Справа № 440/7630/20
Суддя: К.І. Клочко
Дата ухвалення: 2021-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/7630/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Клочка К.І., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат" до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування картки відмови та рішення. Під час розгляду справи суд, -

В С Т А Н О В И В:

18 грудня 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат" звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 22 червня 2020 року №UA110000/2020/000267/2 та картки відмови у прийнятті митної декларації від 22 червня 2020 року №UA110380/2020/00059 .

Позов обґрунтований тим, що 22.06.2020 до Дніпровської митниці Держмитслужби для митного контролю та оформлення відповідно до зовнішньоекономічного контракту №FYM-ТSTH-19-23 від 01.12.2018 ТОВ "Єристівський ГЗК" подана електронна митна декларація №UA110380/2020/001006 для митного оформлення товару. Відповідачем винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 22.06.2020 №UA110380/2020/00059 та рішення про коригування митної вартості від 22.06.2020 №UA110000/2020/000267/2, які позивач вважає протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки позивачем надано всі необхідні документи на підтвердження здійснення поставки товару та проведення оплати за такий товар.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року позовну заяву залишено без руху, у зв`язку з її невідповідністю вимогам статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

15 січня 2021 року позивач усунув недоліки позовної заяви, визначені ухвалою суду від 23 грудня 2020 року.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 18.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

16.02.2021 судом одержано відзив контролюючого органа на позов, у якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначив, що коригування митної вартості товару здійснено відповідно до положень статті 55 Митного кодексу України в зв`язку з тим, що документи, які підтверджують заявлену митну вартість, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. При проведені перевірки документів, які надані у підтвердження митної вартості, було встановлено: до митного оформлення надано страховий поліс №422 від 20.12.2018 з кінцевим терміном дії до 31.12.2019 року, у якому страхові ризики є меншими ніж вартість вантажу; відсутні документи про підтвердження транспортно - експедиційних послуг за договором № 600/50110, до кордону України; банківські платіжні документи №TF0939F390200110 та №TF093F4A0200110 від 10.01.2020 надані без перекладу, а тому митному органу невідома суть даних документів, що позбавляє фіскальний орган можливості ідентифікувати їх як платіжні документи за даною поставкою.

Додатково надано комерційну пропозицію № 260719FЕ від 26.07.2019, згідно якої ціна на умовах склад завод становить 13451 євро за одну шину, що не відповідає задекларованій позивачем митній вартості, відповідно до якої вартість на умовах CIP RIGA (включаючи витрати на транспортування та страхування) теж 13 451 євро.

Дані розбіжності, на думку відповідача, мають вплив на правильність визначення митної вартості.

Крім того, відповідач зауважив, що лист ДП "Укрпромзовнішекспертиза" № 1077 від 27.05.2020 має єдине джерело інформації - ТОВ "Мишлен Русская компания по производству шин", хоча дані шини мають походження зі США та придбані в Нідерландах.

У зв`язку з неможливістю застосування митної вартості, заявленої декларантом, контролюючим органом прийнято рішення про коригування митної вартості та винесено картку відмови.

22.02.2021 до суду позивачем надано відповідь на відзив, в якій представник ТОВ "Єристівський ГЗК" виклав аргументи аналогічні тим, що містяться у позовній заяві та крім того зазначив, що посилання відповідача на порядок оцінки ризиків за допомогою спеціальних автоматизованих інформаційних систем є безпідставним, оскільки за висновками Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі № 809/4258/15 спрацювання певних профілів ризиків саме по собі не може свідчити про неправильне визначення митної вартості.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Єристівський ГЗК" (далі - ТОВ "Єристівський ГЗК") у встановленому законом порядку зареєстроване як юридична особа, .

01.12.2018 між ТОВ "Єристівський ГЗК" (Покупець) та "ТРАНЗИТАЙР Б.В.", Ейкдонк 5, 4825 АЗ Бреда, Нідерланди (Продавець) укладено довгостроковий договір поставки шин № FYM-TSTH-19-23 (а.с.18-31).

З метою митного оформлення товару, отриманого за зазначеним вище контрактом, ТОВ "Єристівський ГЗК" до Дніпровської митниці Держмитслужби 22.06.2020 надана електронна митна декларація №UA110380/2020/001006 для митного оформлення товару: шини гумові, нові, для використання на будівельних або промислових вантажо-розвантажувальних транспортних засобах і машинах, що мають посадочний діаметр обода більш як 61 см: а/шина Michelin 33.00 R 51 XDR3 B4 E4R TL** - 12 шт., пневматичні, безкамерні, радіальні, спеціальні, крупногабаритні, позашляхові, малюнок протектору не типу "ялинка", шини призначені для кар`єрних автосамоскидів CATERPILLAR 785С (вантажопідйомністю 136 тн), мають глибокий протектор для кам`янистого ґрунту).

Митною декларацією №UA110380/2020/001006 митну вартість задекларованого товару заявлено позивачем, як таку, що визначена за основним методом визначення митної вартості товару - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються.

До митної декларації декларантом було подано наступні документи: інвойс №12503657 від 11.12.2019, інвойс №12503658 від 11.12.2019, банківські платіжні документи №TF0939F390200110 та №TF093F4A0200110 від 10.01.2020, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги) №BANM0000014 від 29.01.2020, довідку на транспортні витрати № 29012020 від 29.01.2020, страховий поліс №422 від 20.12.2018, договір №FYM-TSTH-19-23 від 01.12.2018, додатки №1, №2, №3 від 01.12.2018, меморандум від 01.12.2018, додаткові угоди №1 та №2 до меморандуму від 01.12.2018, додаткову угоду №2 від 31.07.2019.

З метою здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару, відповідно до частини 5 статті 54 Митного кодексу України, декларанту запропоновано надати, за наявності, додаткові документи, а саме: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором; якщо здійснювалось страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини); копію митної декларації країни відправлення.

ТОВ "Єристівський ГЗК" надано до митного органу: інвойси № 12503657 від 11.12.2019 та №12503658 від 11.12.2019, що додавалися до митної декларації, комерційну пропозицію № 260719 FE від 26.07.2019, платіжні доручення № 955 від 29.01.2020 на сплату транспортно - експедиційних послуг, виписки з бухгалтерської документації про сплату за товар №TF0939F390200110 та №TF093F4A0200110 від 10.01.2020, що додавалися до декларації та лист ДП "Укрпромзовнішекспертиз" №1077 від 27.05.2020.

22.06.2020 відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA110000/2020/000267/2, яким митну вартість товару за одиницю визначено на рівні 16605,1744 євро за одиницю. Загальна сума товару (12 шин) після коригування склала 199262,09 євро /а.с. 97-98/.

В обґрунтування вказаного рішення зазначено, "відповідно до п.5 контракту №FYM-TSTH-19-23 від 01.12.2018 продавец поставит все шины на базисе СІР Рига (ИНКОТЕРМС 2010), також відповідно до даного договору здійснювалось страхування вантажу та відповідно до даного договору повинен бути страховий поліс. До оформлення надано страховий поліс №422 від 20.12.2018 з кінцевим терміном дії 31.12.2019 та відповідно до перекладу страхового полісу, страхові ризики по даному полісу є меншими ніж вартість вантажу. Виходячи з цього не можливо ідентифікувати дані страхові документи з даною поставкою та перевірити дійсні витрати на страхування даного вантажу. Відповідно до договору №600/50110 надавались транспортно-експедиційні послуги, але відсутні документи про підтвердження експедиційних послуг до кордону України. Додатково надано комерційну пропозицію № 260719 FE від 26.07.2019, згідно якої ціна на умовах склад завод становить 13451 євро за одну шину, що не відповідає задекларованій позивачем митній вартості, відповідно до якої вартість на умовах CIP RIGA (включаючи витрати на транспортування та страхування) теж 13 451 євро. Дані розбіжності, на думку відповідача, мають вплив на правильність визначення митної вартості. Додатково надано лист ДП "Укрпромзовнішекспертиз" №1077 від 27.05.2020, єдиним джерелом інформації в якому є інформація ТОВ "Мишлен Русская компания по производству шин", хоча дані шини є походженням США, продавцем даних шин є TRANSITYRE B.V. EIKDONK 5, P.O. ВОХ 65784805 HN BREDA, THE NETHERLANDS. До оформлення надано документи №TF0939F390200110 та №TF093F4A0200110 від 10.01.2020 , зазначені під кодом документу "банківський платіжний документ", але до оформлення не надані переклади даних документів у зв`язку з чим не відомо суті даних документів, відсутня можливість ідентифікувати дані документи з даною поставкою. Враховуючи викладене, з метою здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару, відповідно до ч.5 ст. 54 МКУ, використовуючи право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, з урахуванням п.2,3 ст.53 МКУ, в рамках проведення консультацій, декларанта зобов`язано протягом 10 календарних днів надати ( за наявності) такі додаткові документи: - договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; - рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); - якщо здійснювалось страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. - виписку з бухгалтерської документації; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціальними експертними організаціями, та/ або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.), - копію митної декларації країни відправлення Згідно п.6 ст. 53 МКУ, декларант за власним бажанням може подати додаткової наявні у нього документи для підтвердження заявленої митної вартості товару. Відповідно до статті 52 Кодексу декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Запропоновані документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів декларант відмовився надати, крім платіжного доручення №955 від 29.01.2019, листа ДП "Укрпромзовнішекспертиз" №1077 від 27.05.2020 та комерційної пропозиції №260719FE від 26.07.2019. Виходячи з поданих документів, точно не відомо яка дійсна вартість поставленого товару. Відповідно до статті ІІІ Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, оцінка ввезеного товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості ввезеного товару, який обкладається митом. Під дійсною вартістю розуміється ціна, за якою такий або аналогічний товар продається або пропонується для продажу при нормальному ході торгівлі в умовах вільної конкуренції. Вартість товару, згідно наданих до митного контролю документів, що постачається за Контрактом №№FYM-TSTH-19-23 від 01.12.2018, не відповідає поняттю дійсної вартості згідно зі статтею VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі. Відповідно до п.6 ст.54 МКУ митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, визначених у частинах другій-четвертій ст.53 МКУ, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовуються , якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (ч.2 ст.58 МКУ). Враховуючи зазначені в повідомленні митниці результати перевірки документів, наданих до оформлення оцінюваної партії товару за ЕМД від 22.06.2020 №UA110380/2020/001006, відсутності документального підтвердження відомостей, що підтверджують числові значення митної вартості товарів, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не може бути застосований відповідно до п.2 ст.58 МКУ, п.6 ст.54 МКУ. Проводиться консультація з метою обґрунтування вибору методу визначення митної вартості. Відповідно до ст.59 МКУ, у разі якщо митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена згідно з положеннями ст.58 МКУ, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у ст.59 МКУ. При цьому, під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як фізичні характеристики, якість та репутація на ринку, країна виробництва, виробник. Митну вартість товару, що імпортується, скориговано із застосуванням методу визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів з дотриманням положень ст.59 МКУ. Визначена митна вартість товару ґрунтується на співставлених обсягах та комерційних рівнях ідентичного товару оформленого за не прямим контрактом по раніше визначеній митній вартості відповідно до рівня вартості ЕМД від 25.03.2020 №UA110070/2020/2498 - 16605,1744 євро за штуку. У зв`язку з неможливістю застосування митної вартості, заявленої декларантом, з урахуванням вищезазначеного прийнято рішення про коригування митної вартості від 22.06.2020 №UA110000/2020/000267/2. У відповідності до ст.52 МКУ, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право:- випуск у вільний обіг товарів, що декларуються, у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х МКУ в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої ст.55 МКУ (п.3.2 МКУ); - оскаржувати у порядку, визначеному главою МКУ, рішення про коригування митної вартості (п.3.4 МКУ)".

У зв`язку із прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів від 22.06.2020 №UA110000/2020/000267/2, відповідачем винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 22.06.2020 №UA110380/2020/00059, якою повідомлено про відмову у митному оформленні (випуску) товарів з причини: порушено вимоги статті 52 та статтей 58, 64 Митного кодексу України в частині заявлення митної вартості товару.

В подальшому зазначений товар був впущений у вільний обіг за митною декларацією №UA110380/2020/001017 від 23.06.2020 /а.с. 118-120/.

Не погодившись із рішенням про коригування митної вартості та карткою відмови позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, справляння митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13 березня 2012 року №4495-VI /далі МК України/.

Статтями 49, 50 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відомості про митну вартість товарів використовуються для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно з частинами першою та другою статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Частинами четвертою та п`ятою статті 58 МК України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Відповідно до частин першої та другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Частинами першою та другою статті 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

З аналізу цієї норми вбачається, що Митним кодексом України встановлено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Частиною третьою статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

В силу частини п`ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до частин другої - третьої, шостої - сьомої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно з частинами першою та другою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до частини п`ятої статті 55 МК України декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів.

Згідно з частиною другою статті 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Правила визначення митної вартості за ціною договору викладені законодавцем в статті 58 Митного кодексу України.

Так, згідно з частинами першою третьою цієї статті метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу /частина третя статті 57 МК України/.

Із вищенаведеного слідує, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) і підставою його незастосування є, обставини, визначені частиною першою статті 58 Митного кодексу України, та якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірно та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до частини дев`ятої статті 58 МК України розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Згідно з частинами першою та другою статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Суд зауважує, що відповідно до пункту 4 контракту №FYM-YSTH-19-23 від 01.12.2018 ціни на товар зазначені в додатку 2, який є частиною цього контракту.

Відповідно до інвойсу №12503657 та №12503658 від 11.12.2019 /а.с.70-77/ сума контракту (товару) склала 162432 Євро.

Банківськими платіжними документами №TF0939F390200110 та №TF093F4A0200110 від 10.01.2020 /а.с.78-79/ підтверджується сплата коштів в загальній сумі 162432 Євро.

Приймаючи рішення про коригування митної вартості товару відповідачем зазначено, зокрема, що:

- відповідно до умов контракту №FYM-TSTH-19-23 від 01.12.2018 "ТРАНЗИТАЙР Б.В." поставляє шини позивачу на умовах CIP Рига (Инкотермс 2000). За даним контрактом здійснювалось страхування вантажу, в зв`язку із чим до розмитнення подано страховий поліс №422 від 20.12.2018 з кінцевим терміном дії до 31.12.2019 року, страхові ризики по даному полісу є меншими ніж вартість вантажу ;

- відсутні документи в підтвердження наданих транспортно-експедиційних послуг за договором №600/50110, до кордону України;

- надані документи банківські платіжні документи №TF0939F390200110 та №TF093F4A0200110 від 10.01.2020 без перекладу, а тому митному органу невідома суть даних документів, що позбавляє фіскальний орган можливості ідентифікувати їх як платіжні документи за даною поставкою.

Надаючи оцінку доводам Дніпровської митниці Держмитслужби, суд зазначає наступне.

Як вже зазначено судом, 01.12.2018 між ТОВ "Єристівський ГЗК" (Покупець) та "ТРАНЗИТАЙР Б.В.", Ейкдонк 5, 4825 АЗ Бреда, Нідерланди (Продавець) укладено довгостроковий договір поставки шин № FYM-TSTH-19-23.

Пунктом а пункту 3 та підпункту а пункту 5 Договору встановлено, що Покупець повинен придбати, а Продавець повинен здійснити поставку шин на базисі СІР - Рига (ІНКОТЕРМС 2010).

Згідно Інкотермс (офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (в редакції 2010 року) термін "СІР" ("Carriage and Insurance Paid to" в перекладі "Провезення та страхування оплачені до") означає, що продавець несе ті ж обов`язки, що і відповідно до терміну СРТ (тобто, продавець оплачує фрахт за перевезення товару до вказаного місця призначення, також в обов`язки продавця входить здійснення необхідного для вивозу митного очищення товару), але з тим доповненням, що продавець повинен забезпечити транспортне страхування від ризиків загибелі або пошкодження товару під час перевезення. Продавець укладає договір страхування й оплачує страхову премію. Покупець повинен прийняти до відома, що згідно з терміном СIP від продавця потрібно лише забезпечення страхування на мінімальних умовах. Згідно з даними умовами продавець зобов`язаний забезпечити митне очищення товару для експорту. Цей термін може використовуватися при перевезенні товару будь-яким видом транспорту, включаючи змішані перевезення.

Таким чином, виходячи з умов договору та умов поставки CIP, контрагент позивача "ТРАНЗИТАЙР Б.В." зобов`язався поставити товар до міста Рига, здійснивши страхування та оплативши його.

За змістом викладеного, оскільки витрати по страхуванню здійснює продавець ТРАНЗИТАЙР Б.В. то відповідно дана складова вже врахована та сплачена у вартості придбаного товару, а тому не впливає на митні платежі, контроль за якими здійснює відповідач.

На користь позивача також свідчить пункт 7 частини 10 статті 58 Митного кодексу України, яким встановлено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на страхування цих товарів.

Щодо посилань відповідача на відсутність документів на підтвердження наданих транспортно-експедиційних послуг за договором № 600/50110 суд зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи, разом з митною декларацією митному органу було надано: копію договору з ТОВ "Ей Сі Ейч" №600/50110 від 12.12.2018, довідку ТОВ "Ей Сі Ейч" про надані транспортні послуги та їх розмір №09012020 від 29.01.2020, рахунок про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги BANM0000014 від 29.01.2020, платіжне доручення № 955 від 29.01.2020, а також накладну № 01435432, що в повній мірі підтверджують вартість отриманих позивачем послуг /а.с.80-92/.

Частиною першою статті 254 Митного кодексу України визначено, що документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються органу доходів і зборів українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Органи доходів і зборів вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Зі змісту зазначеної статті вбачається, що для митного оформлення можуть подаватися документи українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування та не передбачено обов`язку подання документів саме українською мовою.

Разом з тим, дана стаття надає право митному органу вимагати переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, однак тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації.

Надані відповідачу платіжні документи складені англійською мовою, яка є мовою міжнародного спілкування, а, також, однією з офіційних мов Митного союзу Європейського Союзу (European Union Customs Union). В зв`язку із викладеним, переклад платіжних документів складених на англійській мові не є обов`язковим.

З огляду на викладене надані декларантом до митного органу документи є достатніми для визначення митної вартості товару за основним методом, у зв`язку із чим суд дійшов висновку щодо наявності підстав для визнання протиправним та скасування рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 22.06.2020 №UA110000/2020/000267/2.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 22.06.2020 №UA110380/2020/00059 суд зазначає наступне.

За приписами частин першої та другої статті 256 Митного кодексу України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.

Відповідно до частин дев`ятої, десятої статті 264 Митного кодексу України орган доходів і зборів не має права відмовити у прийнятті митної декларації, якщо виконано всі умови, встановлені цим Кодексом.

Відмова органу доходів і зборів у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта.

Частиною дванадцятою цієї статті Кодексу передбачено, що у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи органу доходів і зборів.

Таким чином, картка відмови у прийнятті митної декларації та у митному оформленні (випуску) товарів є документом, що формалізує негативне для декларанта рішення посадової особи органу доходів і зборів про завершення процедури декларування товарів, заявлених до митного оформлення на підставі конкретної митної декларації.

Стаття 24 Митного кодексу України гарантує кожній особі право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси.

Судом встановлено, що картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 22.06.2020 №UA110380/2020/00059 вмотивована прийняттям митним органом рішення про коригування митної вартості від 22.06.2020 №UA110000/2020/000267/2, правомірність якого відповідачем не доведено під час розгляду цієї справи.

Відтак, оскаржена картка відмови також є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи те, що відповідачем не доведено правомірності оскаржених у цій справі рішень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання вказаного позову сплачено судовий збір у розмірі 4204,00 грн /а.с.13/.

Враховуючи задоволення позову за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 4204,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат" ( вул. Будівельників, 15, м. Горішні Плавні, Полтавська область, ) до Дніпровської митниці Держмитслужби ( вул. Княгині Ольги, 22, м. Дніпро, ) про визнання протиправними та скасування картки відмови та рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 22 червня 2020 року №UA110000/2020/000267/2

Визнати протиправною та скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації від 22 червня 2020 року №UA110380/2020/00059.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби (вул. Княгині Ольги, 22, м. Дніпро, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат" (вул. Будівельників, 15, м. Горішні Плавні, Полтавська область, ) витрати зі сплати судового збору в сумі 4204,00 (чотири тисячі двісті чотири гривні).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Суддя К.І. Клочко