Справа № 400/3452/20
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2021-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2021 р.м.ОдесаСправа № 400/3452/20
Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Крусяна А.В.,

Яковлєва О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2020р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Вознесенька виправна колонія (№72) в особі начальника дисциплінарної комісії про визнання протиправними та скасування рішень і постанов, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2020р. ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною заявою до Державної установи «Вознесенька виправна колонія (№72) в особі начальника дисциплінарної комісії, в якій просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 10.07.2020р. (витяг з протоколу №43), яким застосовано захід дисциплінарного впливу «Догана НУ»;

- визнати протиправною та скасувати постанову від 17.07.2020р. №30/2, якою накладено стягнення «Догана Н/У»;

- визнати протиправним та скасувати рішення від 17.07.2020р. (витяг з протоколу №45), яким застосовано дисціплінарне стягнення «Сувора догана НУ»;

- визнати протиправною та скасувати постанову від 17.07.2020р. №31/2, якою накладено стягнення «Сувора догана Н/У».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що не допускав порушень установленого порядку відбування покарання, а тому відповідачем протиправно застосовано до нього дисциплінарні стягнення.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2020р. у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні порушення порядку притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, а тому оскаржувані постанови прийняті у спосіб та в межах повноважень відповідача, з урахуванням фактичних обставин, які передували накладенню дисциплінарних стягнень.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 відбуває покарання у вигляді позбавлення волі в Державній установі «Вознесенська виправна колонія №72».

10.07.2020р. відбулося засідання дисциплінарної комісії установи по розгляду матеріалів про порушення засудженими вимог режиму утримання, про що свідчить Витяг з протоколу №43 від 10.07.2020р. Комісія прийняла рішення про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення догана Начальника Установи (далі НУ).

Від підпису про отримання копії протоколу дисциплінарної комісії по розгляду матеріалів про порушення засудженими вимог режиму утримання №43 позивач відмовився, про що свідчить розписка.

Постановою №30/2 за порушення режиму відбування покарання, яке полягає в тому, що ОСОБА_1 був відсутній на перевірці, до нього застосовано стягнення у вигляді догана Н/У. Від підписання про оголошення постанови № 30/2 позивач відмовився.

Постановою №31/2 за порушення режиму відбування покарання, яке полягає в тому, що ОСОБА_1 допустив порушення форми одягу, до нього застосовано стягнення у вигляді сувора догана Н/У. Від підписання про оголошення постанови № 31/2 позивач відмовився.

Не погоджуючись із зазначеними постановами та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду із відповідним позовом.

Перевіряючи правомірність та законність оскаржуваних позивачем постанов та підстави з урахуванням яких позивач просить визнати їх протиправними та скасувати, з урахуванням висновків суду першої інстанції, судова колегія виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Положеннями ч.1 ст.5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань з метою захисту інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими регламентуються Кримінально-виконавчим законодавством України, яке складається зокрема, і з Кримінально-виконавчого кодексу України (надалі - КВК України).

Відповідно до ч.2 ст.7 КВК України, засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду.

У ч.1, 2 ст.9 КВК України визначено, що засуджені зобов`язані:

- виконувати встановлені законодавством обов`язки громадян України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб;

- виконувати встановлені законодавством вимоги адміністрації органів і установ виконання покарань, уповноваженого органу з питань пробації;

- ввічливо ставитися до персоналу, інших осіб, які відвідують установи виконання покарань, а також до інших засуджених;

- з`являтися за викликом адміністрації органів і установ виконання покарань, уповноваженого органу з питань пробації.

Невиконання засудженими своїх обов`язків і встановлених законодавством вимог адміністрації органів і установ виконання покарань тягне за собою встановлену законом відповідальність.

Відповідно до абз.2,4 ч.3 ст.107 КВК України, засуджені зобов`язані: дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами; виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії.

Згідно зі ст.131-1 КВК України, дисциплінарним проступком особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, є протиправне, винне діяння (дія або бездіяльність), що посягає на встановлений порядок у сфері виконання покарань, вчинене цією особою.

Персонал установи виконання покарань зобов`язаний довести наявність у діях чи бездіяльності особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, усіх ознак дисциплінарного проступку. Відсутність таких ознак виключає застосування до особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, заходів стягнення.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи під час апеляційного розгляду справи, що 6.07.2020р. позивач був відсутній у строю о 15:35год. під час масового заходу, а саме поіменної перевірки наявності засуджених. Знаходився у житловій секції №7.

Після встановлення відсутності позивача у строю він був викликаний до кабінету начальника відділення №2 для надання пояснень щодо його відсутності на поіменній перевірці наявності засуджених, до кабінету начальника відділення позивач прибув без нагрудного знаку, про що свідчить рапорт №69/2, який наданий відповідачем до відзиву. Позивач від надання письмового пояснення відмовився, що підтверджується Актом відмови дачі письмового пояснення від 6.07.2020р..

9.07.2020р. позивача було ознайомлено з місцем, датою та часом проведення дисциплінарної комісії, проте від підписання розписки позивач відмовився, про що свідчить копія документу.

10.07.2020р. начальником відділення СПС №2 Вознесенської виправної колонії №72 Тимощуком М.М. складено висновок по факту порушення ПВР.

Відповідно до п.1 розділу VІІ Правил, в установах виконання покарань перевірки наявності засуджених організовуються щодня вранці та ввечері у години, визначені розпорядком дня, а також додатково в час перед прийманням їжі засудженими або після цього. За потреби вони можуть проводитися у будь-який час доби. Наявність засуджених перевіряється за поіменними картками, виготовленими за зразками поіменної картки та нагрудного розпізнавального знака для засуджених. Для поіменної перевірки всі засуджені шикуються відділеннями соціально-психологічної служби у спеціально відведених місцях. Від поіменної перевірки звільняються тільки особи, які відпочивають після роботи або звільнені від роботи через хворобу з постільним режимом, а також зайняті на роботах, які залишити неможливо. Ранкові та вечірні перевірки не мають тривати більше 30 хвилин. На перевірках почергово згідно із затвердженим графіком повинні бути присутні начальник установи виконання покарань, його заступники, керівники підрозділу нагляду і безпеки та оперативного підрозділу.

Оскільки присутність позивача на перевірці, що проводилася 6.07.2020р. о 15:35 год. жодними доказами не підтверджено та позивачем під час судового розгляду справи, не було надано пояснень щодо причин зазначеного порушення, судова колегія погоджується з висновком першої інстанції про правомірність прийняття Постанови №30/2 за порушення режиму відбування покарання, яке полягає в застосуванні до ОСОБА_1 стягнення у вигляді догана Н/У.

Крім того, відповідно до Рапорту №107/2 15.07.2020р. о 15:15год. під час масового заходу, а саме поіменної перевірки наявності засуджених ОСОБА_1 знаходився в строю з порушенням форми одягу, а саме відсутній нагрудний знак, чим порушено ПВР р.2 п.3.

Письмове пояснення щодо допущення порушення форми одягу ОСОБА_1 надати відмовився, про що свідчить Акт відмови дачі письмового пояснення від 15.07.2020р..

16.07.2020р. позивача під підпис було ознайомлено з місцем, датою та часом проведення дисциплінарної комісії, про що свідчить копія розписки.

16.07.2020р. в.о. начальника відділення СПС № 2 Вознесенської виправної колонії №72 Строн І.В. складено висновок по факту порушення ПВР.

17.07.2020р. відбулося засідання дисциплінарної комісії установи по розгляду матеріалів про порушення засудженими вимог режиму утримання, про що свідчить Витяг з протоколу №45 від 17.07.2020р. На засіданні дисциплінарної комісії позивач в усній формі поважних причин порушення ним ПВР р.2 п.3, а саме порушення форми одягу, не надав. Комісія прийняла рішення застосувати до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення Сувора догана НУ.

Копію протоколу від 17.07.2020р. №45 позивач отримав 17.07.2020р., про що свідчить розписка.

Відповідно до п.3 Розділу ІІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, засуджені зобов`язані, зокрема: носити одяг встановленого законодавством зразка та нагрудні знаки, затверджені зразками поіменної картки та нагрудного розпізнавального знака для засуджених.

Як під час судового розгляду в суді першої інстанції так і під час апеляційного розгляду справи, позивачем не надано до суду жодних доказів щодо наявності у позивача нагрудного знаку під час поіменної перевірки наявності засуджених матеріали справи не містять.

За таких обставин, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність прийняття відповідачем Постанови №31/2 за порушення режиму відбування покарання, яке полягає в застосуванні до ОСОБА_1 стягнення у вигляді сувора догана Н/У.

Приписами абз.2 ч.6 ст.135 КВК України визначено, що під час засідання дисциплінарної комісії заслуховуються пояснення засудженого та його представника, свідків, інших осіб, залучених відповідно до ч.3 та абз.7 ч.5 цієї статті, адміністрації установи виконання покарань, особи, яка ініціювала притягнення до дисциплінарної відповідальності, та осіб, які мають право дорадчого голосу.

Абзацами 2-7 ч.5 ст.135 КВК України визначено, що засуджений та/або його представник мають право:

- отримати інформацію про притягнення до дисциплінарної відповідальності, у тому числі документи, що стосуються справи, не пізніш як за одну добу до початку засідання дисциплінарної комісії;

- бути присутнім на засіданні дисциплінарної комісії під час розгляду питання про його притягнення до дисциплінарної відповідальності;

- ознайомлюватися з матеріалами дисциплінарного провадження та особової справи, робити виписки, знімати копії з них;

- надавати пояснення, заперечення та заявляти клопотання в усному та письмовому вигляді, надавати докази;

- подавати клопотання не пізніш як за двадцять чотири години до визначеного часу засідання про залучення до засідання дисциплінарної комісії осіб, присутність яких є доцільною для встановлення обставин вчинення правопорушення та визначення міри відповідальності.

Згідно з абз.3 ч.6 ст.135 КВК України, рішення про притягнення до відповідальності приймається більшістю голосів членів дисциплінарної комісії.

Рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності особи, яка відбуває покарання, має бути детально вмотивоване та може бути оскаржене особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, або її представником до органу виконання покарань вищого рівня, прокурора чи суду (ч.7 ст.135 КВК України).

Положеннями ч.3 ст.134 КВК України встановлено, що стягнення може бути накладене лише на особу, яка вчинила проступок, і не пізніше десяти діб з дня виявлення проступку, а якщо у зв`язку з проступком проводилась перевірка, то з дня її закінчення, але не пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія вважає, що зібраними матеріалами підтверджується наявність факту вчинення дисциплінарних проступків зі сторони позивача.

Відповідно до ч.1 ст.132 КВК України, за невиконання покладених обов`язків та порушення встановлених заборон до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, можуть застосовуватися такі заходи стягнення: попередження; догана; сувора догана; грошовий штраф до двох мінімальних розмірів заробітної плати; скасування поліпшених умов тримання; поміщення засуджених чоловіків, які тримаються у виправних колоніях, у дисциплінарний ізолятор з виведенням або без виведення на роботу чи навчання на строк до чотирнадцяти діб, а засуджених жінок - до десяти діб; поміщення засуджених, які тримаються в приміщеннях камерного типу виправних колоній максимального рівня безпеки, у карцер без виведення на роботу на строк до чотирнадцяти діб; переведення засуджених, які тримаються у виправних колоніях, крім засуджених, які тримаються у виправних колоніях мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання, до приміщення камерного типу (одиночної камери) на строк до трьох місяців.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем накладено стягнення на ОСОБА_1 з урахуванням усіх обставин та із дотриманням вимог, встановлених Кримінально-виконавчим кодексом України.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311, 315, 316, 322 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2020р. залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий: Ю.М.Градовський

Судді: А.В.Крусян

О.В.Яковлєв