Справа № 161/30/21
Суддя: Пушкарчук В. П.
Дата ухвалення: 2021-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/30/21
Провадження № 2-а/161/90/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:головуючого судді Пушкарчук В.П.

при секретарі Фурман Ю.В.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Любомльського відділу поліції ГУНП у Волинській області, поліцейського Любомльського відділу поліції ГУНП у Волинській області старшого сержанта поліції Ковальчука Анатолія Олексійовича, Головного управління Національної поліції у Волинській області, про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

04.01.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначив, що постановою поліцейського Любомльського ВП ГУНП у Волинській області старшого сержанта поліції Ковальчука А.О. серії БАА № 774554 від 22.12.2020 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. (далі оскаржувана постанова). Відповідно до оскаржуваної постанови, він 22.12.2020 року керуючи транспортним засобом Renault Scenic, д.н.з. НОМЕР_1 , на 498 км автомобільної дороги М-07, яка має дві смуги рухи в кожному напрямку, рухався в крайній лівій смузі коли права була вільна, чим порушив вимоги п. 11.5 ПДР. Вважає, що оскаржувана постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною. Так, під час свого руху він помітив службовий автомобіль патрульної поліції Isuzu D-Max без увімкнутих проблискових маячків та двох працівників, які його зупинили. В ході спілкування з ними його повідомили, що він вчинив адміністративне правопорушення, яке, нібито було зафіксовано на відеопристрій, який на той час знаходився в руках у одного із них. На його зауваження, що він нічого не порушував, а здійснений ним маневр відповідав вимогам ПДР, поліцейські не реагували та із порушенням процедури розгляду справи винесли відносно нього оскаржувану постанову, яка, у свою чергу, містить ряд неточностей. При цьому, в ході розгляду справи йому не було надано можливості скористатися правовою допомогою. Враховуючи наведене, просить скасувати оскаржувану постанову.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.01.2021 року у вищевказаній справі було відкрито провадження, її розгляд вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з проведенням судового засідання та з повідомлення (викликом) сторін.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.03.2021 року до участі у справі в якості співвідповідача було залучено ГУНП у Волинській області.

До початку судового засідання від позивача надійшла заява з проханням розгляд справи здійснювати у його відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, причин неявки суду не повідомили, будь-яких заяв, клопотань, відзивів на адресу суду не надходили.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 22.12.2020 року поліцейський Любомльського ВП ГУНП у Волинській області старший сержант поліції Ковальчук А.О. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі, серія БАА № 774554 про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

З оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 , 22.12.2020 року о 12 год. 32 хв., на 498 км. а/д М-07, керуючи транспортним засобом Renault Scenic, д.н.з. НОМЕР_1 , на ділянці дороги, яка має дві смуги рухи в кожному напрямку, рухався в крайній лівій смузі коли права була вільна, чим порушив вимоги п. 11.5 ПДР (а.с. 4).

Пунктом 11.5 ПДР України передбачено, що на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судом встановлено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивач свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, не визнавав, про що свідчить факт подання останнім даного позову.

Частинами 1 та 2 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Разом з тим, жодних доказів на підтвердження правомірності своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ознаками вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, відповідачами суду не надано.

Зокрема, жоден із відповідачем не скористався своїм правом щодо подання відзиву та надання доказів, які б свідчили про правомірність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме: що позивач 22.12.2020 року о 12 год. 32 хв., на 498 км. а/д М-07, керуючи транспортним засобом Renault Scenic, д.н.з. НОМЕР_1 , на ділянці дороги, яка має дві смуги рухи в кожному напрямку, рухався в крайній лівій смузі коли права була вільна.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи, що будь-які докази, що підтверджують вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення суду не надані, відзив чи будь-які заперечення проти позову на адресу суду не надходили, суд вважає за необхідне позов задовольнити, оскаржувану постанову скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в розмірі 454 грн.

Стаття 217 КУпАП передбачає, що посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов`язків. Перелік посадових осіб, які від імені органів, згаданих у п. 2, 5 ст. 213 цього Кодексу, розглядають справи про адміністративні правопорушення, встановлюється законами України.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи внутрішніх справ (Національна поліція) розглядають, зокрема, справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, зокрема, за ст. 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень

Отже, працівники органів Національної поліції при розгляді справи про адміністративне правопорушення діють від імені органів Національної поліції.

За наведених обставин саме із ГУНП у Волинській області на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 454 грн.

На підставі ст. ст. 122, 251, 252, 280 КУпАП, керуючись ст. ст. 77, 121, 241-246, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Любомльського відділу поліції ГУНП у Волинській області, поліцейського Любомльського відділу поліції ГУНП у Волинській області старшого сержанта поліції Ковальчука Анатолія Олексійовича, Головного управління Національної поліції у Волинській області, про скасування постанови задовольнити.

Скасувати постанову поліцейського Любомльського відділу поліції ГУНП у Волинській області старшого сержанта поліції Ковальчука Анатолія Олексійовича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі, серія БАА № 774554 від 22.12.2020 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП України закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Волинській області на користь ОСОБА_1 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 24 березня 2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області В.П. Пушкарчук