Справа № 640/14281/20
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2021-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2021 року м. Київ № 640/14281/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Бояринцевої М.А., розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "РИБПРОДУКТ 97"
до Головного управління ДПС у м. Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «РИБПРОДУКТ 97» з позовом до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві та просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 07.04.2020 №2, прийняте Головним управлінням ДПС у м. Києві;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №2 від 16.06.2020, прийняте Головним управлінням ДПС у м. Києві;

Мотивуючи позовні вимоги позивач наполягає на реальності господарських операцій з ТОВ «АГРОПОЛЮС ЛТД», ТОВ «КРОНО АГРОЛЕС», ТОВ «ЛІТІК», ТОВ «РЕГІОН АГРОСЕРВІС» та вказує про опосередкованість та хибність висновків контролюючого органу щодо нереальності господарських операцій. Також позивач зазначає, що зазначені юридичні особи є діючими та посилається на ухвалу Київського апеляційного суду у справі №757/25055/19-к.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому останній стверджує про правомірність прийнятих ним рішень та просить суд відмовити задоволенні адміністративного позову.

Справа вирішується на підставі наявних в ній матеріалів.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Головним управлінням ДПС у м. Києві проведено документальну планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «РИБПРОДУКТ 97», за наслідком якої складено акт перевірки від 26.02.2020 №154/26-15-05-02-05/36643851 (далі - акт перевірки).

У висновках акту перевірки зафіксовано наступні порушення позивачем податкового законодавства, а саме:

- пункту 44.1, пункту 44.2, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пункту 135.1 статті 135, підпункту 140.5.4 пункту 140.5 статті 140 Податкового кодексу України, пункту 5 П(С)БО 11, Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Доходи», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 за №860/4153, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 335 740 грн., в тому числі за 9 місяців 2019 року на суму 335 740 грн.;

- пункту 189.1 статті 189, пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість у періоді, що перевірявся на загальну суму 141 549 грн., в тому числі за червень 2019 року на суму 134110 грн., за липень 2019 року на суму 7439 грн.;

- пункту 201.8, пункту 201.10 статті 201 ПК України в частині не здійснення реєстрації податкових накладних на загальну суму ПДВ 141 549 грн. (червень 2019);

- пункту 1 частини 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування №2464-VI від 08.07.2010 щодо не своєчасної сплати єдиного соціального внеску у розмірі 7106,61 грн. за травень 2017 року.

Не погоджуючись із висновками акту перевірки позивачем подано заперечення, за наслідком розгляду яких листом від 07.04.2020 ГУ ДПС у м. Києві повідомив позивача про залишення висновків акту перевірки від 26.02.2020 №154/26-15-05-02-05/36643851 без змін, а заперечення - без задоволення.

На підставі вказаних висновків ГУ ДПС у м. Києві прийнято наступні рішення:

- податкове повідомлення-рішення від 07.04.2020 №2, яким ТОВ «РИБПРОДУКТ 97» збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток за податковими зобов`язаннями у розмірі 335 740 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 83935 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 07.04.2019 №2, яким до ТОВ «РИБПРОДУКТ 97» застосовано штрафні санкції за відсутність складання та/або реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 Податкового кодексу України податкових накладних/розрахунків коригування на суму ПДВ 141549 грн. у розмірі 70775 грн. (далі - спірне та/або оскаржуване рішення №1).

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями позивачем подано скаргу, за наслідком розгляду якої рішенням Державної податкової служби України від 12.06.20202 №18890/6/99-00-06-02-01-06 податкове повідомлення-рішення від 07.04.2020 №2 скасовано в частині збільшення податкових зобов`язань з податку на прибуток на суму 87093 грн. та у відповідній частині застосовані штрафні санкції, в іншій частині зазначене податкове повідомлення-рішення та податкове повідомлення-рішення від 07.04.2019 №2 залишені без змін.

З урахуванням вказаного рішення ГУ ДПС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 16.06.2020 №2, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток за податковими зобов`язаннями у розмірі 248647 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 62162 (далі - оскаржуване та/або спірне рішення №2).

Вирішуючи спір по суті суд керується положеннями чинного законодавства, яке діяло станом на час виникнення спірних правовідносин та звертає увагу на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Згідно із підпунктом 134.1.1 пункту 134 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Порядок формування доходів і витрат в бухгалтерському обліку врегульовано Положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку 15 «Дохід» та 16 «Витрати», що затверджені наказами Міністерства фінансів України від 29.11.1999 року №290 та від 31.12.1999 року №318.

Зокрема, за змістом пунктів 5 і 7 П(с)БО 15 дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Визначені доходи класифікуються в бухгалтерському обліку за такими групами: дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); інші операційні доходи; фінансові доходи; інші доходи.

Дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) - загальний дохід (виручка) від реалізації продукції, товарів, робіт або послуг без вирахування наданих знижок, повернення раніше проданих товарів та непрямих податків і зборів (податку на додану вартість, акцизного збору тощо).

Чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) визначається шляхом вирахування з доходу від реалізації продукції, товарів, робіт, послуг наданих знижок, вартості повернутих раніше проданих товарів, доходів, що за договорами належать комітентам (принципалам тощо), та податків і зборів.

У відповідності до пункту 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 11 «Зобов`язання», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 року №20, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 11.02.2000 року за №85/4306 зобов`язання визначається, якщо його оцінка може бути достовірно визначена та існує ймовірність зменшення економічних вигод у майбутньому внаслідок його погашення. Якщо на дату балансу раніше визначене зобов`язання підлягає погашенню, то його сума включається до складу доходу візитного періоду.

Згідно із підпунктом 140.5.4 пункту 140.5 статті 140 ПК України фінансовий результат податкового (звітного) періоду збільшується на суму 30 відсотків вартості товарів, у тому числі необоротних активів (крім активів з права користування за договорами оренди), робіт та послуг (крім операцій, зазначених у пункті 140.2 та підпункті 140.5.6 цього пункту, та операцій, визнаних контрольованими відповідно до статті 39 цього Кодексу), придбаних у: неприбуткових організацій, внесених до Реєстру неприбуткових установ та організацій на дату такого придбання, крім випадків, коли сума вартості товарів, у тому числі необоротних активів (крім активів з права користування за договорами оренди), робіт та послуг, придбаних у таких організацій, сукупно протягом звітного (податкового) року не перевищує 25 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, та крім бюджетних установ, Накопичувального фонду, недержавних пенсійних фондів і неприбуткової організації, яка є об`єднанням страховиків, якщо участь страховика у такому об`єднанні є умовою проведення діяльності такого страховика відповідно до закону; нерезидентів (у тому числі пов`язаних осіб - нерезидентів), зареєстрованих у державах (на територіях), включених до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до підпункту 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 цього Кодексу; нерезидентів, організаційно-правова форма яких включена до переліку, затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до підпункту "г" підпункту 39.2.1.1 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 цього Кодексу, які не сплачують податок на прибуток (корпоративний податок), у тому числі податок з доходів, отриманих за межами держави реєстрації таких нерезидентів, та/або не є податковими резидентами держави, в якій вони зареєстровані як юридичні особи.

Вимоги цього підпункту не застосовуються платником податку, якщо операція не є контрольованою та сума таких витрат підтверджується платником податку за цінами, визначеними за принципом "витягнутої руки" відповідно до процедури, встановленої статтею 39 цього Кодексу, але без подання звіту.

При цьому, якщо ціна придбання товарів, у тому числі необоротних активів (крім активів з права користування за договорами оренди), робіт та послуг перевищує їх ціну, визначену за принципом "витягнутої руки" відповідно до процедури, встановленої статтею 39 цього Кодексу, коригування фінансового результату до оподаткування здійснюється на розмір різниці між вартістю придбання та вартістю, визначеною виходячи з рівня ціни, визначеної за принципом "витягнутої руки".

Норми цього підпункту застосовуються за результатами податкового (звітного) року.

Водночас, в силу норм пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-ХIV(далі - Закон №996-ХIV).

Відповідно до статті 1 цього Закону в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, «первинний документ» - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, а «господарська операція» - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

За змістом частини 1 та 2 статті 9 Закону №996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

У свою чергу, згідно частиною 3 статті 9 цього Закону інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на рахунках бухгалтерського обліку.

Зі змісту наведених норм права можна дійти висновків про те, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування, серед іншого витрат, податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Тобто, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту.

Дані висновки суду не суперечать правовій позиції Верховного Суду, що була сформована ним у тексті постанов від 19.03.2019 у справі №826/9534/17, від 26.02.2019 у справі №826/1536/18, від 11.12.2018 у справі №804/6942/16 за наслідками проведення правового аналізу норм ПК України та Закону №996-ХIV. Зокрема, Верховний Суд відзначив те, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами. Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. У первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Як вбачається із акту перевірки контролюючий орган дійшов до висновку про те, що господарські операції між ТОВ «РИБПРОДУКТ 97» та ТОВ «АГРОПОЛЮС ЛТД», ТОВ «КРОНО АГРОЛЕС», ТОВ «ЛІТІК», ТОВ «РЕГІОН АГРОСЕРВІС» є нереальними з огляду на неможливість реального здійснення позивачем господарських операцій із наведеними контрагентами з урахуванням часу, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, необхідних для здійснення операцій з постачання продукції в задекларованих обсягах; здійснення контрагентами операцій без ділової мети та обліку операцій до їх реального економічного змісту; неможливість здійснення контрагентами операцій з огляду на відсутність обладнання, залучення транспорту, короткострокові періоди звітування; відсутність зв`язку з господарською діяльністю відображення операцій з придбання замороженої скумбрії, оскільки номенклатура реалізації товарів (робіт, послуг) підприємствами-покупцями відрізняється від номенклатури придбання, наявності кримінальних проваджень щодо контрагентів.

Між тим, у позовній заяві позивач наполягає на реальності господарських операцій з ТОВ «АГРОПОЛЮС ЛТД», ТОВ «КРОНО АГРОЛЕС», ТОВ «ЛІТІК», ТОВ «РЕГІОН АГРОСЕРВІС», вказує про опосередкованість та хибність висновків контролюючого органу щодо нереальності господарських операцій, зазначає, що юридичні особи є діючими та посилається на ухвалу Київського апеляційного суду у справі №757/25055/19-к.

Надаючи оцінку вказаним доводам, в розрізі наявних документів в матеріалах справи суд враховує наступне.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 2 статті 74 КАС України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Разом з тим, суд звертає увагу, що позивач не надав суду будь-яких доказів, які б підтверджували реальність (товарність) здійснення господарських операцій із ТОВ «АГРОПОЛЮС ЛТД», ТОВ «КРОНО АГРОЛЕС», ТОВ «ЛІТІК», ТОВ «РЕГІОН АГРОСЕРВІС». Зокрема, у справі відсутні докази на підтвердження факту придбання товару у вказаних контрагентів, перевезення, оприбуткування, зберігання та подальшого використання у власній господарській діяльності.

Таким чином, позивач стверджуючи про реальність господарських операцій з ТОВ «АГРОПОЛЮС ЛТД», ТОВ «КРОНО АГРОЛЕС», ТОВ «ЛІТІК», ТОВ «РЕГІОН АГРОСЕРВІС» не надав жодних належних доказів на підтвердження зазначеного, а відтак, на думку суду, ТОВ «РИБПРОДУКТ 97» не доведено пов`язаність придбаних товарів із наведеними контрагентами із господарською діяльністю підприємства, що виключає правомірність формування витрат у межах спірних правовідносин.

Суд враховує доводи акта перевірки стосовно ТОВ «АГРОПОЛЮС ЛТД», ТОВ «КРОНО АГРОЛЕС», ТОВ «ЛІТІК», ТОВ «РЕГІОН АГРОСЕРВІС», однак, звертає увагу, що зазначене не впливає на результат вирішення спору за умови не підтвердження реальності господарських операцій та пов`язаності придбаних товарів і послуг із господарською діяльністю належно оформленими первинним документами.

Окрім цього, суд при вирішенні спору по суті враховує, що ухвалою Київського апеляційного суду від 27.01.2020 у справі №757/25055/19-к ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 21 травня 2019 року в частині, якою задоволено клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва Другого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України Дмитренка С.О. та накладено арешт на грошові кошти ТОВ «ОК ТАУН», ТОВ «ЮКІМ ТРЕЙДІНГ», ТОВ «КОРДА ЦЕНТР», ТОВ «УКРАГРОБУД 2018», ТОВ «КРОНО АГРОЛЕС», ТОВ «ПАРК ДЕСІЖН», ТОВ «ДІНТАЛ», ТОВ «ВУДІПАК», ТОВ «ФОТЛАК», ТОВ «ЛІТІК», ТОВ «НОРАМІКС», ТОВ «БЕКАС АГРО», ТОВ «ВАРУС ТЕХПРОЕКТ», ТОВ «ІНВЕСТИЦІЙНО-БУДІВЕЛЬНА ГРУПА «ІДЕА», ТОВ «ЕКСПРЕС ОХОРОНА», ТОВ «ЛЕВЕТОРІ», ТОВ «МАСКАР», ТОВ «СТОР ІН ГРУП», ТОВ «САВЕРТ», ТОВ «РОСТА ГРУПП», ТОВ «ВАЛДИС АГРОТРАНС», ТОВ «ЧЕРІНЗ», ТОВ «АРМАТЕХПРОМ», ТОВ «СПАЙСЕС», ТОВ «РЕНІН», ТОВ «СНОВІТ», ТОВ «АПТАЙМ ПРОДАКТ», ТОВ «БК ІНТЕРСІТІ», ТОВ «ВЕКОН ТРЕЙД», ТОВ «ВЕКТОР ТРЕЙДІНГ», ТОВ «ЛЕВЕРД ГРУП», ТОВ «ВІНЕР-БУД», ТОВ «ЛИМАН ТЕХСЕРВІС», ТОВ «ПРОМОУТ ІНВЕСТ», ТОВ «РЕГІОН АГРОСЕРВІС», ТОВ «ОКТАВА ГРУПП», скасовано.

Постановлено в цій частині нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурора відділу Генеральної прокуратури України Дмитренка С.О. про накладення арешту на грошові кошти ТОВ «ОК ТАУН», ТОВ «ЮКІМ ТРЕЙДІНГ», ТОВ «КОРДА ЦЕНТР», ТОВ «УКРАГРОБУД 2018», ТОВ «КРОНО АГРОЛЕС», ТОВ «ПАРК ДЕСІЖН», ТОВ «ДІНТАЛ», ТОВ «ВУДІПАК», ТОВ «ФОТЛАК», ТОВ «ЛІТІК», ТОВ «НОРАМІКС», ТОВ «БЕКАС АГРО», ТОВ «ВАРУС ТЕХПРОЕКТ», ТОВ «ІНВЕСТИЦІЙНО-БУДІВЕЛЬНА ГРУПА «ІДЕА», ТОВ «ЕКСПРЕС ОХОРОНА», ТОВ «ЛЕВЕТОРІ», ТОВ «МАСКАР», ТОВ «СТОР ІН ГРУП», ТОВ «САВЕРТ», ТОВ «РОСТА ГРУПП», ТОВ «ВАЛДИС АГРОТРАНС», ТОВ «ЧЕРІНЗ», ТОВ «АРМАТЕХПРОМ», ТОВ «СПАЙСЕС», ТОВ «РЕНІН», ТОВ «СНОВІТ», ТОВ «АПТАЙМ ПРОДАКТ», ТОВ «БК ІНТЕРСІТІ», ТОВ «ВЕКОН ТРЕЙД», ТОВ «ВЕКТОР ТРЕЙДІНГ», ТОВ «ЛЕВЕРД ГРУП», ТОВ «ВІНЕР-БУД», ТОВ «ЛИМАН ТЕХСЕРВІС», ТОВ «ПРОМОУТ ІНВЕСТ», ТОВ «РЕГІОН АГРОСЕРВІС», ТОВ «ОКТАВА ГРУПП» відмовлено.

Проте, суд наголошує, що за відсутності наданих позивачем первинних документів по взаємовідносинах з його контрагентами стверджувати про хибність висновків відповідача не вбачається за можливе.

З урахуванням наведеного, висновки акту перевірки про порушення ТОВ «РИБПРОДУКТ 97» пункту 44.1, пункту 44.2, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пункту 135.1 статті 135, підпункту 140.5.4 пункту 140.5 статті 140 ПК України, пункту 5 П(С)БО 11, Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Доходи», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 за №860/4153, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 335 740 грн., в тому числі за 9 місяців 2019 року на суму 335 740 грн, є обґрунтованими та не спростовуються матеріалами справи, тому збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств є правомірним, а позовні вимоги про скасування спірного рішення №2 задоволенню не підлягають.

Надаючи оцінку спірному рішенню №1, яким до ТОВ «РИБПРОДУКТ 97» застосовано штрафні санкції за відсутність складання та/або реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 Податкового кодексу України податкових накладних/розрахунків коригування на суму ПДВ 141549 грн. у розмірі 70775 грн, суд зверне увагу на наступне.

Як вбачається з акту перевірки, згідно наданих до перевірки документів та реєстрів бухгалтерського обліку встановлено віднесення в червні 2019 року до складу доходу безнадійну кредиторську заборгованість по наступним контрагентам:

- ПП «РИБПРОДУКТ ПЛЮС» код 36643888 на загальну суму 222550,61 грн.;

- ТОВ «ДУНАЙ Рибоконсервний завод» код 39109526 на загальну суму 626745,9 грн.

Загальна сума кредиторської заборгованості становить 849 296,51 грн., в тому числі ПДВ 141 549,0 гривень.

В бухгалтерському обліку вказані операції відображені наступними бухгалтерськими проводками:

Дт 631 Кт 71 на суму 849296,51 грн.;

Дт 71 Кт 79 на суму 849296,51 грн.

Разом з тим, за результатами перевірки встановлено, що ТОВ «РИБПРОДУКТ 97» не нараховано податкове зобов`язання (шляхом виписки податкової накладної на умовний продаж) на суму податку на додану вартість по взаємовідносинам із зазначеними контрагентами, що рахується в складі кредиторської заборгованості та була відображена в податковому кредиті попередніх звітних періодів.

З урахуванням наведеного, контролюючий орган дійшов до висновку, що позивачем на порушення пункту 189.1 статті 189, пункту 198.5 статті 198 ПК України не нараховане податкове зобов`язання з податку на додану вартість (шляхом виписки податкової накладної на умовний продаж) всього у сумі 141 549 грн., в тому числі за червень 2019 року на суму 141549 грн. і, як наслідок, порушено вимоги пунктів 201.1, 201.10 статті 201 ПК України, а саме не здійснено реєстрацію податкових накладних на загальну суму ПДВ 141549 грн.

Відповідно до пункту 1.2 статті 1 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за №168/704 (далі - Положення) господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Згідно із пунктом 2.1 статті 2 Положення первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Пунктом 2.4 статті 2 Положення встановлено, що первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до пункту 2.15 статті 2 Положення первинні документи підлягають обов`язковій перевірці працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству, логічна ув`язка окремих показників.

Як вже було вказано судом вище, статтею 9 Закону №996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції».

Згідно із підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами;

Відповідно до пункту 198.5 статті 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах: придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання; придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.

У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Пунктом 201.1 статті 201 ПК України встановлено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу (п. 201.8 ст. 201 ПК України).

Згідно із пунктом 189.1 статті 189 ПК України у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

Покупцю товарів/послуг податкова накладна/розрахунок коригування можуть бути надані продавцем таких товарів/послуг в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги".

З метою отримання продавцем зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування, що підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних покупцем, такий продавець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та розрахунок коригування в електронному вигляді. Такий розрахунок коригування вважається зареєстрованим в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими продавцем.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені; для зведених податкових накладних та/або розрахунків коригування до таких зведених податкових накладних, складених за операціями, визначеними пунктом 198.5 статті 198 та пунктом 199.1 статті 199 цього Кодексу, - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем місяця, в якому вони складені; для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Відповідно до пункту 120-1.2 статті 120-1 ПК України відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції з постачання товарів/послуг, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість; податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою, податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а" - "г" пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу), що зазначена в податковому повідомленні-рішенні, складеному за результатами перевірки контролюючого органу, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зазначеної у такій податковій накладній та/або розрахунку коригування до податкової накладної, або від суми податку на додану вартість, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, якщо податкову накладну на таку операцію не складено. У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу штрафні санкції, передбачені цим пунктом, не застосовуються на період зупинення такої реєстрації до прийняття відповідного рішення щодо відновлення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування.

Проаналізувавши матеріали адміністративної справи суд зазначає, що позивач стверджує про протиправність оскаржуваного рішення №1 без жодного обгрунтування, у тому числі надання належних та достатніх доказів, на підтвердження наведеного також не наводить.

Враховуючи зазначене, суд не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення №1, адже в ході розгляду справи протиправності останнього не встановлено, а ТОВ «РИБПРОДУКТ 97» жодних пояснень щодо вказаного не надано.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до висновку про відповідність спірних рішень критеріям, які встановлені частиною 2 статті 2 КАС України, що, в свою чергу, зумовлює відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Оскільки адміністративний позов задоволенню не підлягає, відсутні підстави для вирішення питання щодо розподілу судових витрат на користь позивача.

Керуючись статтями 2, 72, 73, 77, 139, 143, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «РИБПРОДУКТ 97» (03127, м. Київ, проспект 40-річчя Жовтня, б. 120, корпус 1, ) до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, б. 33/19, ) про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України.

Суддя М.А. Бояринцева