Справа № 640/7731/21
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2021-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

25 березня 2021 року м. Київ № 640/7731/21

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Добрівська Н.А., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

за позовомАдвоката України Іщенка Олега Олександровича
до 1. Представництва Європейського Союзу в Україні, 2. Міністерства юстиції України
про визнання юридичним фактом, що підтверджує наявність незаконних дій, стягнення матеріальної та моральної шкоди, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат України Іщенко Олег Олександрович звернувся до суду з позовом до Представництва Європейського Союзу в Україні, Міністерства юстиції України, з вимогами:

- визнати юридичним фактом, що підтверджує наявність незаконних дій (бездіяльності) вчинених з боку Високих Договірних Сторін Конвенції про захист прав людини та основних свобод, які діють у міжнародній судовій інстанції через Уповноважених працівників Секретаріату Європейського Суду з прав людини у місті Страсбург Франція, що перебуває у структурі Європейського Союзу, а також незаконних дій (бездіяльності) Уповноважених представників Міністерства юстиції України при Європейському Суду з прав людини від держави Україна які за спільно погоджених між собою дій (бездіяльності) шляхом вчинення службового підроблення міжнародних судових документів, а також різнопланових посадових перешкод взятих на себе зобов`язань Високими Договірними Сторонами з дотримання вимог Конвенції про захист прав людини та основних свобод вчинили службові перешкоди праву позивача як адвокату України у вільному доступі до міжнародної судової інстанції якою є Європейський Суд з прав людини у місті Страсбург Франція шляхом незаконного вилучення з міжнародного обігу міжнародної поштової кореспонденції позивача, що надавалася у заповнених формулярах заяв з додатком письмових доказів на розгляд міжнародної судової інстанції через Секретаріат Європейського Суду з прав людини міста Страсбург Франція місце перебування яких до цього часу залишається не відомо;

- за вчинення службових перешкод з боку Уповноважених представників Високих Договірних Сторін Франції та України за спільної домовленості з працівниками Секретаріату ЄСПЛ міста Страсбург Франція праву позивача на вільний доступу до Європейського Суду з прав людини у статусі адвоката України шляхом незаконного вилучення з міжнародного поштового обігу міжнародної поштової кореспонденції позивача, а також беручи до уваги вчинення службового підроблення судових документів Європейського Суду з прав людини предметність яких має вагоме міжнародне значення, а тому - стягнути з Міністерства юстиції України, а також з Представництва Європейського Суду в Україні на користь позивача у солідарному порядку завдану позивачу матеріальну шкоду у формі заробітної плати позивача на яку строки позовної давності не розповсюджуються, зважаючи на те, що жодним судовим рішенням міжнародної судової інстанції у попередньо зазначеному до ЄСПЛ розмірі сатисфакції на суму 13 114 495 Євро до цього часу жодним судовим рішенням не скасована при цьому додатково стягнути на користь позивача кошти у формі сатисфакції на суму 3 278 623 Євро за спричинену позивачу моральну шкоду за весь період часу його адвокатської діяльності через втрату ним довіри до міжнародної судової інстанції у вигляді Європейського Суду з прав людини зважаючи на вчинення проти нього - адвоката України незаконних дій (бездіяльності) групою Уповноважених представників від Високих Договірних Сторін, тобто від держави Франція, а також від держави Україна які діють на міжнародному рівні, які за спільно погоджених між собою незаконних дій вчиняючи службове підроблення судових документів міжнародної судової інстанції одночасно з незаконним вилученням з міжнародного обігу міжнародної поштової кореспонденції позивача, що надавалася ним на розгляд Європейського Суду з прав людини через Секретаріат ЄСПЛ, а тому - стягнути на користь позивача з Представництва Європейського Союзу в Україні, а також Міністерства юстиції України за спричинену йому матеріальну та моральну шкоду у загальній сумі сатисфакції, що становить 16 393 118 Євро;

- зважаючи на виявленні адвокатом України беззаперечні юридичні факти вчинених правопорушень на міжнародному рівні серед яких службове підроблення міжнародних судових документів, що надходили на адресу позивача з Європейського Суду з прав людини у місті Страсбург Франція, що складалися невідомими йому Уповноваженими посадовими особами при ЄСПЛ, що може мати суттєве значення у подальшій співпраці Високих Договірних Сторін Франції, а також України у площині взятих на себе зобов`язань з дотримання Конвенції про захист прав людини та основних свобод, а тому додатково у відповідності до норми права ч. 1 ст.249 КАС України постановити окрему ухвалу суду, яку спрямувати до Офісу Генеральної прокуратури України міста Київ для подальшої організації з залученням правоохоронних органів Франції повномасштабного розслідування встановлених фактів незаконної службової діяльності значного кола Уповноважених представників Секретаріату ЄСПЛ на міжнародному рівні, які шляхом вилучення з обороту міжнародної поштової кореспонденції позивача, що надавалася ним цінними листами до Секретаріату Європейського Суду з прав людини у місті Страсбург Франція вчиняли посадові перешкоди вільному доступу позивача до правосуддя міжнародної судової інстанції супроводжуючи свої незаконні дії в Європейському Суду з прав людини службовим підроблення міжнародних судових документів за його зверненнями до ЄСПЛ, що було націлено на його спантеличення з метою отримання Уповноваженими представниками при ЄСПЛ бажаних для себе результатів.

Згідно п.4 ч.1 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з огляду на таке.

Згідно з ч.2 ст.19 Кодексу адміністративного судочинства України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси (ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України).

Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Публічно-правовий спір, згідно п.2 ч.1 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України, - це спір, у якому:

- хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

- хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

- хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

За визначенням п.7 ч.1 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно п.1 ч.1 ст.19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлено інший порядок судового вирішення.

Разом з тим, публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте, сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визнання предметної юрисдикції справи суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулась особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин.

Тобто, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору.

Публічно-правовим вважається, зокрема, спір, у якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції, тобто хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого суб`єкта, а останній відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого владного суб`єкта, у яких одна особа може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є виконання ним публічно-владних управлінських функцій саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

Вказане узгоджується з висновком, викладеним в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 914/2006/17, від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16, від 02.04.2019 у справі № 137/1842/16-а.

Адвокат України Іщенко Олег Олександрович посилається на «наявність незаконних дій (бездіяльності) вчинених з боку Високих Договірних Сторін Конвенції про захист прав людини та основних свобод, які діють у міжнародній судовій інстанції через Уповноважених працівників Секретаріату Європейського Суду з прав людини у місті Страсбург Франція, що перебуває у структурі Європейського Союзу, а також незаконних дій (бездіяльності) Уповноважених представників Міністерства юстиції України при Європейському Суду з прав людини від держави Україна», що полягали, як стверджує позивач у вчиненні «службового підроблення міжнародних судових документів, а також різнопланових посадових перешкод взятих на себе зобов`язань Високими Договірними Сторонами з дотримання вимог Конвенції про захист прав людини та основних свобод вчинили службові перешкоди моєму праву як адвокату України у вільному доступі до міжнародної судової інстанції».

Однак, суд звертає увагу на те, що у спірних правовідносинах ні Представництво Європейського Союзу в Україні, ні Міністерство юстиції України не здійснює владно-управлінських функцій по відношенню до позивача, а оскаржувані позивачем дії, що мають ознаки злочинів, визначених статтею 366 Кримінального кодексу України, не можуть бути предметом дослідження судом адміністративної юрисдикції шляхом «визнання юридичним фактом, що підтверджує наявність незаконних дій (бездіяльності) вчинених з боку Високих Договірних Сторін Конвенції про захист прав людини та основних свобод, які діють у міжнародній судовій інстанції через Уповноважених працівників Секретаріату Європейського Суду з прав людини у місті Страсбург Франція, що перебуває у структурі Європейського Союзу, а також незаконних дій (бездіяльності) Уповноважених представників Міністерства юстиції України при Європейському Суду з прав людини від держави Україна».

Оскільки заявлена позивачем вимога про відшкодування матеріальної та моральної шкоди діями відповідачів, з урахуванням висновків суду щодо непідсудності спору про встановлення факту вчинення злочину, в силу положень ч.5 ст.21 Кодексу адміністративного судочинства України не можуть бути предметом розгляду адміністративним судом у зв`язку з відсутністю вимоги вирішити саме публічно-правовий спір.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на зазначене та враховуючи характер спірних правовідносин, який не має ознак публічно-правового спору в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, цей спір не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, а відтак, є підстави для відмови у відкритті провадження у адміністративній справі.

Згідно ч.6 ст.170 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Між тим, суд зауважує про відсутність можливості вказати до юрисдикції якого суду віднесено розгляд цієї справи, оскільки вимоги викладені Адвокатом України Іщенком Олегом Олександровичем можуть бути розглянуті у поряду різного судочинства (як кримінального, так і цивільного).

Керуючись ст. 19, 21 п.1 ч.1 ст.170, ст.241-243, ст.248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити Адвокату України Іщенку Олегу Олександровичу у відкритті провадження в адміністративній справі за його позовом до Представництва Європейського Союзу в Україні, Міністерства юстиції України про визнання юридичним фактом, що підтверджує наявність незаконних дій, стягнення матеріальної та моральної шкоди, зобов`язання вчинити дії.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті провадженні в адміністративній справі та позовні матеріали невідкладно надіслати особі, яка її подала.

3. Роз`яснити позивачу, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом 15 днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.293-297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням п.15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Суддя: Н.А. Добрівська