Справа № 540/4205/20
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2021-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/4205/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення суми податкового боргу,

встановив:

Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі-позивач) звернулось до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі-відповідач), в якому просить стягнути з останньої податковий борг по ПДВ в сумі 247 714,84 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що контролюючим органом була проведена документальна планова виїзна перевірка господарської діяльності відповідача, за наслідками якої складено акт перевірки від 20.09.2019 № 6/21-22-33- 05/ НОМЕР_1 , на підставі якої прийнято податкове повідомлення-рішення від 11.11.2019 № на суму 255 770.09 грн. Вказана сума грошового зобов`язання не сплачена відповідачем у встановлені строки.

Крім того, позивач зазначає, що за відповідачем рахується податковий борг по ПДВ, який виник в результаті несплати останньою узгоджених грошових зобов`язань, нарахованих платником самостійно у податкових декларація з ПДВ.

Позивач зазначає, що Залишок непогашеного податкового боргу по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) з урахуванням переплати у сумі 4 959,27 грн та сплати у сумі 55 580,00 грн становить 247 714,84 грн.

До боржника застосовувалися заходи стягнення визначені Податковим кодексом України, однак вони не призвели до погашення податкового боргу, що і стало підставою звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою від 28.12.2020р. провадження у даній справі відкрите, розгляд справи призначений за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

У період з 11.01.2021р. по 18.02.2021р. головуючий суддя перебував на лікарняному.

До суду надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що відповідач позов не визнає. Зокрема, свою позицію обґрунтовує тим, що вона вчасно сплачувала всі суми, які передбачені вказаними позивачем деклараціями. Загальна сума, яка сплачена відповідачем з урахуванням переплати становить 64710 грн. Також відповідач звертає увагу, що з платіжних доручень та квитанцій вбачається чітко за який період оплата та цільове призначення платежу.

Крім того, відповідач зазначає, що рішенням Херсонського окружного адміністративного суду № 540/680/20 від 01 червня 2020 року визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 16.08.2019 року № форми "Р", яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму грошових зобов`язань з податку на додану вартість в розмірі 767310,26 грн. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду № 540/680/20 від 08 вересня 2020 року апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, - залишено без задоволення.

Оскільки судами не знайдено ознак порушень з боку Фізичної особи- підприємця ОСОБА_1 та підстав для збільшення податкового зобов`язання, то і відпадає необхідність в реєстрації податкових накладних згідно п. 201.1. п. 201.10 ст. 210 ПК України на загальну суму 3069240,96 грн., в тому числі ПДВ - 511540,16 грн. Саме за ці незареєстровані податкові накладні на цю суму і складено податкове повідомлення-рішення № від 11.11.2019 року.

З огляду на викладене відповідач вважає позов необґрунтованим та просить відмовити у задоволенні позову.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив, згідно якого податковий орган звертає увагу на те, що податкове повідомлення-рішення № від 11.11.2019 року не має ніякого відношення до розгляду цієї справи. Податковий орган, звернувся до суду щодо стягнення податкового боргу по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) - 247 714,84 грн, який виник починаючи з 02.2020 за рахунок несплати узгоджених грошових зобов`язань, що нараховані згідно податкового повідомлення - рішення від 11.11.2019 № на суму 255 770.09 грн. та податкових декларацій.

Позивач наполягає на задоволенні позову.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , (рнокпп НОМЕР_1 ), займається підприємницькою діяльністю на підставі свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця, виданого Генічеською районною державною адміністрацією 24.05.1997 №000219, взято на податковий облік до Головного управління ДПС у Херсонській області. Автономній Республіці Крим та м. Севастополі. Генічеської ДПІ від 24.05.1997 № 753.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до підпункту пп.20.1.4 п.20.1.ст.20, п.75.1 ст.75, ст.77 ПК України, наказу ГУ ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі від 24.07.2019 №970, письмового повідомлення від 24.07.2019 року №391/21-22-13-04 та плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків на 2019 року, відповідачем проведено планову документальну перевірку діяльності платника податків ОСОБА_1 , з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 по 31.12.2018.

За результатами перевірки складено акт "Про результати документальної планової виїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 по 31.12.2018" №6/21-22-33-05/ НОМЕР_1 від 20.09.2019 року.

У вказаному акті зафіксовані порушення:

- п. 185.1 ст.185, п. 187.1 ст.187, п. 188.1 ст.188, п. 189.1 ст.189, п.п.196.1.17 п. 196.1 ст.196, п. 198.1, п. 198.3, п. 198,4 ст. 198 ПК України, в зв`язку з чим занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, на загальну суму 511 540,16 грн., з них в грудні 2017 року - 89128,63 грн., в грудні 2018 року - 422411,53 грн.

- п.201.1., 201.10 ст.201 ПК України, шляхом не реєстрації податкових накладних в ЄРПН на загальну суму 3069240,96 грн., в тому числі ПДВ 511540,16 грн.

Судом встановлено, що на підставі вказаного акту перевірки податковим органом прийняті податкові повідомлення-рішення від 11.11.2019 р. № суму грошових зобов`язань з податку на додану вартість в розмірі 767 310,26 грн. та № на суму грошових зобов`язань з податку на додану вартість в розмірі 255 770,09 грн.

Податкове повідомлення-рішення № від 11.11.2019 р. на суму 767 310,26 грн. було оскаржено у судовому порядку та скасовано судовим рішенням від 01.06.2020р.

Як установлено судом, податкове повідомлення-рішення від 11.11.2019 р. № на суму 255 770,09 грн. відповідачем не оскаржувалось. Сума грошових зобов`язань, визначених податковим повідомленням-рішенням від 11.11.2019 р. № на суму 255 770,09 грн. не сплачена у встановлені законодавством строки.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ФОП ОСОБА_1 подані до контролюючого органу податкові декларації з ПДВ: від 16.04.2020 № на суму 3 120,00 грн, від 19.05.2020р. № на суму 4 835 грн., від 19.06.2020р. № на суму 6 859,00 грн., від 20.07.2020р. № на суму 3 717,00 грн., від 17.08.2020р. № на суму 5 121,00 , від 19.09.2020р., № на суму 4 912,00 грн., від 20.10.2020р. № на суму 6 501,00 грн., від 19.11.2020р. №935989934 на суму 5 073,00 грн.

Відповідно до платіжних доручень № 8197 від 28.02.2020 року, № 4375 від 30.04.2020 року, № 4443 від 29.05.2020 року, № 4534 від 30.06.2020 року, № 4638 від 29.07.2020 року, № 4745 від 31.08.2020 року, № 4845 від 28.09.2020 року, № 4924 від 28.10.2020 року, № 4985 від 25.11.2020 року, № 5085 від 28.12.2020 року відповідачем сплачені задекларовані грошові зобов`язання з ПДВ.

З витягу з інтегрованої картки платника податків вбачається, що сплачені відповідачем грошові зобов`язання, визначені податковими деклараціями зараховані в рахунок погашення податкового боргу в порядку черговості виникнення такого боргу.

Також з інтегрованої картки платника вбачається, що податковим органом відповідно до ст.129 ПК України нарахована пеня на залишок непогашеного податкового боргу.

На підставі підпункту 59.1 статті 59 ПК України контролюючим органом була сформована податкова вимога форми "Ф" від 14.09.2017р. №4345-17 на суму 34 321,29 грн., яка вручена відповідачу 26.09.2017р.

Відповідно до статті 89 розділу II ПК України № 2755-УІ контролюючим органом прийнято рішення від 14.09.2017 р. №214/ф/10/21-02-17 про опис майна у податкову заставу.

Грошові зобов`язання, самостійно задекларовані платником податків у податкових деклараціях та визначені контролюючим органом податковим повідомленням-рішенням, відповідачем не сплачене у повному обсязі добровільно у строки, визначенні законодавством України, тому податковий орган просить стягнути їх у судовому порядку.

Вирішуючи дані правовідносини суд враховує наступні обставини та приписи законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З огляду на зміст наведеної норми процесуального права та з урахуванням того, що вимогою заявленого позову є стягнення податкової заборгованості, предметом доказування у даній справі мають бути обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими законом пов`язує можливість стягнення податкового боргу у судовому порядку, встановлення факту узгодженості грошового зобов`язання, наявності податкового боргу, його сплати у добровільному порядку тощо.

Щодо грошових зобов`язань, нарахованих податковим повідомленням-рішенням, суд зазначає наступне.

Пунктом 54.5 статті 54 ПК України, встановлено, якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 56 ПК України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.

Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

З урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Пунктом 57.3 статті 57 ПК України встановлено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Таким чином, у разі незгоди з податковим повідомленням - рішенням, яким платнику податків визначено грошове зобов`язання, останній має право оскаржити таке податкове повідомлення рішення в адміністративному чи судовому порядку. Протягом строку оскарження грошове зобов`язання вважається неузгодженим.

Судом встановлено, що на підставі акту перевірки від 20.09.2019 №6/21-22-33-05/ НОМЕР_1 прийняті податкові повідомлення-рішення від 11.11.2019 р. № суму грошових зобов`язань з податку на додану вартість в розмірі 767 310,26 грн. та № на суму грошових зобов`язань з податку на додану вартість в розмірі 255 770,09 грн.

При цьому відповідачем було оскаржено у судовому порядку лише податкове повідомлення-рішення від 11.11.2019 р. № суму грошових зобов`язань з податку на додану вартість в розмірі 767 310,26 грн.

Податкове повідомлення-рішення від 11.11.2019 р. № на суму грошових зобов`язань з податку на додану вартість в розмірі 255 770,09 грн., на підставі якої заявлена вимога щодо стягнення боргу в межах даної справи, відповідачем оскаржено не було.

Отже, податкове повідомлення-рішення від 11.11.2019 р. № наразі є чинним, а грошове зобов`язання у розмірі 255 770,09 грн. - узгодженим.

Таким чином, узгоджене грошове зобов`язання, проте не сплачене платником податків у добровільному порядку в строки визначені законодавством набуває статусу податкового боргу, з метою стягнення якого контролюючий орган має право звертатись з відповідним позовом до суду.

Щодо пояснень відповідача про відсутність у її діях порушень та відсутності необхідності реєструвати податкові накладні, суд звертає увагу на таке.

Податкове повідомлення-рішення від 11.11.2019 р. № прийнято контролюючим органом на підставі акту перевірки від 20.09.2019 №6/21-22-33-05/ НОМЕР_1 за порушення п.201.1., 201.10 ст.201 ПК України, що полягає у не реєстрації податкових накладних в ЄРПН на загальну суму 3069240,96 грн., в тому числі ПДВ 511540,16 грн.

Разом з тим, при вирішенні спору про стягнення податкового боргу суд не може давати оцінку правомірності прийняття податкового повідомлення - рішення на підставі якого виник податковий борг, оскільки це не є предметом такого правового спору.

Проте, таку оцінку суд може надати під час розгляду справи про правомірність податкового повідомлення-рішення.

Аналогічна позиція неодноразово викладалась Верховним Судом у постановах, зокрема, від 25.01.2019р. у справі №810/1760/17. У цій же постанові Верховний Суд вказав на те, що "…Суди попередніх інстанцій вийшли за межі позовних вимог, оскільки предметом спору за вирішенням якого звернувся позивач не є правомірність податкового повідомлення - рішення.

В межах вказаного спору перевірці підлягали обставини щодо наявності податкового боргу за стягненням якого звернувся контролюючий орган. Проте саме під час з`ясування обставин щодо наявності податкового боргу підлягало з`ясуванню і підстави його виникнення (наявність податкового повідомлення - рішення, чинного на час звернення з позовом про стягнення боргу)…".

Отже, з огляду на викладене та приймаючи до уваги, що предметом спору в межах даної справи не є правомірність податкового повідомлення - рішення, суд позбавлений можливості надавати правову оцінку правомірності податковим повідомленням-рішенням, які прийняті за наслідками проведеної позивачем документальної планової виїзної перевірки.

Окремо, суд звертає увагу, що відповідачем не було оскаржено податкове повідомлення-рішення від 11.11.2019 р. №.

Таким чином, з огляду на висновки Верховного Суду, викладені у вищевказаній справі, в межах даного спору перевірці підлягають обставини щодо наявності податкового боргу за стягненням якого звернувся контролюючий орган та підстави його виникнення.

Під час з`ясування обставин щодо наявності податкового боргу судом з`ясовані підстави його виникнення, а саме податковий борг відповідача виник у результаті несплачених грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом податковим повідомленням-рішенням від 11.11.2019 р. №, яке станом на день ухвалення даного рішення є чинним та нарахованих платником, відповідно до податкових декларацій з ПДВ.

Щодо грошових зобов`язань, нарахованих податковими деклараціями, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 ст. 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Як встановлено п.57.1 ст.57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків (п.56.11 ст.56 ПК України).

Враховуючи, що відповідачем самостійно нараховані та задекларовані грошові зобов`язання у податкових деклараціях від 16.04.2020 № на суму 3 120,00 грн, від 19.05.2020р. № на суму 4 835 грн., від 19.06.2020р. № на суму 6859,00 грн., від 20.07.2020р. № на суму 3717,00 грн., від 17.08.2020р. № на суму 5 121,00 грн., від 19.09.2020р., № на суму 4 912,00 грн., від 20.10.2020р. № на суму 6 501,00 грн., від 19.11.2020р. №935989934 на суму 5 073,00 грн., вказані суми (у загальному розмірі 40 138,00 грн.) грошових зобов`язань є узгодженими.

Судом встановлено, що відповідачем сплачені задекларовані нею грошові зобов`язання, що підтверджується платіжними дорученнями № 8197 від 28.02.2020 року, № 4375 від 30.04.2020 року, № 4443 від 29.05.2020 року, № 4534 від 30.06.2020 року, № 4638 від 29.07.2020 року, № 4745 від 31.08.2020 року, № 4845 від 28.09.2020 року, № 4924 від 28.10.2020 року, № 4985 від 25.11.2020 року, № 5085 від 28.12.2020 року.

З інтегрованої картки платника податків вбачається, що контролюючим органом зараховані вказані платежі в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення, тобто в рахунок погашення грошового зобов`язання, визначеного податковим повідомленням-рішенням від 11.11.2019р. №, яке виникло раніше.

З приводу викладеного, суд звертає увагу на положення Податкового кодексу України, а саме п.87.9 ст.87 ПК України, відповідно до якої у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Таким чином, контролюючий орган, зараховуючи платежі платника податків, внесені нею у рахунок сплати податку на додану вартість відповідно до податкових декларацій, правомірно зараховував у рахунок погашення податкового боргу, що виник на підставі податкового повідомлення-рішення від 11.11.2019р. №, тобто згідно з черговістю його виникнення.

Отже, грошові зобов`язання визначені відповідачем самостійно у податкових деклараціях залишаються несплаченими.

Враховуючи, що відповідачем самостійно нараховано та задекларовано, але фактично не сплачено самостійно задекларований податок на додану вартість, за нею рахується податкове зобов`язання з вказаного податку, яке перетворилось на податковий борг платника у розумінні підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України.

Статтею 14 ПК України визначено, що податковий борг - сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений Податковим кодексом України строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Отже, самостійно задекларовані відповідачем, але не сплачені протягом строків, визначених податковим законодавством грошові зобов`язання, набули статусу податкового боргу з огляду на їх узгодженість.

Відповідно до положень ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Судом встановлено, 26.9.2017р. відповідачу вручено податкову вимогу від 14.09.2017 № 4345-17 на суму 34 321,29 грн.

Із часу направлення податкової вимоги до часу звернення з даним позовом до суду відповідач є постійним боржником, що підтверджується витягами з інтегрованої картки платника податків. Зазначена обставина звільняє податковий орган від необхідності повторного направлення податкової вимоги.

Доказів скасування чи відкликання податкової вимоги від 14.09.2017 № 4345-17 до суду не надано.

З метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу (п.88.1 ст.88 ПК України).

Підпунктами 89.1.1 та 89.1.2 пункту 89.1 статті 89 ПК України передбачено, що право податкової застави виникає:

- у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку;

- у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг (п.89.3 ст.89 ПК України).

З матеріалів справи убачається, що 14.09.2017р. контролюючим органом прийнято рішення про опис майна відповідача у податкову заставу №214/ф/10/21-02-17.

Таким чином, застосовані податковим органом заходи не призвели до погашення податкового боргу в добровільному порядку.

Підпунктом 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право, крім іншого, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з п.41.2 ст.41 ПК України органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював особливу важливість принципу "належного урядування". Цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (дивитися рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, пункт 120, ECHR 2000-I, "Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, пункт 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, пункт 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, пункт 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, пункт 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, пункт 37, від 25 листопада 2008 року).

В силу принципу пропорційності втручання в право особи безперешкодно користуватися та розпоряджатися своїм майном можливе лише за умови дотримання "справедливої рівноваги" між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав людини.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що податковим органом дотримана процедура визначення податкового зобов`язання відповідача та повідомлення останнього про наявність податкового боргу. Однак вказані дії позивача не призвели до погашення відповідачем податкового боргу.

Пунктом 87.11 статті 87 ПК України встановлено, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Відповідно до положень ст.87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

У разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Положеннями ст.95 ПК України встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Статтею 77 КАС України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З інтегрованої картки платника податків вбачається, що залишок непогашеного податкового боргу по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) з урахуванням переплати у сумі 4 959,27 грн., сплати у сумі 55 580,00 грн. та нарахованої пені в сумі 2 579.02 грн. становить 247 714,84 грн.

Відповідачем не надано жодного доказу на спростування наявності узгодженого грошового зобов`язання, за стягненням якого звернувся позивач (зокрема не чинності податкового повідомлення-рішення від 11.11.2019р. №, погашення податкового боргу, тощо), натомість позивачем надано достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження наявності узгодженого грошового зобов`язання, дотримання процедури визначення податкового зобов`язання відповідача, повідомлення останнього про наявність податкового боргу та вчинення усіх встановлених дій, які б призвели до погашення відповідачем податкового боргу.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Проаналізувавши норми чинного законодавства України та дослідивши наявні у справі матеріали та заслухавши пояснення сторін, суд дійшов до висновку, що позивач свою позицію обґрунтував належними та допустимими доказами.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення суми податкового боргу - задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) податковий борг по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у сумі 247 714 (двісті сорок сім тисяч сімсот чотирнадцять) грн. 84 (вісімдесят чотири) коп. - отримувач: УК у Генічеському районі/Генічеський район/14010100, код отримувача - 37934859, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), МФО банку - 899998. номер рахунку - UA0021112. код бюджету - 14060100.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя А.С. Пекний

кат. 111020300