Справа № 600/2571/20-а
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2021-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/2571/20-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Маренич Ігор Володимирович

Суддя-доповідач - Мацький Є.М.

25 березня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Сушка О.О. Залімського І. Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 28 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки у Чернівецькій області, державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. В листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову посадової особи Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно - господарського штрафу 199678 СЕ від 16.11.2020 р. до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 .

2. Позивач вважає дану постанову протиправною, оскільки така прийнята в результаті габаритно-вагового контролю, здійсненого з порушенням встановленого чинним законодавством порядку. На думку позивача, оскаржувана постанова ґрунтується на недійсних результатах габаритно-вагового контролю щодо сипучого вантажу, який перевозився водієм.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

3. Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 28 січня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

4. Апелянт ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

5. В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначає про протиправність спірної постанови як такої, що складена відповідачем із порушенням норм діючого законодавства, адже відповідачем не враховано, що автопоїздом здійснювалося перевезення сипучого вантажу (щебеню) для здійснення вимірювань навантаження для якого відсутня методика.

6. Окрім того звертає увагу, що за результатами повторного заїзду всі показники відповідали нормативам.

ІІ. ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

7. Судом встановлено, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстрований як фізична особа-підприємець 05.01.2018р., основний вид економічної діяльності 23.61 Виготовлення виробів із бетону для будівництва (а.с.10).

8. На підставі свідоцтв про державну реєстрацію транспортних засобів НОМЕР_2 , CХМ 350 897 в користуванні позивача знаходяться транспортні засоби: сідловий тягач марки "МАN", р/н НОМЕР_3 та напівпричіп самоскид - марки "Schmitz Ski24", р/н НОМЕР_4 (а.с.12).

9. 16.09.2020 року, в процесі здійснення підприємницької діяльності позивача, вказаний автопоїзд (тягач та напівпричеп) був навантажений в с.Малинівка (Вінницька область) щебенем та рухався по автодорозі (А/Д) М12 в напрямку м.Чернівці під керуванням водія (експедитора) ОСОБА_2 , що підтверджується товаро-транспортною накладною №11 від 16.09.2020 року. Згідно вказаної ТТН маса брутто - 25,4 т (а.с.13).

10. Того ж дня за місцем розташування пункту габаритно-вагового контролю на ділянці А/Д М12, 320 км (с.Бохни, Хмельницька область) о 19:10год. посадовими особами Укртрансбезпеки було проведено габаритно-ваговий контроль автопоїзда.

11. Згідно з квитанцією від 16.09.2020 року, час 19:10, наявною в матеріалах справи, в ході контролю встановлено, що навантаження на передню вісь вказаного автопоїзду складає 6850кг, середню вісь - 9300кг, задню строєну вісь - 23600кг, загальна маса автопоїзду - 39750кг (а.с.14).

12. Згідно з квитанцією від 16.09.2020 року, час 21:05, наявною в матеріалах справи, складеною в ході перезаїзду, навантаження на передню вісь вказаного автопоїзду зазначено 6900кг, середню вісь - 10500кг, задню строєну вісь - 22000кг, загальна маса автопоїзду - 39400кг (а.с.14).

13. За наслідками габаритно-вагового контролю складено:

- довідку №028706 від 16.09.2020 року про результати здійснення габаритно-вагового контролю вказаного автопоїзду, у якій зазначено, що повна маса транспортного засобу становить 39750 тонн (а.с.17);

- акт №032466 від 16.09.2020 року про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, у якому зазначено, що повна маса нормативно допустима - 40000кг, фактична 39750кг; осьові навантаження нормативно допустимі, тонн: 11.00/11.00/22.00 / та фактичне: 6850/ 9300/23600 (а.с.18).

14. Також складено розрахунок №466 від 16.09.2020р. плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування згідно ТТН від 16.09.2020 року, у якому визначено, що фактичні вагові та (або) габаритні параметри ТЗ автопоїзду у складі "МАN", р/н НОМЕР_3 та "Schmitz Ski24", р/н НОМЕР_4 , становить 23600 кг, всього до сплати, розрахованої відповідно до затвердженої формули (з урахуванням норм пункту 31-1 постанови КМУ №879 від 27.06.2007 року - 16 євро (а.с.19).

15. 16.09.2020 року державними інспекторами Укртрансбезпеки було складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, згідно змісту якого під час перевірки 16.09.2020 року о 19:10 год., в місці перевірки А/Д М-12, 320 км, здійсненої на підставі направлення на перевірку від 14.09.2020 року №003951, транспортного засобу "МАN", р/н НОМЕР_3 , виявлено порушення п.22.5 ПДР України, а саме при перевезенні вантажу з с.Малинівка до м.Чернівці згідно накладної від 16.09.2020р., на час перевірки, виявлено, що навантаження на строєну вісь становить 23600 кг, при дозволеній масі 22000кг. Також виявлено порушення, відповідальність за які передбачена абз.14 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу (а.с.21).

16. Згідно повідомлення Управління Укртрансбезпеки у Чернівецькій області від 27.10.2020 року, ОСОБА_1 викликано на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, йому повідомлено, що у випадку неявки справу буде розглянуто без його участі (а.с.21).

17. В.о. заступника начальника Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Ольгою Том`юк 16.11.2020 року винесено постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу №1996678 СЕ від 16.11.2020 року, згідно з якою, розглянувши справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт ОСОБА_1 , ураховуючи те, що водієм ОСОБА_2 16.09.2020 року (акт 234573) Хмельницька обл. А/Д М-12, 320 км. допущено порушення вимог Закону України «Про автомобільйий транспорт», відповідальність за яке передбачена абз.14 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», постановлено стягнути з ОСОБА_1 адміністративно-господарський штраф у сумі 8500 гривень (а.с.20).

ІІІ. ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

18. Правова позиція апелянта зазначена в пунктах 4-6 цього рішення.

19. Відповідачі правом подання відзиву не скористались.

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

20. Положеннями ч. 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

21.Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулюються Законом України "Про автомобільний транспорт" №2344-ІІІ від 05.04.2001 року (далі - Закон №2344-ІІІ).

22. Відповідно до абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

23. Згідно зі ст. 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, які здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України, у тому числі - габаритно-ваговий контроль транспортних засобів.

24. Державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю, в тому числі, шляхом проведення рейдових перевірок.

25. Відповідно до ст. 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті.

26. Згідно з п. 14 Порядку № 1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

27. Пунктом 16 Порядку № 1567 визначено, що рейдова перевірка проводиться групою посадових осіб Укртрансбезпеки у кількості не менш як дві особи.

28. Габаритно-ваговий контроль проводиться однією посадовою особою Укртрансбезпеки у разі залучення до рейдової перевірки посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Укртрансбезпеки та власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю, а також посадових осіб органу місцевого самоврядування та/або місцевої держадміністрації.

29. Відповідно до п. 20 Порядку № 1567 виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

30. Згідно з п. 21 Порядку № 1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

31. Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).

32. Пунктом 25 Порядку № 1567 передбачено, що у разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадові особи, що провели перевірку, роблять про це запис.

33. Відповідно до п. 25 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

34. Пунктами 26-27 Порядку № 1567 передбачено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

35. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

VІ. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

36. Відмовляючи в задоволенні позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, доведено факт порушення позивачем вимог Закону України "Про автомобільний транспорт" та наявність підстав для застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу.

37. Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

38. Відповідно до ст.6 ЗУ "Про автомобільний транспорт" Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

39. Згідно з ст.33 ЗУ "Про автомобільні дороги" рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

40. Відповідно до ст.48 ЗУ "Про автомобільний транспорт" автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

41. У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов`язковими документами також є: для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг; для водія свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації.

42. Згідно з ч.8 ст.53 ЗУ "Про автомобільний транспорт" водії транспортних засобів, що належать резидентам або нерезидентам України, зобов`язані допускати до перевірки тахографів посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, надавати їм реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти, а також, у разі якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздруковувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв.

43. Як передбачено ст.60 ЗУ "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за: надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

44. У п.16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 30.03.1994 № 198 визначено, що перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об`єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначені окремими актами законодавства.

45. Виходячи із встановлених обставин справи, апелянт не отримував дозволу на перевезення вантажу із перевищенням вагових обмежень, виданий компетентними уповноваженими органами або документ про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів.

46. В свою чергу, Постановою Кабінету міністрів України від 27.06.2007 №879 "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування" затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

47. Відповідно до пп.3 п.2 Порядку №879 великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету міністрів України від 10.10.2001 №1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

48. У Правилах проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами затверджених постановою Кабінету міністрів України від 18.01.2001 №30, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 ПДР України.

49. Згідно з п.22.5 ПДР України за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

50. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

51. Відповідно до п.21 Порядку № 879 у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України. У разі наявності підозри щодо перевищення нормативних габаритно-вагових параметрів транспортного засобу, працівники пунктів габаритно-вагового контролю проводять його повторне зважування.

52. У разі виявлення на стаціонарних або пересувних чи автоматичних зважувальних пунктах порушення правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів такий транспортний засіб тимчасово затримується.

53. Як передбачено п.23 Порядку №879 власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який спосіб.

54. Згідно з п.18, 20 Порядку № 879 за результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних. За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

55. Відповідно до ст.48 ЗУ "Про автомобільний транспорт" автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

56. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

57. Відповідно до ст.60 вказаного закону за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

58. Як вбачається з матеріалів справи, підставою прийняття оскаржуваної постанови є матеріали здійснених посадовими Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки у Чернівецькій області заходів державного контролю на автомобільному транспорті шляхом проведення 16.09.2020 року габаритно-вагового контролю транспортного засобу "МАN", р/н НОМЕР_3 , власником якого є апелянт. У ході зважування встановлено перевищення вказаним транспортним засобом нормативних вагових параметрів.

59. Зі змісту акту перевірки від 16.09.2020 р. вбачається, що посадовими особами Укртрансбезпеки встановлено порушення апелянтом пункту 22.5 постанови Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, якою затверджено Правила дорожнього руху, а саме перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень на строєну вісь, оскільки у ході проведення габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки "МАN", р/н НОМЕР_3 встановлено перевищення нормативно допустимого навантаження, а саме: 23,60 тонн (23600кг) на строєну вісь при нормативно допустимому навантаженні 22 тонни.

60. Колегією суддів не приймаються доводи апелянта стосовно того, що загальна маса транспортного засобу не перевищувала нормативно допустимої, оскільки п. 22.5 Правил дорожнього руху встановлена заборона на рух транспортних засобів та їх составів із перевищенням навантаження саме на строєні осі - понад 22 тони, перевищення чого і було встановлено відповідачем.

61. Щодо доводів апелянта про відсутність Методики визначення вагових параметрів транспортних засобів, що перевозять сипучі вантажі, суд зазначає наступне.

62. З метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативно, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України (ст. 29 Закону України "Про дорожній рух").

63. У відповідності до ст. 33 Закону України "Про автомобільні дороги" рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами порядку визначеному Кабінетом Міністрів України.

64. Тобто, на момент проведення габаритно-вагового контролю належного позивачу транспортного засобу, не була затверджена відповідна методика Мінекономрозвитку, якою мали керуватися органи Укртрансбезпеки під час проведення габаритно-вагового контролю.

65. Але, оскільки за змістом ст. 4 і 29 Закону України "Про дорожній рух", ст. 33 Закону України "Про автомобільні дороги" визначення порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України, і такий механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів визначено Порядком №879, яким і керувався відповідач.

66. Вказані висновки щодо застосування норм права, узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 02.08.2018 року по справі №820/1420/17, та повинні застосовуватись до спірних правовідносин на виконання ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та ч. 5 ст. 242 КАС України.

67. Посилання апелянта про те, що перевозився сипучий вантаж, який є рухомим під час руху автомобіля, а тому зважування на вісь є протиправним, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки аналізуючи вимоги п. 22.5. Правил дорожнього руху слід зазначити, що саме рух транспортних засобів та їх составів із певним навантаженням на визначенні осі у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється, а не зважування на вісь забороняється.

68. Наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14 жовтня 2014 року "Про затвердження Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні" на водія та перевізника покладено ряд обов`язків щодо навантаження, розміщення, закріплення та перевезення сипучого вантажу, які позивачем не були виконані.

69. Відповідно до п.п. 8.14-8.15 Глави 8 зазначених правил, завантажені предмети слід розміщувати і закріпляти так, щоб запобігти їх падінню, волочінню, травмуванню ними супровідних осіб чи створенню перешкод для руху.

70. Вантаж повинен бути належним чином закріплений засобами кріплення (ременями, ланцями, розтяжками, тросами, розпірними перекладинами, якірними рейками (балками), сітками тощо) відповідно до національних стандартів щодо правил безпечного закріплення вантажів і засобів кріплення. Кількість засобів кріплення вантажу повинна бути достатньою для здійснення його безпечного перевезення.

71. Згідно з п. 12.1 Глави 12 зазначених правил, при транспортуванні вантажів слід дотримувати вимог Правил дорожнього руху України.

72. Пунктом 12.5 Глави 12 вказаних правил передбачено, що для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова; волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

73. Пунктом 8.20 Глави 8 зазначених правил визначено, що водій зобов`язаний перевірити відповідність кріплення і складання вантажу на рухомому складі умовам безпеки руху та забезпечення цілості рухомого складу, а також сповістити Замовника про виявлені недоліки у кріпленні та складанні вантажу, які загрожують його збереженню.

74. Відповідно до п. 8.21 Глави 8 зазначених правил, виходячи з вимог безпеки руху, водій зобов`язаний перевірити відповідність габаритів вантажу розмірам, що зазначені у Правилах дорожнього руху України.

75. Отже, водій, який здійснює вантажні перевезення, зокрема сипучого вантажу великоваговим автомобільним транспортом, зобов`язаний дотримуватись встановлених правил, з метою уникнення порушень законодавства про автомобільний транспорт.

76. Наведене вказує на необґрунтованість вказаних доводів апелянта.

77. Також апелянт посилався на неврахування судом першої інстанції результатів перезаїзду.

78. Як вбачається з матеріалів справи, акт перевірки та розрахунок плати за проїзд підписаний водієм без жодних зауважень.

79. Так, за змістом пунктів 23, 24 Порядку №879 власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб. Після приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами і внесення плати за проїзд такий засіб спрямовується для здійснення повторного габаритно-вагового контролю. Якщо під час здійснення повторного габаритно-вагового контролю фактів перевищення габаритно-вагових параметрів не виявлено, транспортний засіб може продовжити подальший рух.

80. Отже, приведення вантажу у відповідність до габаритно-вагових параметрів та проведення повторного габаритно-вагового контролю є обов`язковою умовою для подальшого руху транспортного засобу. Разом з тим, квитанція з часом 21:05 год. не містить підпису оператора.

81. З урахуванням вказаного у сукупності, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що апелянтом здійснено перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень без спеціального дозволу, відповідно, спірне рішення відповідача є правомірним та не підлягає скасуванню.

VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

82. Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

83. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

84. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

85. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

86. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

87. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, Апеляційний Суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які б були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 28 січня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Сушко О.О. Залімський І. Г.