Справа № 160/14061/20
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2021-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

26 березня 2021 року Справа 160/14061/20

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Рябчук О.С., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4), Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

25.03.2021 року на підставі ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 10.03.2021 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4), Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)», в якій позивач просить:

- відкрити провадження в адміністративній справі за цим адміністративним позовом до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4) та до Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89);

- визнати неправомірним виконання відповідачами обвинувального вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.04.2002 року в частині засудження мене до довічного позбавлення волі без наявності у них розпорядження суду про виконання вироку та доданої до цього розпорядження копії цього вироку, які на мене із суду має отримати відповідний орган або установа в порядку звернення вироку до виконання, та зобов`язати відповідача (ДУ ДВК-89) утриматися від виконання вироку щодо мене до моменту отримання із суду цих документів;

- встановити відсутність у відповідачів повноважень на виконання зазначеного у вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.04.2002 року рішення суду про засудження мене до довічного позбавлення волі, яке зазначено в цьому вироку, що обумовлено відсутністю у нього як копії не набравшого законної сили вироку, яка була б належним чином завіреною, так і відсутністю у нього згаданих вище розпорядження суду про виконання вироку і копії вироку, набравшого законної сили;

- встановити наявність у відповідачів повноважень на виконання зазначеного у вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.04.2002 року рішення суду про тримання мене під вартою в якості запобіжного заходу до моменту отримання із суду офіційного повідомлення про набрання законної сили цим вироком і розпорядження про виконання цього вироку в частині засудження мене до довічного позбавлення волі;

- визнати неправомірним визнання відповідачами вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.04.2002 року щодо мене набравшим законної сили, що обумовлено відсутністю у них офіційного повідомлення суду про набрання цим вироком законної сили щодо мене;

- встановити відсутність у відповідачів повноважень на виконання касаційної ухвали Верховного Суду України від 23.07.2002 року щодо мене;

- визнати неправомірним виконання відповідачами касаційної ухвали Верховного Суду України від 23.07.2002 року щодо мене шляхом виконання покарання у виді довічного позбавлення волі;

- встановити відсутність у відповідачів повноважень на виконання зазначеного у вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.04.2002 року рішення суду про засудження мене до довічного позбавлення волі, яке зазначено в цьому вироку, що обумовлено відсутністю у них згаданих вище розпорядження суду про виконання вироку і копії вироку, набравшого законної сили;

- встановити наявність у відповідача повноважень на виконання зазначеного у вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.04.2002 року рішення суду про тримання мене під вартою в якості запобіжного заходу до моменту отримання із суду офіційного повідомлення про набрання законної сили цим вироком і розпорядження про виконання цього вироку в частині засудження мене до довічного позбавлення волі, разом з копією цього вироку;

- визнати неправомірним використання відповідачами відносно мене належним чином незавіреної копії не набравшого законної сили вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.04.2002 року та зобов`язати відповідача утриматися від її використання у будь-який спосіб щодо мене;

- визнати неправомірним використання відповідачами відносно мене належним чином незавіреної копії ухвали Верховного Суду України від 23.07.2002 року та зобов`язати відповідача утриматися від її використання у будь-який спосіб щодо мене;

- визнати неправомірним здійснення відповідачем обліку мене як засудженого до довічного позбавлення волі та зобов`язати його негайно зняти мене з цього обліку.

Відповідно до розпорядження щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справ від 25.03.2021 року зазначена справа розподілена судді Рябчук О.С.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Частиною 3 статті 161 КАС України передбачено, що до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

В зв`язку з тим, що ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.11.2020 р. позовні матеріали були повернуті позивачу, в матеріалах справи не міститься оригіналу позовної заяви та копій доданих до неї документів, копій позовної заяви та доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи.

Долучені пакети документів при розгляді апеляційної скарги позивача є частиною провадження в суді апеляційної інстанції, прошиті і пронумеровані та не можуть бути розформовані при розгляді справи в суді першої інстанції.

В зв`язку з цим, виникла необхідність надання позивачем оригіналу позовної заяви та копій доданих до неї документів, копій позовної заяви та доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи.

Крім того, з позовної вбачається, що позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом 30.10.2020 року щодо оскарження дій відповідачів, які були вчинені в 2002 році.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, позивач звернувся до суду із вказаними вимогами з пропуском шестимісячного строку звернення до суду, встановленого ч. 2 ст.122 КАС України.

Відповідно до ч. 6 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Позивачем подано заяву про поновлення строку.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду в заяві зазначено наступне.

Про незаконні дії щодо нього позивач дізнався в червні 2020 р. від співкамерника і одразу почав з`ясовувати підстави та обставини порушення законодавства з боку відповідачів.

Раніше дізнатися про порушення своїх прав позивач не міг, оскільки: не має юридичної освіти; у нього відсутні кошти для звернення за правовою допомогою; адвокати, які були залучені для захисту інтересів позивача, не консультували його з питань, викладених в позовній заяві; заяви позивача про надання адвокатів для захисту у суді у справах про позбавлення батьківських прав та перегляд вироку за нововиявленими обставинами залишені без відповіді; до 2015 р. інструкції, які регламентують порядок дій відповідачів мали статус секретних документів; позивач утримується в місцях позбавлення волі та не має вільного доступу для отримання інформації; доступ до мережі Інтернет у позивача з`явився лише в жовтні 2020 р.

Наведені в заяві доводи суд вважає необґрунтованим в зв`язку з наступним.

Перебування позивача в місцях позбавлення волі не перешкоджає його праву на отримання безоплатної правової допомоги. Доказів не надання такої допомоги саме для захисту прав в зв`язку з обставинами, наведеними в позовній заяві, позивачем не надано.

Тобто, позивач міг звернутися для надання правової допомоги для отримання консультації щодо підстав виконання вироку.

В разі звернення за правовою допомогою позивач міг отримати необхідну для захисту прав інформацію та здійснити звернення до суду.

Відповідно до положень ст. 55 Конституції України держава кожному гарантує право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Право на захист порушеного права в суді є конституційним правом особи.

Разом з тим, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс та інш. Проти Великобританії рішення від 22.10.1996р., Девеер проти Бельгії рішення від 27.02.1980р.).

Згідно з ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Право на звернення до суду може бути обмежене законом, зокрема у такий спосіб, як встановлення законом строку для звернення до адміністративного суду. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження обмежувальних строків для звернення до адміністративного суду обумовлено метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Поважними причинами пропуску строку звернення до адміністративного суду можуть бути визнані лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного особою, яка звернулася з адміністративним позовом, має першочергове значення, тобто передує встановленню обставин, від яких залежить результат вирішення спору.

Будь-яких інших поважних причин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, позивачем не вказано. За таких обставин, суд визнає неповажними причини пропуску строку звернення до суду, вказані в клопотанні про поновлення строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Дослідивши подані позовні матеріалами, судом встановлено, що позов поданий без додержання вимог, встановлених ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України, і підлягає залишенню без руху з наступних підстав:

- до позову не додано оригіналу позовної заяви та копій доданих до неї документів, копій позовної заяви та доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху та надати можливість позивачу у строк протягом 10-ти днів з дня отримання даної ухвали привести у відповідність до вимог ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України позовну заяву, а саме, надати до суду: оригінал позовної заяви та копії доданих до неї документів, копії позовної заяви та доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи; заяву про поновлення строку звернення до суду та докази поважності причин його пропуску.

Керуючись ст.ст. 160, 161, 169, 171, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4), Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Запропонувати позивачу усунути недоліки позову протягом 10-ти днів з дня отримання копії ухвали суду про залишення позову без руху шляхом надання суду:

- оригіналу позовної заяви та копій доданих до неї документів, копій позовної заяви та доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи;

- заяви про поновлення строку звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до пункту 1 частини 2, частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху. Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно надіслати особі, що звернулась із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Рябчук