено, порушення позивачем терміну сплати єдиного податку з фізичних осіб протягом строків визначених п.295.1 ст.295 розділу 14 Податкового кодексу України.

На підставі висновків вищезазначеного акту перевірки Головним управління ДФС в Одеській області (правонаступником якого є позивач) винесено податкове повідомлення-рішення № від 17.01.2018 року, яким відповідача за несплату (неперерахування) фізичною особою авансових внесків єдиного податку в сумі 640,00 грн., зобов`язано сплатити штраф у розмірі 50%, у сумі 320,00 грн. (а.с.23).

Зазначені вище податкове повідомлення-рішення та акти перевірки отримані особисто ФОП ОСОБА_1 , що підтверджується її підписом на відповідному документі (акт, ППР).

Відомостей щодо оскарження вищезазначених податкових повідомлень-рішень в адміністративному або судовому порядку сторонами не надано, отже вказані грошові зобов`язання є узгодженими.

З огляду на зазначене судом встановлено, що за ФОП ОСОБА_1 рахується податкова заборгованість по єдиному податку з фізичних осіб на суму 6 178,09 грн.

Відповідачем у встановлені законодавством строки суму заборгованості сплачено не було, з огляду на що позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п. 15.1 ст. 15 Податкового кодексу України (далі - ПК України), платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно з п. 16.1.4 ст. 16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Главою 1 розділу XIV ПК України передбачено особливий порядок оподаткування суб`єктів малого підприємництва шляхом сплати єдиного податку. Спрощена система оподаткування, обліку та звітності - це особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності (п. 291.2 ст. 291 ПК України).

Порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування здійснюється відповідно до підпунктів 298.1.1 - 298.1.4 ПК України.

Так відповідно до пункту 291.3 статті 291 ПК України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Згідно пп. 298.1.1 п. 298.1 ст. 298 ПК України, для обрання або переходу на спрощену систему оподаткування суб`єкт господарювання подає до органу державної податкової служби заяву.

Відповідно до п. 293.1 ст. 293 ПК України, ставки єдиного податку встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, та у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Згідно п. 295.1. ст.295 ПК України, платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється органами державної податкової служби на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності (п. 295.2. ст. 295 ПК України).

У відповідності з п. 295.3 ст. 295 Податкового кодексу України платники єдиного податку сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

Пунктом 300.1 статті 300 ПК України передбачено, що платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до Податкового кодексу України за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.

Відповідно до пп. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 ПК України нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом.

Відповідно до пункту 75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Предметом камеральної перевірки може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

В пункті 292.1 статті 292 ПК України зазначено, що доходом платника єдиного податку для фізичної особи - підприємця - є дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті. При цьому до доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові виплати і відшкодування, доходи у вигляді бюджетних грантів, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності.

Відповідно до п.293.4 ст.293 ПК України ставка єдиного податку встановлюється для платників єдиного податку першої - третьої групи (фізичні особи - підприємці) у розмірі 15 відсотків:

1) до суми перевищення обсягу доходу, визначеного у підпунктах 1, 2 і 3 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу;

2) до доходу, отриманого від провадження діяльності, не зазначеної у реєстрі платників єдиного податку, віднесеного до першої або другої групи;

3) до доходу, отриманого при застосуванні іншого способу розрахунків, ніж зазначений у цій главі;

4) до доходу, отриманого від здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування;

5) до доходу, отриманого платниками першої або другої групи від провадження діяльності, яка не передбачена у підпунктах 1 або 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу відповідно.

Згідно п. 295.1 ст.295 ПК України платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.

Відповідно до п.122.1 ст. 21 ПК України несплата (неперерахування) або сплата (перерахування) не в повному обсязі фізичною особою - платником єдиного податку, визначеною підпунктами 1 і 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, авансових внесків єдиного податку в порядку та у строки, визначені цим Кодексом, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків ставки єдиного податку, обраної платником єдиного податку відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України).

У зв`язку із несплатою узгодженої суми грошового зобов`язання та з метою вжиття заходів щодо її погашення, Головне управління ДФС в Одеській області (правонаступником якого є позивач) на адресу відповідача направив податкову вимогу форми "ю" від 13.12.2017 року №39174-17 на суму податкового боргу 5858,09 грн. (а.с.17) про що свідчать докази направлення, які наявні в матеріалах справи.

Згідно п. 59.5 ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податків, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилась, а податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідно до вимог пп. 20.1.28 п. 20.1 ст. 20 ПК України органи державної податкової служби, окрім іншого, мають право стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених ПК України.

За приписами п. 41.2 ст. 41 Податкового кодексу України, органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.

Згідно з п.п. 95.1, 95.2, 95.3 ст. 95 ПК України податковий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

На підставі вищезазначеного та враховуючи те, що сума заборгованості відповідача по єдиному податку з фізичних осіб на суму 6 178,09 грн. є узгодженою, зазначена заборгованість платника податків підлягає стягненню з ФОП ОСОБА_1 .

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до і розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.72 та ч.1 ст.73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд керується критеріями закріпленими у ст.2 КАС України, які повною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відтак, приймаючи до уваги вищевикладене та оцінюючи наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Головного управління ДПС в Одеській області до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення з відповідача суми податкового боргу у розмірі 6 178,09 грн. є обґрунтованими, документально підтвердженими, відповідають чинному законодавству, а отже підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, оскільки вказаних витрат при розгляді справи не відбулось, підстав для розподілу судових витрат у суду немає.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 77, 192-194, 205, 241-246, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська 5, ) до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ІПН НОМЕР_1 ) - задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 суму податкової заборгованості по єдиному податку з фізичних осіб на суму 6 178,09 грн. на бюджетний рахунок UA0015594, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, код 37983953, КБК 18050400, отримувач коштів УК у Берез. Р-ні/отг м.Берез./18050400.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Іванов Е.А.