Справа № 560/8760/20
Суддя: Польовий О.Л.
Дата ухвалення: 2021-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/8760/20
УХВАЛА

22 березня 2021 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Польового О.Л. розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення по адміністративній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія-Альтаїр" до Головного управління ДПС у Хмельницькій області , Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Компанія-Альтаїр" подало до суду заяву про ухвалення додаткового судового рішення, в якій просило стягнути з відповідачів 5400,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу та вирішити питання про стягнення з відповідачів 2102,00 грн судового збору.

Вирішуючи вказану заяву, суд враховує таке.

Рішенням від 01.03.2021 у справі №560/8760/20 Хмельницький окружний адміністративний суд позов задоволив, визнав протиправним та скасував рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 20.11.2020 №2156929/41114351 про відмову в реєстрації податкової накладної, зобов`язав ДПС України зареєструвати подану ТОВ "Компанія-Альтаїр" податкову накладну від 27.12.2019 №1 в Єдиному реєстрі податкових накладних, стягнув на користь ТОВ "Компанія-Альтаїр" 2102,00 грн судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Хмельницькій області.

Згідно з частиною 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Позивач у позові зазначив, що орієнтовний розмір судових витрат на професійну правничу допомогу становить 5400,00 грн. При цьому, під час розгляду справи позивач не надав заяву, в якій повідомляв суд про те, що протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду надасть докази на підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу. Повідомлення про орієнтовний розмір витрат не є заявою в розумінні статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Разом з тим, позивач 12.03.2021 подав заяву про ухвалення додаткового рішення, до якої додав договір про надання правової допомоги від 27.07.2020 №757, додаток до договору №1, опис надання правової допомоги у справі №560/8760/20 за договором від 27.07.2020 №757, акт про надання правової допомоги від 18.12.2020 №4.1, платіжне доручення від 18.12.2020 №188.

Позивач подав вказану з заяву після п`яти днів після ухвалення рішення суду. Водночас, в заяві позивач просив поновити строк для подання доказів на підтвердження судових витрат. Зазначив, що з текстом рішення від 01.03.2021 ознайомився в Єдиному реєстрі судових рішень 07.03.2021. Надісланий електронний лист від 03.03.2021 у позивача не відкривався.

Вирішуючи питання щодо поновлення строку для подачі доказів на підтвердження витрат на правничу професійну допомогу, суд враховує, що рішення суду від 01.03.2021 надіслане ТОВ "Компанія-Альтаїр" та представнику позивача ОСОБА_1 на їх електронні адреси.

Відповідно до довідки від 03.03.2021 ТОВ "Компанія-Альтаїр" та представник позивача ОСОБА_1 отримали копію рішення від 01.03.2021. Тобто, 03.03.2021 позивач та його представник знали про наявність рішення суду від 01.03.2021.

Знаючи про рішення від 03.03.2021 та у разі відсутності можливості ознайомитись з текстом такого рішення, позивач та його представник мали змогу звернутись до суду з вимогою повторного отримання такого рішення.

Суд вважає, що власна бездіяльність позивача та його представника не є поважною причиною для поновлення строку для подачі доказів на підтвердження судовий витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини у справі "Каракуця проти України" Суд неодноразово визначав, що це є обов`язок зацікавленої сторони виявляти особливу уважність, дбаючи про свої інтереси, та вживати необхідних заходів для отримання інформації про рух своєї справи (див. між іншого, Teuschler v. Germany (dec.), no. 47636/99, 04.10.2001; Sukhorubchenko v. Russia, no. 69315/01, 10.02.2005; Gurzhyy v. Ukraine (dec.), no. 326/03, 01.04.2008; and Muscat).

Докази на підтвердження витрат на професійне правничу допомогу датовані 18.12.2020. Позивач не зазначив об`єктивних підстав, які б свідчили про неможливість звернутись до суду із відповідною вимогою під час перебування справи у провадженні суду або у строк, визначений частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Оскільки заяву про ухвалення додаткового судового рішення з доданими документами позивач подав 12.03.2021. Тобто після п`яти днів від ухвалення рішення суду, що суперечить вимогам статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України. Тому підстави для стягнення з відповідачів витрат на професійне правничу допомогу у розмірі 5400,00 грн відсутні.

Крім цього, при подачі позовної заяви до суду позивач сплатив судовий збір в розмірі 4204,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 18.12.2020 №186.

За змістом частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" установлено з 01.01.2020 прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2102,00 грн.

Пунктом 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що за подання суб`єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою - підприємцем адміністративного позову немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом цього позову є одна вимога немайнового характеру (про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії).

Тобто, позивач мав сплатити судовий збір в розмірі 2102,00 грн.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Суд роз`яснює, що для повернення надміру сплаченого судового збору в розмірі 2102,20 грн позивачу слід звернутись до суду з відповідним клопотанням.

Враховуючи викладене, суд вважає, що підстави для ухвалення додаткового судового рішення відсутні. Тому у задоволенні заяви ТОВ "Компанія-Альтаїр" слід відмовити.

Керуючись статтями 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія-Альтаїр" про ухвалення додаткового рішення у справі №560/8760/20 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Головуючий суддя О.Л. Польовий