Справа № 640/22448/20
Суддя: Шурко Олег Іванович
Дата ухвалення: 2021-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

25 березня 2021 року м. Київ

Суддя Шостого апеляційного адміністративного суду Шурко О.І., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Степанюка А.Г. у справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Солом`янського району міста Києва, ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Відділу державної виконавчої служби Солом`янського району міста Києва , ОСОБА_2 про:

- розгляд питання щодо застосування у даний час щомісячно аліментів з розрахунку 340 манат відповідно до курсу валют 183,26 Євро по відношенню до курсу гривні (1 манат 0,539 Євро), починаючи з 27.10.2009 року до досягнення двома дітьми 18 років;

- стягнення з Відповідача-1 моральної шкоди в сумі 45 000 Євро та аліментів у розмірі 183,26 Євро з 27.10.2009 року до досягнення двома дітьми 18 років на суму 30 879,31 Євро, а також витрат, пов`язаних із цією справою.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.10.2020 року відмовлено у відкритті провадження у справі та роз`яснено, що справа підлягає розгляду загальними судами у порядку цивільного судочинства.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить задовольнити позов та прийняти судове рішення: "про неможливі визначення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 жовтня 2020 р. "Про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі" №640/22448/20 до іншій справі про стягнення щомісячний аліментів не 150 манат, а з розрахунку 340 манат, тобто 183,26 Євро по відношенню до курсу гривнею, починаючи з 27.10.2009 р. до досягнення двох дітей 18 років, з Відділу Державної Виконавчої Служби Солом`янського району м. Києва аліментів 30 879,31 Євро і штрафу 15 439,65 Євро, всього 46 318,96 Євро по відношенню до курсу гривнею на момент сплати і доручити про одноразову виплату стягнутої суми збитку передбаченому законом за рахунок держави.".

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.02.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, оскільки остання не відповідала вимогам ст. ст. 295, 296 КАС України, а саме - її подано з пропуском п`ятнадцятиденного строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції, в апеляційній скарзі не зазначено вимоги особи, яка подає скаргу, до суду апеляційної інстанції.

На адресу суду апеляційної інстанції 19.03.2021 року засобами електронного поштового зв`язку від Позивача надійшли заперечення на ухвалу від 04.02.2021 року про залишення апеляційної скарги без руху, в яких, зокрема, містилося прохання відмовитися від судді, у провадженні якого перебуває апеляційна скарга ОСОБА_1 , та передати її на розгляд іншим суддям для об`єктивного, повного, всебічного та ефективного розгляду апеляційної скарги.

Викладене, з урахуванням того, що ухвала від 04.02.2021 року про залишення апеляційної скарги без руху постановлена суддею-доповідачем одноособово, дає підстави вважати, що останньому було заявлено відвід у цій справі.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2021 року визнано необґрунтованим відвід складу суду у даній справі. Передано справу №640/22448/20 для визначення за допомогою автоматизованої системи документообігу суду судді, що вирішуватиме питання про відвід.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.03.2021 для вирішення вказаного питання визначено суддю - Шурко О.І.

Перевіривши матеріали справи та доводи ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Степанюка А.Г., приходжу до висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 8 ст. 40 КАС України вирішення питання про відвід здійснюється в порядку письмового провадження.

Підстави для відводу судді визначені ст. 36 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 цієї статті суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Статтею 37 КАС України передбачено, що суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді першої інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому її розгляді у першій інстанції після скасування попередніх рішення, постанови або ухвали про закриття провадження в адміністративній справі.

Суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї самої справи в судах першої і касаційної інстанцій, а також у новому її розгляді після скасування постанови або ухвали суду апеляційної інстанції.

Суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї самої справи в судах першої і апеляційної інстанцій, а також у новому її розгляді після скасування постанови або ухвали суду касаційної інстанції.

Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення, крім випадку, коли проведення врегулювання спору за участю судді було ініційовано суддею, але до закінчення встановленого судом в ухвалі про відкриття провадження у справі строку сторона заперечила проти його проведення.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасоване судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду, винесеного за результатами нового розгляду цієї справи.

Суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами у цій адміністративній справі. Положення цієї частини не застосовуються у випадку розгляду заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами з підстав, визначених пунктом 3 частини п`ятої статті 361 цього Кодексу, Великою Палатою Верховного Суду.

Частиною 3 статті 39 КАС України установлено, що відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність судді презумується, поки не надано доказів протилежного.

Об`єктивний підхід стосується надання судом необхідних гарантій для відсутності можливості будь-якого правомірного сумніву щодо безсторонності і незалежності суду.

Із практики Європейського суду з прав людини вбачається, що важливим питанням є питання довіри, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві.

У рішенні "Газета-Центр проти України" від 15 липня 2010 року Європейський суд з прав людини, встановлюючи порушення принципу безсторонності, зазначив, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. Навіть зовнішні прояви можуть бути важливими або, іншими словами, "правосуддя має не тільки чинитись, також має бути видно, що воно чиниться".

Також, щодо об`єктивної неупередженості зазначено у справі «Фей проти Австрії». Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (Рішення ЄСПЛ у справі «Мироненко і Мартенко проти України», «Олександр Волков проти України»).

Як вбачається із змісту заперечень на ухвалу від 04.02.2021 року, в якості підстав для відводу судді-доповідача ОСОБА_1 фактично визначає свою незгоду з процесуальними діями та ухвалою суду у справі №640/22448/20.

Разом з тим, наведені доводи, не можуть бути свідченням існування об`єктивних обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді з огляду на те, що відповідно до ч. 4 ст. 36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Будь-яких доказів, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість судді-доповідача Степанюка А.Г. в результаті розгляду даної справи, або наявність обставин, які викликають сумнів у їх неупередженості при розгляді даної справи, з матеріалів справи та доводів заяви про відвід не вбачається.

Проаналізувавши доводи та мотиви ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність визначених процесуальним законом підстав для відводу судді-доповідача Степанюка А.Г. у цій справі, оскільки заява не містить посилань на обставини, які за суб`єктивними чи об`єктивними критеріями виключають можливість участі судді у розгляді цієї справи, відповідно до статей 36, 37 КАС України.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що заявлений відвід є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40, 243, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Степанюка А.Г. - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Шурко О.І.