Справа № 149/309/21
Суддя: Олійник І. В.
Дата ухвалення: 2021-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 149/309/21
Провадження №2-а/149/4/21
Номер рядка звіту 140
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2021 року м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Олійника І. В.

за участі секретаря Янюк А. Й.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського Хмільницького районного відділу поліції ВП Головного управління Національної поліції у Вінницькій області Бялковського Сергія Олександровича, інспектора Хмільницького районного відділу поліції ВП Головного управління Національної поліції у Вінницькій області Палійчука Ігоря Олексійовича, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанов про накладення адміністративних стягнень у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі серії БАБ №№ 803782, 803763 від 30.09.2020,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з адміністративним позовом до поліцейського Хмільницького районного відділу поліції ВП Головного управління Національної поліції у Вінницькій області Бялковського Сергія Олександровича (відповідач 1), інспектора Хмільницького районного відділу поліції ВП Головного управління Національної поліції у Вінницькій області Палійчука Ігоря Олексійовича (відповідач 2), Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (відповідач 3) про скасування постанов про накладення адміністративних стягнень у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі серії БАБ №№ 803782, 803763 від 30.09.2020.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою серії БАБ № 803763 від 30.09.2020 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП, зокрема за те, що "30.09.2020 року о 23:45 год. на автомобільній дорозі Куманівці-Уладівка неподалік с. Соколова ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ у якого у темну пору доби не освітлювався державний номерний знак НОМЕР_1 , на відстані 20 метрів не читався, чим порушив п. 30.2 ПДР України, п. 2.9 в ПДР України". Постановою серії БАБ № 803782 від 30.09.2020 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, зокрема за те, що "30.09.2020 року о 23:45 год. на автомобільній дорозі Куманівці-Уладівка керував автомобілем ВАЗ державний номерний знак НОМЕР_1 не маючи при собі посвідчення водія, чим порушив п. 2.1 ПДР України". Позивач зазначає, що транспортним засобом він не керував, автомобіль належить громадянину ОСОБА_2 , якого позивач не знає, прав користування чи керування вказаним автомобілем не має та ніколи ним не керував. Також постанови про накладення на нього адміністративних стягнень не містять будь-яких доказів вчинення ним вказаних адміністративних правопорушень. Постанова БАБ № 803782 від 30.09.2020 містить виправлення прізвища особи щодо якої вона складена, при цьому особу встановлено згідно посвідчення водія, хоча за змістом цієї постанови порушення полягало саме у відсутності посвідчення водія. Враховуючи наведені обставини позивач просить визнати протиправними та скасувати оскаржувані постанови, а також стягнути з Головного управління Національної поліції у Вінницькій області судові витрати - судовий збір в розмірі 908 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 грн.

Ухвалою суду від 17.02.2021 у даній справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачам визначено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, представник позивача надав заяву про проведення розгляду справи за їхньої відсутності, позов підтримують у повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, заяв, клопотань, а також відзивів на позовну заяву у встановлений судом строк не подали.

Приймаючи до уваги те, що повідомлені, в порядку визначеному ч.ч. 1, 2 ст. 268 КАС України, про подання позовної заяви та про дату, час та місце розгляду справи відповідачі в судове засідання не прибули, а представник позивача надав заяву про проведення розгляду справи за його відсутності та за відсутності позивача, суд, на підставі ч. 1 ст. 205, ч. 3 ст. 268 КАС України, вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності учасників за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

З оскаржуваної постанови серії БАБ № 803763 від 30.09.2020 встановлено, що 30.09.2020 року о 23:45 год. на автомобільній дорозі Куманівці-Уладівка неподалік с. Соколова ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ у якого у темну пору доби не освітлювався державний номерний знак НОМЕР_1 , на відстані 20 метрів не читався, чим порушив п. 30.2 ПДР України, п. 2.9 в ПДР України, внаслідок чого його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн.

Відповідно до ч. 6 ст. 121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З оскаржуваної постанови серії БАБ № 803782 від 30.09.2020 встановлено, що 30.09.2020 року о 23:45 год. на автомобільній дорозі Куманівці-Уладівка ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ державний номерний знак НОМЕР_1 не маючи при собі посвідчення водія, чим порушив п. 2.1 ПДР України, внаслідок чого його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу (ч. 3 ст. 283 КУпАП).

Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, зокрема, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи і посилання на норму закону, яка передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення. Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови в судовому порядку.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.05.2020 у справі № 513/899/16-а.

Факт порушення ПДР має бути належним чином задокументованим та доведеним належними і допустимими доказами.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.03.2019 р. у справі №686/11314/17.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 23.10.2018 р. по справі №743/1128/17, від 15.11.2018 р. по справі №524/5536/17, від 23.10.2019 р. по справі №357/10134/17 та інших.

Суд зазначає, що відповідачами 1, 2, 3 не виконано обов`язок, визначений в ч. 2 ст. 77 КАС України щодо доказування правомірності прийнятих рішень, які оскаржуються позивачем. Відповідачі 1, 2, 3 не надали належних та допустимих доказів порушення позивачем п. 2.1, пп. в п. 2.9, п. 30.2 ПДР України.

Окрім цього, постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечними доказоми вчинення ним правопорушень, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Зазначена позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.04.2018 р. у справі №338/1/17.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги встановлені обставини справи, суд вважає обгрунтованими доводи позивача щодо відсутності доказів на підтвердження вчинення ним правопрушень. За таких обставин позов підлягає задоволенню, а оскаржувані постанови - скасуванню.

При цьому суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За змістом ч.ч. 1, 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем понесено судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 908,00 грн (а.с. 9) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 грн (а.с. 34-46), а тому дані витрати у відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України підлягають стягненню з ГУНП у Вінницькій області на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 121, 126, 251, 280 КУпАП, ст.ст. 9, 77, 79, 132, 134, 139, 162, 205, 246, 250, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 803763 від 30.09.2020 визнати протиправною та скасувати.

Постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 803782 від 30.09.2020 визнати протиправною та скасувати.

Стягнути з ГУНП у Вінницькій області (вул. Театральна, 10, м. Вінниця, 21050) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 908 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суд може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Олійник І. В.