Справа № 200/11157/20-а
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2021-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2021 р. Справа№200/11157/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шинкарьової І.В., за участю секретаря судового засідання: Заїченко Я.В., за участю сторін: представника відповідача Кодової А.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області про скасування податкового повідомлення рішення ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області та просить суд:

визнати противоправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Донецькій області № від 19.08.2019 року на суму 9415,34 гривні.;

визнати противоправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Донецькій області № від 19.08.2019 року на суму 170 гривень.;

визнати противоправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Донецькій області № від 19.08.2019 року на суму 112984,05 гривень.

Заявою від 23 грудня 2020 року позивачем уточнено позовні вимоги, а саме просить суд:

Визнати противоправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Донецькій області № від 19.08.2019 року на суму 9415,34 гривні.

Визнати противоправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Донецькій області № від 19.08.2019 року на суму 170 гривень.

Визнати противоправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Донецькій області № від 19.08.2019 року на суму 112984,05 гривень.

Визнати противоправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Донецькій області від 11 12.2020 року за №0 на суму 9415,34 гривні

Визнати противоправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Донецькій області від 11.12.2020 за №0 на суму 112984,05 гривні.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на дату виникнення (виставлення) податкових повідомлень рішень, прощена (анульована) позика у порядку, передбаченому законом щодо реструктуризації зобов`язань громадян України за кредитами в іноземній валюті, що отримані на придбання єдиного житла (іпотечні кредити), не включалася до загального місячного (річного) оподаткованого доходу та не підлягала оподаткуванню.

Відповідач не погодився з позовом та 16 грудня 2020 року подав відзив , у якому зазначив, що при поданні позову позивачем приписи п. 60.1.5 п. 60.1 ст.60 ПК України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов`язання, визначена у податковому повідомленні - рішенні контролюючого органу, або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі. У випадках, визначених пп.60.1.3 і 60.1.5 п.60.1 цієї статті, податкове повідомлення рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня надходження до платника податків податкового повідомлення рішення або податкової вимоги, які містять зменшену суму грошового зобов`язання.

На підставі Постанови ПААС від 17.11.2020 по справі № 200/2914/20-а податкові повідомлення рішення від 19.08.2019 № на суму 13392,26 грн.,№ на суму 170 грн., № на суму 160707,16 грн. вважаються відкликаними.

Податкові повідомлення рішення від 19.08.2019 № на суму 9 415,34 грн., № на суму 112984,05 грн., які оскаржуються позивачем, відповідачем не приймались.

Щодо застосування приписів пп.65.1.59 п.165.1 ст.165 ПК України, відповідач зазначає, що до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку не включається сума, прощена (анульована) кредитором у порядку, передбаченому законом щодо реструктуризації зобов`язань громадян України за кредитами в іноземній валюті, що отримані на придбання єдиного житла (іпотечні кредити). Норми зазначеного підпункту поширюються на дохід, отриманий платником податку, починаючи з 01.01.2016 року, за умови набрання чинності закону про реструктуризацію зобов`язань громадян за кредитами в іноземній валюті, що отримані на придбання єдиного житла (іпотечні кредити). До теперішнього часу такий закон не прийнято.

Просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 04 грудня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 16 лютого 2021 року закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 02 березня 2021 року о 16:00 год.

Позивач до судового засідання не з`явився, просив суд розглядати справу без її участі.

Представник відповідача до судового засідання з`явився, проти позовних вимог заперечував.

Дослідивши надані сторонами письмові докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини.

Позивач, ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , проживає за адресою АДРЕСА_1 .

Наказом Головного управління ДПС у Донецькій області №854 від 10 травня 2019 року призначено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_1 .

Наказ та повідомлення від 10 травня 2019 року №222/10/05-99-13-04 про проведення перевірки направлено на зареєстровану адресу позивача у АДРЕСА_2 рекомендованим листом з повідомленням про вручення, яке повернуто з відміткою за закінченням строку зберігання.

На підставі наказу від 10 травня 2019 року №854 посадовими особами Головного управління ДПС у Донецькій області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань достовірності, повнити нарахування та своєчасності сплати до бюджету податків, зборів і платежів ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року.

За результатами перевірки складено акт від 24 червня 2019 року №645/05-99-13-04-17/ НОМЕР_1 , в якому відображено порушення платником податків вимог пункту 179.1 статті 179 Податкового кодексу України щодо неподання декларації про отримані доходи та майновий стан за 2016 рік та вимог абзацу "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України щодо невключення до бази оподаткування податком на доходи фізичних осіб доходу у вигляді додаткового блага - суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

На підставі зазначених висновків Акта перевірки контролюючим органом від 19 серпня 2019 року сформовано податкові повідомлення-рішення:

- № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на 160 707,16 грн. (у т.ч., за основним платежем 128 565,73 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 32 141,43 грн.);

- № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на 13 092,26 грн. (у т.ч., за основним платежем 10 713,81 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 2 678,45 грн.);

- № , яким до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 170 гривень.

Не погоджуючись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з позовом про визнання його протиправним та скасування.

Позивачем було оскаржено до Донецького окружного адміністративного суду податкові повідомлення-рішення № від 19 серпня 2019 року на суму 13392,26 грн., визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 19 серпня 2019 року на суму 170 грн., визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 19 серпня 2019 року на суму 160 707,16 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачка не була повідомлена належним чином про проведення документальної невиїзної перевірки, за результатами якої прийняті спірні податкові повідомлення-рішення. Крім того, відповідач не вірно розрахував суму заборгованості за тілом кредиту, що підтверджується обставинами встановленими рішенням місцевого суду про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням від 28 липня 2020 року справа № 200/2914/20-а адміністративний позов задоволено та визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення № від 19 серпня 2019 року на суму 13 392,26 грн., № на суму 170 грн., № на суму 160 707,16 грн.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив суд скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Постановою ПААС від 17 листопада 2020 року апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області задоволено частково. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 липня 2020 року у справі № 200/2914/19-а скасовано. Прийнято нову постанову. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 19 серпня 2019 року на загальну суму 3976,92 грн., в тому числі грошового зобов`язання в сумі 3181,54 грн., штрафних санкцій в сумі 795,38 грн.; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 19 серпня 2019 року на загальну суму 47 723,11 грн., в тому числі, суму грошового зобов`язання 38 178,49 грн., штрафних санкцій 9544,62 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Під час розгляду справи № 200/2914/19-а, було встановлено наступне.

11 жовтня 2007 року між позивачем (Позичальник) та акціонерним товариством «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» (Банк) укладено кредитний договір №0403/1007/71-019, за умовами якого Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредитні кошти в іноземній валюті, долар США (USD), в сумі 70 000,00 дол. США, а Позичальник зобов`язувався прийняти, належним чином використати і повернути Банку кредитні кошти та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даному договорі.

В забезпечення виконання зобов`язань за договором №0403/1007/71-019 від 11 жовтня 2007 року між позивачем та акціонерним товариством «ТАС-Комерцбанк» укладено іпотечний договір №0403/1007/71-019-Z-1 від 11 жовтня 2007 року, предметом якого є квартира АДРЕСА_3 .

Як встановлено рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 28 серпня 2013 року у справі №219/4375/2013-ц, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №0403/1007/71-019 від 11 жовтня 2007 року станом на 30 квітня 2013 року становить 652 628,74 грн. (тіло кредиту та відсотки).

25 лютого 2016 року між ТОВ «Вердикт Фінанс», який є правонаступником акціонерним товариством «ТАС-Комерцбанк», та ОСОБА_1 укладено угоду про визначення розміру зобов`язання та порядок його виконання.

За умовами угоди від 25 лютого 2016 року ОСОБА_1 визнає, що її прострочена заборгованість станом на 30 квітня 2013 року складала 744 943,03 грн., що визначена рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 28 серпня 2013 року у справі №219/4375/2013-ц. Сторони погодилася, що у строк до 29 лютого 2016 року ОСОБА_1 добровільно сплачує грошові кошти у розмірі 30 000,00 грн. та за умови такої сплати стягувавач не буде мати жодних претензій до боржника з приводу заборгованості в сумі 714 943,03 грн.

Підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень були доводи контролюючого органу про отримання позивачем у 2016 році доходу у вигляді додаткового блага, а саме: прощеної (анульованої) кредитором суми боргу за кредитним договором №0403/1007/71-019 від 11 жовтня 2007 року в розмірі 714 943,03 грн. та, як наслідок, наявність у Ф.О. ОСОБА_1 обов`язку самостійно сплатити податок з такого доходу та відобразити його у податковій декларації про отримані доходи та майновий стан за 2016 рік.

Мотивуючи наведені твердження, відповідач посилався на те, що ТОВ «Вердикт Фінанс» включило суму анульованого (прощеного) боргу ОСОБА_1 , що складається з заборгованості за тілом кредиту (основна сума боргу), до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку (звіт 1ДФ) за підсумками 2016 року (ознака доходу 126), що підтверджено листом ТОВ «Вердикт Фінанс» від 6 жовтня 2018 року №61-11/18.

ПААС у постанові від 17 листопада 2020 року зазначив, що позивач була завчасно та належним чином повідомлена про необхідність сплати в самостійному порядку податкових зобов`язань, військового збору із суми прощеного банком боргу та відображення такої суми прощеного боргу у річній декларації, що, однак, не було вчинено позивачем, в порушення вимог чинного законодавства, а відтак колегія суддів дійшла висновку, що у податкового органу були наявні підстави для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень.

Проте, як вже було зазначено судом в цьому рішенні, під додатковим благом законодавець розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) нараховані проценти, штрафи тощо, а тому визначення природи боргу (основна частина, проценти, штрафні санкції), прощеного банком, є однією із визначальних обставин, які підлягають з`ясуванню для встановлення дійсного податкового обов`язку платника в межах розглядуваних правовідносин.

Позаяк, податковий орган за результатами перевірки дійшов висновку, що у 2016 році позивач отримала дохід у вигляді додаткового блага у вигляді прощеної (анульованої) кредитором суми боргу за кредитним договором № 0403/1007/71-019 від 11 жовтня 2007 року в розмірі 714 943,03 грн., та донараховав суми податкових зобов`язань, штрафних санкцій саме з цієї суми, вирахувавши 50% однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового періоду.

Натомість, в матеріалах справи міститься заява позивача, яка була спрямована до Артемівського міськрайонного суду у справі за позовом ТОВ «Вердикт Фінанс» до позивача про звернення стягнення та визнання права власності на предмет іпотеки, з якої вбачається, що загальна сума (тіло кредиту) заборгованості складає 502 840,32 грн.

Зі змісту витягу з договору факторінгу № 11 від 02 лютого 2012 року сума кредиту по кредитному договору складає 353 500, 00 грн., а заборгованість по тілу кредиту станом на 02.02.2012 - 502 840,32 грн.

Оскільки місцевим судом такі докази залишені поза увагою, колегія суддів вбачає підстави для часткового задоволення позовних вимог та наводить розрахунок донарахованих грошових зобов`язань та штрафних санкцій, виходячи з основної суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням в розмірі 502 151,32 грн. (502 840,32 грн. - 689,00 грн. (50% від 1378,00 грн. - мінімальна заробітна плата за 2016 рік)).

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин і зібраних доказів, наявних в матеріалах справи, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 19 серпня 2019 року № на загальну суму 47 723,11 грн., а № - на загальну суму 3976,92 грн.

Відповідно до ч.4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На виконання постанови суду відповідачем було прийнято податкові повідомлення - рішення від 11.12.2020 року за №0 на суму 9415,34 грн. та від 11.12.2020 за №0 на суму 112984,05 грн., підставою зазначено акт від № 645/05-99-13-04-17/ НОМЕР_1 від 21 червня 2019 року.

Позивач в позові зазначає, що підставою для звернення до суду з вищезазначеним позовом, було те, що вона не була повідомлена належним чином про проведення не виїзної /виїзної перевірки. Зазначає, що вона має право звернутись до суду з аналогічним позовом, тільки з інших підстав.

Іншою підставою, позивач визначив те, що на дату виникнення (виставлення) податкових повідомлень рішень, прощена (анульована) позика у порядку, передбаченому законом щодо реструктуризації зобов`язань громадян України за кредитами в іноземній валюті, що отримані на придбання єдиного житла (іпотечні кредити), не включалася до загального місячного (річного) оподаткованого доходу та не підлягала оподаткуванню. (пп.65.1.59 п.165.1 ст.165 ПК України).

Зазначена підстава не розглядалась під час розгляду справи№ 200/2914/19-а.

Статтею 67 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

ПК України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 605 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Відповідно до підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді, зокрема, основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Аналіз наведеної законодавчої норми дає підстави для висновку про те, що додаткове благо визначається як дохід у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама собою ця сума не збільшує дохід платника податку. Водночас, у разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку-боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Таким чином, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує дохід платника податку і включається до його оподатковуваного доходу. Разом із тим, проценти, які нараховані банком за умовами договору за користування кредитом, не є доходом, який призводить до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, нарахованих за користування кредитом, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.

Отже, законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) нараховані проценти, штрафи тощо.

А тому визначення природи боргу (основна частина, проценти, штрафні санкції), прощеного банком, є однією із визначальних обставин, які підлягають з`ясуванню для встановлення дійсного податкового обов`язку платника в межах розглядуваних правовідносин.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 821/3224/15-а.

Законом України від 28.12.2014 № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набрав чинності 01 січня 2015 року, внесено зміни до пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, у відповідності до яких тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Фізичні особи - за результатами звітного податкового року самостійно розраховують військовий збір в розмірі 1,5 відсотків чистого оподатковуваного доходу, відображають в річній податковій декларації та сплачують в терміни, передбачені для сплати податку на доходи фізичних осіб за відповідний період. Першим звітним податковим періодом для нарахування військового збору з доходів фізичних осіб - підприємців є 2015 рік.

Отже, отримання фізичною особою доходу, зокрема у вигляді вказаного додаткового блага, є підставою для сплати військового збору з такої суми.

Згідно із п.179.1 ст.179 ПК України платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Пунктом 179.2 вказаної статті ПК України відповідно до цього розділу обов`язок платника податку щодо подання податкової декларації вважається виконаним і податкова декларація не подається, якщо такий платник податку отримував доходи: від податкових агентів, які згідно з цим розділом не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу; виключно від податкових агентів незалежно від виду та розміру нарахованого (виплаченого, наданого) доходу, крім випадків, прямо передбачених цим розділом; від операцій продажу (обміну) майна, дарування, при нотаріальному посвідченні договорів за якими був сплачений податок відповідно до цього розділу; у вигляді об`єктів спадщини, які відповідно до цього розділу оподатковуються за нульовою ставкою податку та/або з яких сплачено податок відповідно до пункту 174.3 статті 174 цього Кодексу.

Разом з цим, відповідно до п. 179.4 ст.179 ПК України платники податку звільняються від обов`язку подання податкової декларації в таких випадках: а) незалежно від виду та суми отриманих доходів платниками податку, які: є малолітніми/неповнолітніми або недієздатними особами і при цьому перебувають на повному утриманні інших осіб (у тому числі батьків) та/або держави станом на кінець звітного податкового року; перебувають під арештом або є затриманими чи засудженими до позбавлення волі, перебувають у полоні або ув`язненні на території інших держав станом на кінець граничного строку подання декларації; перебувають у розшуку станом на кінець звітного податкового року; перебувають на строковій військовій службі станом на кінець звітного податкового року; б) в інших випадках, визначених цим розділом.

Разом з тим, боржник, який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) основної суми боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд під час розгляду подібної справи, зокрема, в постанові від 10 травня 2018 року у справі № 802/142/17-а.

Щодо позовної вимоги про визнання противоправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 19.08.2019 року № на суму 9415,34 грн. та №суму 112984,05 грн., суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем на підставі акту від 21 червня 2019 року № 645/05-99-13-04-17/ НОМЕР_1 були прийняті податкові повідомлення рішення від 19 серпня 2019 року № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на 160 707,16 грн. (у т.ч., за основним платежем 128 565,73 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 32 141,43 грн.) та № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на 13 092,26 грн. (у т.ч., за основним платежем 10 713,81 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 2 678,45 грн.).

Відповідно до вимог пп. 60.1.5. п.60.1 ст.60 ПК України податкове повідомлення-рішення і податкова вимоги вважається відкликаною якщо рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов`язання, визначена у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу, або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.

Згідно з пп.60.4. ст.60 ПК України у випадках, визначених підпунктами 60.1.3 і 60.1.5 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня надходження до платника податків податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги, які містять зменшену суму грошового зобов`язання або податкового боргу.

Позивач зазначає, що 17.12.2020 під розпис на пошті отримала податкові повідомлення - рішення від 11.12.2020 року за №0 на суму 9415,34 грн. та від 11.12.2020 за №0 на суму 112984,05 грн., підставою зазначено акт від № 645/05-99-13-04-17/ НОМЕР_1 від 21 червня 2019 року.

Таким чином, враховуючи вимоги п.60.4. ст.60 ПК України податкові повідомлення рішення від 19 серпня 2019 року№ на суму 160 707,16 грн.та № на суму 13 092,26 грн., вважаються відкликаними.

Податкові повідомлення рішення від 19.08.2019 № на суму 9415,34 грн. та №суму 112984,05 грн., на суму яка була залишена постановою суду, відповідачем не приймались.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання противоправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 19.08.2019 року № на суму 9415,34 грн. та №суму 112984,05 грн. не підлягають задоволенню.

Щодо правомірності прийняття відповідачем податкових повідомлень рішень від 19.08.2019 № на суму 170 грн., від 11.12.2020 року за №0 на суму 9415,34 грн. та від 11.12.2020 за №0 на суму 112984,05 грн. суд зазначає наступне.

Позивач стверджує, що прощена сума боргу не підлягає оподаткуванню в силу підпункту 165.1.59 пункту 165.1 статті 165 ПК України, оскільки є кредитом в іноземній валюті, що отриманий на придбання єдиного житла (іпотечним кредитом).

Законом України від 24.12.2015 №909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році», пункт 165.1 статті 165 ПК України було доповнено підпунктом 165.1.59, згідно з яким до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи: сума, прощена (анульована) кредитором у порядку, передбаченому законом щодо реструктуризації зобов`язань громадян України за кредитами в іноземній валюті, що отримані на придбання єдиного житла (іпотечні кредити).

На теперішній час, закону щодо реструктуризації зобов`язань громадян України за кредитами в іноземній валюті, що отримані на придбання єдиного житла (іпотечні кредити) не прийнято, а отже, вказана норма не може бути застосована до спірних відносин щодо прощення (анулювання) податкового боргу.

Така правова позиція викладена у Постанові Верхового Суду України від 06 травня 2020 року по справі №820/6319/16.

Відповідно до встановлених судом обставин справи, позивач не проходив процедуру реструктуризації фінансових зобов`язань, і прощення позивачу заборгованості за кредитним договором відбулось не в порядку, передбаченому законом щодо реструктуризації зобов`язань громадян України за кредитами в іноземній валюті. Вищенаведене свідчить про те, що у спірних правовідносинах статус майна, на придбання якого отримано кредит в іноземній валюті, не впливає на обов`язок платника податків сформувати загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід при прощенні (анулюванні) зобов`язання за таким кредитним договором.

Враховуючи висновок суду, що прощена (анульована) кредитором сума за кредитом включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, відповідно позовні вимоги щодо визнання протиправними та скасування податкові повідомлення рішення від 19.08.2019 № яким до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції (штрафи) не подання податкової декларації у сумі 170 грн. та від 11.12.2020 року за №0 яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на 9415,34 грн. та №0 яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на 112984,05 грн. не підлягають задоволенню.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На думку суду, у спірних правовідносинах відповідач діяв у згідно із вимогами ст. 19 Конституції України та спірне податкове повідомлення-рішення прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а також обґрунтовано.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи в силу положень ст.ст. 72,73, 90 КАС України представлені сторонами докази, їх достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивачем не доведені, доказів, які б доводили обґрунтованість заявленого позову, суду не надано.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі в межах та способом що передбачені Конституцією та законами України, а позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір не підлягає відшкодуванню.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання противоправними та скасування податкових повідомлень - рішень Головного управління ДПС у Донецькій області: від 19.08.2019 № на суму 9415,34 грн., № на суму 170 грн., № на суму 112984,05 грн., від 11.12.2020№0 на суму 9415,34 грн. №0 на суму 112984,05 грн. відмовити.

Вступна та резолютивна частини рішення оголошено у судовому засіданні 16 березня 2021 року. Повний текст рішення складено та підписано 26 березня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15-5 п. 15 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.В. Шинкарьова