Справа № 640/19078/18
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2021-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року м. Київ №640/19078/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Костенка Д.А., розглянув-ши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністра-тивну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень, визнання протиправною бездіяльності і зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві та Державної податкової інспекції у Солом`янському районі Головного управління ДФС у м. Києві, в якому, з урахуванням усунення недоліків позовної заяви, просить:

1) визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення від 07.12.2016 №, №, №;

2) визнати протиправною бездіяльність щодо неподання органу казначейства висновку про повернення позивачу надміру сплачених сум грошових зобов`язань;

3) зобов`язати подати до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві висновок про повернення позивачу надміру сплачену суму грошових зобов`язань в розмірі 22317,48 грн.

Ухвалою суду від 30.06.2020 замінено відповідачів на їх процесуального правонаступ-ника - Головне управління ДПС у м. Києві.

Підставами позовних вимог зазначено наступне: позивач не отримувала повідомлень про проведення податкової перевірки, тому вважає, що перевірка проведена з порушенням вимог ст. 79 ПК України; наказ про проведення перевірки прийнято 19.09.2016, на конверті штамп відправки - 20.09.2016, перевірка проведена з 10.10.2016 по 17.10.2016, в акті перевірки зазначено про те, що станом на 24.10.2016 повідомлення про вручення не повернулось, у зв`язку з чим позивач стверджує про порушення контролюючим органом вимог ст. 42 і п. 79.2 ст. 79 ПК України; податкові повідомлення-рішення є відкликаними згідно з пп. 60.1.1 п. 60.1 ст. 60 ПК України, оскільки позивач 18.11.2016 самостійно сплатила податок у сумі 10003,85 грн. і військовий збір у сумі 3001,16 грн.; позивач сплатила 36793 грн. податкових платежів внаслідок отримання частини квартири у спадщину, з яких, на її думку, фактично підлягали сплаті лише 14475,52 грн., у зв`язку з чим надміру сплачені кошти у розмірі 22317,48 грн. підлягають поверненню позивачу; позивач звернулась із заявою про повернення надміру сплачених податків і зборів, у відповідь на яку отримала відписку про відсутність переплати.

Відповідачі відзив чи інші заяви (клопотання) з процесуальних підстав не подали, причин неподання суду не повідомили. Копія ухвали суду про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками отримано відповідачами 25.03.2019 і 26.03.2019, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення 035 від 25.03.2019 та розпискою представника Головного управління ДФС у м. Києві від 26.03.2019 на звороті ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Клопотання позивача про розгляд справи за правилами загального позовного прова-дження у зв`язку із складністю справи та про призначення судового засідання у справі залишені судом без задоволення, зважаючи на те, що дана справа не відноситься до категорії тих, які розглядаються виключно за правилами загального позовного провадження (ч. 4 ст. 12 КАС України), наведені позивачем підстави позову є зрозумілими для надання їм належної правової оцінки та не потребують додаткового пояснення, встановлення обставин справи не потребує проведення експертизи чи заслуховування свідків.

1. Розглядаючи вимоги про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень, суд зважає на таке.

Судом встановлено, що Державною податковою інспекцією у Солом`янському районі Головного управління ДФС у м. Києві у період з 10.10.2016 по 17.10.2016 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань дотримання позивачем вимог податкового законодавства за 2015р., за результатами якої складено акт від 24.10.2016 №12604/26-58-13-06-17-.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, п. 164.2 ст. 164, п.п. 179.1, 179.7 ст. 179, п.16-1 підрозд. 10 розд. ХХ ПК України, а саме не подання декларації про майновий стан і доходи за 2015р. і не сплата податку з доходів у сумі 10003,85 грн. та військового збору у сумі 3001,16 грн.

На підставі даного акта Державною податковою інспекцією у Солом`янському районі Головного управління ДФС у м. Києві винесено наступні податкові повідомлення-рішення від 07.12.2016:

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку з доходів фізичних осіб на 12504,81 грн. (у т.ч.: податкове зобов`язання - 10003,85 грн., штраф - 2500,96 грн.);

- №, яким на позивача накладено штраф у сумі 170 грн.;

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на 3751,45 грн. (у т.ч.: податкове зобов`язання - 3001,16 грн., штраф - 750,29 грн.).

Позивач не погоджується із вказаними рішеннями, вважаючи перевірку неправомір-ною, при проведенні якої контролюючий орган порушив вимоги ст.ст. 42, 79 ПК України. адже позивач не була належним чином повідомлена про її проведення.

Суд вважає доводи позивача помилковими і відхиляє їх з огляду на наступне.

Згідно з п. 79.1 ст. 79 ПК України (тут і надалі у редакції, чинній на час проведення перевірки позивача у жовтні 2016р.) документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу.

Згідно з п. 79.2 ст. 79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Згідно з п. 42.2 ст. 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Як зазначено в акті і не заперечувалось позивачем, документальна позапланова невиїзна перевірка позивача проведена у зв`язку з неподанням нею декларації про майновий стан і доходи за 2015р., що відповідає пп. 78.1.2 п. 78.1 ст. 78 ПК України, згідно з яким документальна позапланова перевірка здійснюється у разі неподання платником податків в установлений законом строк податкової декларації <...>, якщо їх подання передбачено законом.

У справі наявні копії наказу керівника Державної податкової інспекції у Солом`ян-ському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 19.09.2016 №537 і письмового повідомлення від 19.09.2016 №519/П/26-58-13-06-11 про проведення позапланової невиїзної перевірки позивача (а.с. 50, 51), що відповідає вимогам п. 79.1 ст. 79 ПК України.

Як зазначено в акті, копія наказу про проведення перевірки та письмове повідомлення надіслано на податкову адресу позивача й станом на дату написання акта перевірки повідом-лення про вручення не повернулось.

У справі наявна копія поштового конверту №820 (а.с. 58, 59), що підтвер-джує надсилання рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу позивача надсилались копія наказу і письмове повідомлення. Як вбачається з відбитку календарного штемпелю, поштове відправлення здано на пошту 20.09.2016. Згідно довідки пошти від 22.10.2016 поштове відправлення повернулось без вручення адресату у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Копія вказаного поштового конверту підтверджує виконання відповідачем вимог п. 42.2 ст. 42 і п. 79.2 ст. 79 ПК України, необхідних для проведення позапланової невиїзної перевірки позивача, а саме надіслання позивачу рекомендованим листом із повідомленням про вручення копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки і письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Отже, судом встановлено додержання відповідачем вимог ст.ст. 42, 79 ПК України. Натомість доводи позивача про їх порушення відповідачем не відповідають змісту цих норм і дослідженим судом у справі доказам.

Так, доводи позивача обґрунтовані посиланням у позовній заяві на редакцію п. 42.2 ст. 42 і п. 79.2 ст. 79 ПК України із змінами, внесеними Законом України №1797-VIII від 21.12.2016, тобто на норми, яких не існувало на час проведення перевірки позивача у жовтні 2016р., тому такі норми не можуть застосовуватись до спірних правовідносин.

Щодо невручення поштового відправлення позивачу, то дана обставина не впливає на вирішення справи, оскільки не спростовує виконання відповідачем вимог п. 42.2 ст. 42 і п. 79.2 ст. 79 ПК України. На час проведення перевірки позивача податкове законодавство не встановлювало заборони на проведення документальної позапланової невиїзної перевірки у разі невручення поштового відправлення з незалежних від контролюючого органу причин. При цьому суд зауважує, що поштове відправлення повернулось без вручення позивачу саме з незалежних від відповідача причин - у зв`язку із закінченням терміну зберігання згідно довідки пошти від 22.10.2016.

Щодо відсутності даних про поштове відправлення на веб-сайті Укрпошти, то, як зазначено на цьому ж сайті, інформація про наявність та стан пересилання поштових відправлень зберігається в системі протягом 6 місяців з моменту реєстрації. Вочевидь, на час звернення до суду з даним позовом (2018р.), інформація про наявність та стан поштового відправлення, здійсненого у вересні, жовтні 2016р., на веб-сайті Укрпошти не збереглась.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про помилковість доводів позивача про допущення контролюючим органом порушень при проведенні перевірки позивача та про неправомірне проведення контролюючим органом перевірки позивача, тому такі доводи не можуть бути підставою для визнання протиправними і скасування прийнятих за наслідками перевірки податкових повідомлень-рішень і відхиляються судом.

Позивач не погоджується з податковими повідомленнями-рішеннями, стверджуючи про те, що 17.11.2016 нею подано декларацію, а 18.11.2016 - сплачено 10003,85 грн. податку на доходи фізичних осіб та 3001,16 грн. військового збору, тому податкові повідомлення-рішення відповідно до пп. 60.1.1 п. 60.1 ст. 60 ПК України вважаються відкликаними.

Суд вважає такі доводи помилковими, з огляду на наступне.

Відповідно до пп. 60.1.1 п. 60.1 ст. 60 ПК України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення.

Судом встановлено, що 17.11.2016 позивач подала до Державної податкової інспекції у Солом`янському районі Головного управління ДФС у м. Києві декларацію про майновий стан і доходи за 2015р. (вх. №), в якій вказала до сплати податок на доходи фізичних осіб у сумі 10003,85 грн. і військовий збір у сумі 3001,16 грн. (а.с. 22, 23).

Позивач сплатила вказані суми 18.11.2016, що підтверджується копіями квитанцій від 18.11.2016 №411820013 про сплату податку з доходів у сумі 10003,85 грн. (а.с. 24) та №411820015 про сплату військового збору у сумі 3001,16 грн. (а.с. 25).

Отже, судом встановлено, що позивачем самостійно сплачено узгоджені суми податку і збору, зазначені нею у податковій декларації. Проте, до погашення грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених в оскаржуваних повідомлення-рішеннях, дана сплата не має відношення, адже станом на 18.11.2016 оскаржувані рішення не були винесені, а відтак не могли бути погашені.

Оскільки вищевказані суми коштів перераховані позивачем у рахунок сплати задекла-рованих нею зобов`язань, а не визначених контролюючим органом в оскаржуваних рішеннях, то підстав вважати їх відкликаними з 18.11.2016 немає. Крім того, оскаржуваними рішеннями визначено позивачу штрафні санкції, про сплату яких 18.11.2016 позивач не зазначала і доказів чого не надала.

Інших підстав для визнання протиправними і скасування оспорюваних податкових повідомлень-рішень позивачем не наведено.

Оцінюючи правомірність податкових повідомлень-рішень по суті спірного грошового нарахування, суд зазначає наступне.

Згідно з копіями оскаржуваних податкових повідомлень-рішень правовими підставами для нарахування спірних грошових зобов`язань вказано пп.пп. 54.3.2, 54.3.3 п. 54.3 ст. 54, п. 120.1 ст. 120, п. 123.1 ст. 123 ПК України.

Відповідно до п. 54.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань <...> передбачених цим Кодексом або іншим законо-давством, якщо:

- дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках (пп. 54.3.2);

- згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нараху-вання сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган (пп. 54.3.3).

Відповідно до п. 120.1 ст. 120 ПК України неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Відповідно до п. 123.1 ст. 123 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостій-но визначає суму податкового зобов`язання платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Згідно з актом перевіркою встановлено, що позивач, отримавши у 2015р. дохід у сумі 200077 грн., внаслідок прийняття спадщини, не подала декларацію про майновий стан і доходи за 2015р. і не сплатила податок з доходів у сумі 10003,85 грн. та військовий збір у сумі 3001,16 грн., чим порушено пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, п. 164.2 ст. 164, п.п. 179.1, 179.7 ст. 179, п.16-1 підрозд. 10 розд. ХХ ПК України.

Згідно з пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 ПК України (тут і надалі у редакції, чинній на час проведення перевірки) податкові декларації за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб, подаються до 1 травня року, що настає за звітним.

Згідно з п.п. 179.1, 179.7 ст. 179 ПК України платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу. Фізична особа зобов`язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.

Згідно з пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163, пп. 164.2.10 п. 164. 2 ст. 164 ПК України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, до якого включаються дохід у вигляді вартості успадкованого чи отриманого у дарунок майна у межах, що оподатковується згідно з цим розділом.

Згідно з п. 167.2 ст. 167, пп. 174.2.2 п. 174.2 ст. 174 ПК України об`єкт спадщини, що успадковується спадкоємцями, які не є членами сім`ї спадкодавця першого ступеня споріднення, оподатковується за ставкою 5 відсотків бази оподаткування.

Відповідно до пп.пп. 1.1-1.3 п. 16-1 підрозд. 10 розділу ХХ ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір, об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу, за ставкою 1,5 відсотка.

Отже, внаслідок успадкування позивачем, яка не є членом сім`ї спадкодавця першого ступеня споріднення, об`єкта оподаткування вартістю 200077 грн., остання зобов`язана була до 01.05.2016 подати декларацію про майновий стан і доходи та сплатити до 01.08.2016 податок з доходів у розмірі 10003,85 грн. та військовий збір у розмірі 3001,16 грн.

Позивач не надала до суду доказів подання нею до 01.05.2016 податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015р. та доказів сплати до 01.08.2016 податку з доходів у сумі 10003,85 грн. і військового збору у сумі 3001,16 грн. Як встановлено судом, позивач подала декларацію 17.11.2016, а вказані суми податкових зобов`язань з податку з доходів і військо-вого збору сплатила 18.11.2016, тобто після проведення перевірки.

За таких обставин у відповідача були підстави, передбачені пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54, п. 120.1 ст. 120 ПК України, для накладення на позивача штрафу у розмірі 170 грн. за неподання (несвоєчасне подання) декларації про майновий стан і доходи за 2015р.

Отже, податкове повідомлення-рішення від 07.12.2016 № винесено на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені ПК України. Інших порушень вимог податкового законодавства і прав позивача, які відповідно до ст. 2 КАС України, є підставою для визнання рішення суб`єкта владних повноважень протиправним позивачем не наведено, а судом таких не встановлено, тому у задоволенні вимоги про визнання протиправним і скасування вказаного рішення слід відмовити.

Щодо податкових повідомлень-рішень від 07.12.2016 № і №, то судом встановлено відсутність у відповідача підстав, передбачених пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 ПК України, для нарахування спірних сум податку з доходів і військового збору, оскільки відсутня необхідна для застосування даного припису правова передумова - наявність поданої платником податків податкової декларації, за результатами перевірки якої встановлено заниження податкових зобов`язань.

Суд нагадує, що перевірка проведена саме у зв`язку з неподанням позивачем подат-кової декларації за звітний період, протягом якого у неї виник об`єкт оподаткування. У цьому випадку правовою підставою для нарахування грошових зобов`язань був пп. 54.3.1 п. 54.3 ст. 54 ПК України, який відповідач не застосував.

Отже, податкові повідомлення-рішення від 07.12.2016 № і № винесені у межах повноважень та у спосіб, що визначені ПК України, але з помилкової правової підстави.

Зважаючи на це і на те, що станом на 07.12.2016 позивачем сплачено відповідні суми податку з доходів і військового збору, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання вказаних податкових повідомлень-рішень протиправними і їх скасування.

Підсумовуючи вищевикладене, вимоги позивача про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень підлягають частковому задоволенню, хоча й з інших підстав, ніж наведені позивачем.

2. Розглядаючи вимогу про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо неподання органу казначейства висновку про повернення позивачу надміру сплачених сум грошових зобов`язань, суд зважає на таке.

Позивач зазначає про наступні факти сплати коштів згідно з квитанціями:

- від 18.11.2016 №411820013 на суму 10003,85 грн. і №411820015 на суму 3001,16 грн.;

- від 20.02.2018 № на суму 300,12 грн. і № на суму 1000,39 грн.;

- від 07.06.2018 № на суму 13969,46 грн. + 111,76 грн. (комісія) і № на суму 4139,84 грн. + 33,12 грн. (комісія);

- від 15.06.2018 № на суму 3370,96 грн. + 26,97 грн. (комісія) і № на суму 1007,22 грн. + 8,06 грн. (комісія).

Позивач зазначає, що загалом сплатила 36793 грн., з яких підлягало сплаті 14475,52 грн. (10003,85 грн. + 1000,39 грн. + 170 грн. + 3001,16 грн. + 300,12 грн.), тому різниця у розмірі 22317,48 грн. підлягала поверненню.

Судом встановлено, що позивач звернулась до Головного управління ДФС у м. Києві із заявою від 19.07.2018, в якій на підставі ст. 43 ПК України просила повернути надміру сплачені кошти у сумі 22317,48 грн. (а.с. 82-84). До заяви додала вищевказані квитанції.

Листом Головного управління ДФС у м. Києві від 10.08.2018 №39715/П/26-15-13-04-20 повідомлено про відсутність підстав для повернення коштів, оскільки, станом на дату надання відповіді, відповідно до інтегрованих карток з податку на доходи фізичних осіб та військового збору факт переплати відсутній.

Як визначено у пп. 14.1.115 п. 14.1 ст. 14 ПК України надміру сплачені грошові зобов`язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Відповідно до ст. 43 ПК України (у редакції, чинній на час подання і розгляду заяви позивача) помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу (п. 43.1).

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків (п. 43.2).

Обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми (п. 43.3).

Платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку (п. 43.4).

Контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для вико-нання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету (п. 43.5).

Повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані (п. 43.6).

Судом встановлено, що кошти у сумах 10003,85 грн. і 3001,16 грн. сплачені позивачем згідно з квитанціями від 18.11.2016 №411820013 і №411820015 для погашення самостійно узгоджених податкових зобов`язань, визначених у поданій 17.11.2016 декларації про майновий стан і доходи за 2015р., тому такі кошти не є надмірно сплаченими, що позивачем не заперечується.

Кошти у сумах 300,12 грн. і 1000,39 грн. сплачені позивачем згідно з квитанціями від 20.02.2018 № і № (а.с. 35, 36) для погашення штрафних санкцій, визначених контролюючим органом у податкових повідомленнях рішеннях від 06.02.2018 № і № (а.с. 32, 33). Вказані повідомлення-рішення не оскаржувались позивачем, тому такі кошти не є надмірно сплаченими, що позивачем не заперечується.

Кошти у сумах 14081,22 (у т.ч. 111,76 грн. комісія) і 4172,96 грн. (у т.ч. 33,12 грн. комісія) сплачені позивачем згідно квитанціями від 07.06.2018 № і № (а.с. 80) за результатами перевірки, оформленої актом від 24.10.2016 №12604/26-58-13-06-17-. Вказані кошти не є надмірно сплаченими, оскільки обов`язок щодо їх сплати визначений у податкових повідомленнях-рішеннях від 07.12.2016 і п. 57.3 ст. 57 ПК України.

Згідно з п. 57.4 ст. 57 ПК України пеня та штрафні санкції, нараховані на суму грошового зобов`язання (її частку), скасовану за результатами адміністративного чи судового оскарження, також підлягають скасуванню, а якщо такі пеня та санкції були сплачені, вони підлягають зарахуванню в рахунок погашення податкового боргу, грошових зобов`язань або поверненню в порядку, встановленому статтею 43 цього Кодексу.

Згідно з пп. 60.1.4 п. 60.1, п. 60.5 ст. 60 ПК України у день набрання законної сили рішенням суду, яким скасовано податкове повідомлення-рішення, останнє вважається від-кликаним.

У даній справі рішення суду про скасування податкових повідомлень-рішень від 07.12.2016 № і №, які є предметом оскарження, не набрало законної сили, тому підстав вважати вказані рішення відкликаними, а сплачені позивачем суми грошових зобов`язань, штрафних санкцій і пені надмірно сплаченими немає.

З цих же мотивів та згідно із п. 57.4 ст. 57 ПК України не є надмірно сплаченими кошти у сумах 3397,93 грн. (у т.ч. 26,97 грн. комісія) і 1015,28 грн. (у т.ч. 8,06 грн. комісія), сплачених позивачем у зв`язку з несвоєчасною сплатою грошових зобов`язань, нарахованих податковими повідомленнями-рішеннями від 07.12.2016 за результатами перевірки, оформленої актом від 24.10.2016 №12604/26-58-13-06-17-.

Крім того, позивач безпідставно заявляє про повернення з бюджету сум комісії, які не є податками чи зборами і сплачені позивачем самостійно на користь банківської установи за проведення операції з перерахування коштів.

Як вбачається із встановлених судом обставин і наведених законодавчих положень, відповідач не допустив бездіяльності щодо розгляду заяви позивача, відповідь на яку була надана листом від 10.08.2018. Також відповідач не допустив бездіяльності й щодо складення висновку про повернення коштів з бюджету, оскільки правових підстав для вчинення таких дій не було, позаяк на дату подання і розгляду заяви позивача, а також на час розгляду справи судом стверджувана позивачем переплата відсутня.

Отже, вимога про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо неподання органу казначейства висновку про повернення позивачу надміру сплачених сум грошових зобов`язань є безпідставною і задоволенню не підлягає.

3. Розглядаючи вимогу про зобов`язання відповідача подати до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві висновок про повернення позивачу надміру сплачену суму грошових зобов`язань в розмірі 22317,48 грн., суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, зважаючи на відсутність протиправної бездіяльності відповідача щодо розгляду цього питання та відсутність такої переплати, про що судом зазначено вище.

З огляду на часткове задоволення позову та згідно з ст. 139 КАС України сплачений позивачем згідно з квитанціями від 13.11.2018 №68085 на суму 704,80 грн., №68119 на суму 704,80 грн., №68120 на суму 704,80 грн. судовий збір у загальному розмірі 2114,40 грн. підлягає стягненню на її користь з бюджетних асигнувань відповідача у розмірі 697,51 грн., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 90, 139, 241-246 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Задовольнити позов ОСОБА_1 частково.

2. Визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Солом`янському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 07.12.2016 № і №.

3. Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову в іншій частині.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 697,51 грн. (шістсот дев`яносто сім гривень 51 копійка) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві.

Позивач: ОСОБА_1 ;

АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Головне управління ДПС у м. Києві;

04116, м. Київ, Шолуденка, 33/19, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст.ст. 293-297 КАС України. Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення рішення.

Дата рішення є днем складення його у повному обсязі.

Суддя Д.А. Костенко