Справа № 163/2805/20
Суддя: Чишій С. С.
Дата ухвалення: 2021-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 163/2805/20
Провадження № 2-а/163/13/21
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2021 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді Чишія С.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Луцького прикордонного загону про скасування постанови у справі про адміністративне порушення,

в с т а н о в и в :

У позовній заяві ОСОБА_1 просить скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення №126516 від 01 жовтня 2020 року за ознаками ст.202 КУпАП, провадження у справі зарити.

Свої вимоги обґрунтував тим, що 30 вересня 2020 року в селі Миловань за 300 метрів від свого будинку рухався в напрямку свого поля з метою виявлення лиса. Контрольно-слідову смугу не перетинав та перебував в межах населеного пункту. В подальшому був зупинений працівниками прикордонної служби, які попросили пред`явити документ, що посвідчує особу. Оскільки він перебував неподалік свого домоволодіння, мав намір піди додому та принести документ, однак прикордонники його затримали та доставили до КПП "Ягодин". Незважаючи на пред`явлений документ, що посвідчує особу військовий квиток, який йому привіз сусід, працівники державної прикордонної служби з КПП "Ягодин" доставили його до ВПС "Рівне", де утримували до 02 жовтня 2020 року. 01 жовтня 2020 року складено протокол про адміністративне правопорушення та винесено оскаржувану постанову. У протоколі про адміністративне правопорушення, на підставі якого винесена оскаржувана постанова, вказано про наявність документу, що посвідчує особу військового квитка. Вважає, що зазначена обставина спростовує обставини, викладеній в оскаржуваній постанові і обставини щодо скоєння адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.202 КУпАП та свідчить про відсутність доказів вчинення ним адміністративного правопорушення.

15 січня 2021 року в канцелярії суду зареєстровано відзив на позовну заяву в.о. начальника Луцького прикордонного загону Явтушинського Руслана у паперовій формі з додатками до нього.

Згідно ч.3 ст.162 КАС України копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. Пунктом 2 частини 4 зазначеної статті передбачено, що до відзиву додаються документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Відповідно до ч.9 ст.79 КАС України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Доданий до відзиву супровідний лист №21/109 від 06 січня 2021 року про надіслання ОСОБА_1 копії відзиву на позовну заяву на 2 аркушах належним підтвердження надсилання даного відзиву та доданих до нього документів слугувати не може.

У зв`язку з цим відзив на позовну заяву з доданими до нього додатками братись до уваги не може, оскільки до відзиву не додано підтвердження надсилання (надання) їх копій іншому учаснику справи або того, що такі докази є у позивача або вони є публічно доступними.

Сторони в судове засідання не з`явились.

Позивач подав в канцелярію суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримання позовних вимог.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань з приводу процедури розгляду справи не подав.

З огляду на викладене суд розглянув клопотання в порядку письмового провадження відповідно до ч.9 ст.205, ч.3 ст.268 КАС України, оскільки не вбачає перешкод для такого розгляду.

Аналізом доказів по справі суд встановив такі фактичні обставини.

30 вересня 2020 року о 23:30 годині на території Рівненської ОТГ Любомльського району Волинської області в 300 метрах від державного кордону та 50 метрах за контрольно-слідовою смугою в напрямку прикордонного знаку № 1010 ОСОБА_1 затримано на термін до 3 діб з метою встановлення особи та з`ясування обставин праворушення, що стверджено протоколом про адміністративне затримання

01 жовтня 2020 року помічником начальника відділу - начальником відділення ДІПС ВПС "Рівне" складено щодо ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення ПнРУ № 126516 за ознаками ст.202 КУпАП. В протоколі зазначено, що позивач 30 вересня 2020 року о 23:30 годині в 300 метрах від лінії державного кордону України та 50 метрах за контрольно-слідовою смугою на напрямку прикордонного знаку № 1010 перебував в контрольованому прикордонному районі без документів, що посвідчують особу, чим порушив прикордонний режим, визначений п.7 Положення про прикордонний режим, затвердженого постановою КМ України від 27 липня 1998 року № 1147. В постанові також зазначено про документ, що посвідчує особу військовий квиток № НОМЕР_1 , виданий Любомльським ВК Волинської області 21 липня 2009 року.

01 жовтня 2020 року начальник відділу прикордонної служби "Рівне" Луцького прикордонного загону Бондаренко С.В. виніс оскаржувану постанову, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.202 КУпАП, відповідно до змісту протоколу ПнРУ № 126516 і накладено стягнення у вигляді 170 гривень штрафу.

Стаття 202 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за порушення прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах в`їзду-виїзду.

Пунктом 7 Положення про прикордонний режим, затвердженого постановою КМ України від 27 липня 1998 року № 1147, визначено, що громадяни України в`їжджають у прикордонну смугу та контрольований прикордонний район, перебувають, проживають або пересуваються в їх межах на підставі документів, що посвідчують їх особу.

Свої заперечення винуватості позивач обґрунтовує тим, що у протоколі про адміністративне правопорушення, на підставі якого винесена оскаржувана постанова, вказано про наявність документу, що посвідчує особу військового квитка. Тому вважає, що зазначена обставина спростовує обставини, викладеній в оскаржуваній постанові і обставини щодо скоєння адміністративного правопорушення та свідчить про відсутність доказів вчинення ним адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Статтею 2221 КУпАП встановлено, що органи Державної прикордонної служби України розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах в`їзду - виїзду, порушенням іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні і транзитного проїзду через її територію, невиконанням рішення про заборону в`їзду в Україну, порушенням порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України або виїзду з неї, а також з порушенням порядку в`їзду до району проведення антитерористичної операції або виїзду з нього (стаття 202, частина друга статті 203, стаття 2031 (щодо порушень, виявлених у пункті пропуску (пункті контролю) через державний кордон України, контрольному пункті в`їзду-виїзду або контрольованому прикордонному районі), статті 2042, 2044).

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 вересня 2013 року № 898 (далі - Інструкція), складати протоколи про адміністративні правопорушення та протоколи про адміністративні затримання за вчинення правопорушень, протидію яким відповідно до статті 2221, пункту 1 частини першої та пункту 16 частини другої статті 255 КУпАП віднесено до компетенції Держприкордонслужби, мають право: військовослужбовці та працівники Держприкордонслужби під час безпосереднього виконання ними визначених законодавством України завдань.

Пунктом 3 розділу ІІ Інструкції визначено, що від імені Держприкордонслужби розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 2221 КУпАП, та накладати адміністративні стягнення мають право: … начальники відділів прикордонної служби та їх перші заступники.

Згідно із пункту 1 розділу ІV Інструкції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення особа, уповноважена її розглядати, зобов`язана дотримуватися вимог статті 38 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення може бути накладено за вчинення правопорушень, передбачених: статтями 202, 2031, 2044 КУпАП - не пізніше ніж через два місяці з дня вчинення правопорушення.

Перелік доказів, якими доводиться вина особи у справах про адміністративні правопорушення, визначений ч.1 ст.251 КУпАП.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. … .

Частиною 1 ст.13 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" визначено, що документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру (далі - документи Реєстру), відповідно до їх функціонального призначення поділяються на:

1) документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України: паспорт громадянина України; паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну; тимчасове посвідчення громадянина України;

2) документи, що посвідчують особу та підтверджують її спеціальний статус: посвідчення водія; посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон; посвідка на постійне проживання; посвідка на тимчасове проживання; картка мігранта; посвідчення біженця; проїзний документ біженця; посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту; проїзний документ особи, якій надано додатковий захист.

З огляду на встановлені фактичні обставини та положення законодавства суд вважає, що на час досліджуваних подій позивач пересувався в контрольованому прикордонному районі без документів, які посвідчують його особу, що ним не заперечується, а військовий квиток не є документом, що посвідчує особу відповідно до Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус". До того ж і військового квитка під час пересування в контрольованому прикордонному районі при собі позивач не мав. Той факт, що квиток був вказаний в протоколі про адміністративне правопорушення, не впливає на висновок про вчинене позивачем порушення, оскільки за змістом позивача документ був наданий після адміністративного затримання позивача і був використаний для ідентифікації його особи під час провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Згідно із ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, на підставі викладеного суд приходить до висновку, що відповідач під час розгляду адміністративної справи та винесенні оскаржуваної постанови діяв в межах повноважень та на підставі закону; стягнення накладено в межах санкцій статті, за якою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності; доказів, які спростовують факт наявності адміністративного правопорушення, та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, передбачену ст.202 КУпАП, позивачем у межах розгляду зазначеної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено; оскаржувана постанова містить відомості передбачені ст.283 КУпАП.

Отже, по справі встановлено, що під час винесення оскаржуваної постанови і накладення на позивача адміністративного стягнення суб`єкт владних повноважень діяв на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, відтак заявлені позивачем вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Згідно п.1 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

У зв`язку з наведеним суд вважає, що підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись ст.ст.242-247, 286 КАС України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Луцького прикордонного загону про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення № 126516 від 01 жовтня 2020 року відмовити за безпідставністю заявлених вимог.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення через Любомльський районний суд.

Ім`я позивача ОСОБА_1 ; місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Ім`я відповідача Луцький прикордонний загін; місце знаходження вулиця Стрілецька, 6, місто Луцьк, .

Головуючий: суддя С.С.Чишій