Справа № 360/993/21
Суддя: І.В. Тихонов
Дата ухвалення: 2021-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

26 березня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/993/21

Суддя Луганський окружний адміністративний суд Тихонов І.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Лисичанської міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 02 березня 2021 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі-позивач,) до Управління праці та соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Лисичанськ Луганської області (далі-відповідач), з вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2017, 2018 та 2019 роки у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплачених коштів;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу недоплачену грошову допомогу до 05 травня за 2017, 2018 та 2019 роки у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплачених коштів.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

З дня ухвалення Конституційним Судом України Рішення від 27.02.2020 у справі 1-247/2018 (3393/18) положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону № 3551 (в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998 № 367-ХІУ) є чинним та підлягають застосуванню. Приписами статті 12 Закону № 3551 в редакції Закону від 25.12.1998 № 367-ХІУ передбачено, що розмір разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій має становити п`ять мінімальних пенсій за віком.

Позивач отримав статус учасника бойових дій - 27.04.2017.

Натомість, право на отримання одноразової грошової допомоги до 5 травня у розмірах, визначених Законом № 3551 в редакції Закону від 25.12.1998 № 367-ХІУ було порушено відповідачем, оскільки позивач отримав виплату лише у розмірі 4 144,00 грн. за 2017-2019 роки, що підтверджується довідкою відповідача.

З таким рішенням Відповідача, викладеним у вигляді відмови у перерахунку у листі, позивач не погоджується, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідачем подано відзив на позов (а.с. 24-28), в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову, оскільки ОСОБА_1 перебуває на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, як учасник бойових дій з 23.01.2019 року, пільгове посвідчення від 27.04.2017 серія НОМЕР_1 та має право на пільги, встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон). Згідно статті 12 Закону учасникам бойових дій щорічно виплачується разова грошова допомога до 5 травня.

Допомога до 5 травня Позивачу в 2017 році Управлінням не нараховувалась та не виплачувалась, оскільки списки щодо виплати допомоги до 5 травня на ОСОБА_1 в 2017 році до Управління не надходили з заявою щодо отримання спірної допомоги, що передбачено статтею 17і Закону, Позивач не звертався.

Підпунктом 1 пункту 1 постанови КМУ від 14.03.2018 № 170 «Деякі питання виплати у 2018 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» встановлено, що у 2018 році виплату до 5 травня разової грошової допомоги, проводить Міністерство соціальної політики України шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення у таких розмірах: зокрема, учасникам бойових дій - 1265,00 грн. (одна тисяча двісті шістдесят п`ять грн.).

Наказом Міністерства соціальної політики України від 23.03.2018 № 412/383 у відповідності до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» затверджений паспорт бюджетної програми на 2018 рік «Щорічна разова грошова допомога ветеранам війни та жертвам нацистських переслідувань», згідно з яким розмір щорічної разової грошової допомоги учасникам бойових дій у 2018 році складає 1265,00 грн. (одна тисяча двісті шістдесят п`ять грн.).

Допомога до 5 травня Позивачу в 2017 році Управлінням не нараховувалась та не виплачувалась, оскільки списки щодо виплати допомоги до 5 травня на ОСОБА_1 в 2017 році до Управління не надходили з заявою щодо отримання спірної допомоги, що передбачено статтею 17і Закону, Позивач не звертався. Підпунктом 1 пункту 1 постанови КМУ від 14.03.2018 № 170 «Деякі питання виплати у 2018 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» встановлено, що у 2018 році виплату до 5 травня разової грошової допомоги, проводить Міністерство соціальної політики України шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення у таких розмірах: зокрема, учасникам бойових дій - 1265,00 грн. (одна тисяча двісті шістдесят п`ять грн.). Наказом Міністерства соціальної політики України від 23.03.2018 № 412/383 у відповідності до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» затверджений паспорт бюджетної програми на 2018 рік «Щорічна разова грошова допомога ветеранам війни та жертвам нацистських переслідувань», згідно з яким розмір щорічної разової грошової допомоги учасникам бойових дій у 2018 році складає 1265,00 грн. (одна тисяча двісті шістдесят п`ять грн.).

Отже, Управлінням перераховано кошти на виплату спірної допомоги Позивачу в 2018 та 2019 роках згідно з вимогами чинного законодавства на час здійснення виплати.

Окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів загальнообов`язкового державного соціального страхування, рішенням Конституційного суду від 27 лютого 2020 року по справі № 1- 247/2018(3393/18) визнане неконституційним і втрачає чинність з дня ухвалення рішення.

Ухвалою суду від 09.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено справу розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення від 27.04.2017 серії НОМЕР_1 (а.с. 8) та перебуває на персоніфікованому обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, як учасник бойових дій з 22.11.2016 (а.с. 5,6, 25).

Управлінням праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради Луганської області було виплачено позивачу разову грошову допомогу до 5 травня в 2018 році в сумі 1265,00 грн., в 2019 році 1295,00 грн., про що зазначено у відзиві (а.с. 27).

Допомога до 5 травня Позивачу в 2017 році Управлінням не нараховувалась та не виплачувалась, оскільки списки щодо виплати допомоги до 5 травня на ОСОБА_1 в 2017 році до Управління не надходили, з заявою щодо отримання спірної допомоги в порядку статті 17 Закону позивач не звертався.

Згідно із інформацією, яка міститься в Єдиному державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради Луганської області перейменовано в Управління соціального захисту населення Лисичанської міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області (а.с.45).

Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі Закон) визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Згідно абзацу другого статті 4 Закону до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Статтею 12 Закону встановлені пільги учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 367-XIV від 25.12.1998 статтю 12 Закону доповнено частиною четвертою такого змісту: «Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком».

Підпунктом 1 пункту 20 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», зокрема, зазначену вище норму викладено в такій редакції: «Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України».

Поряд із цим, внаслідок законотворчої діяльності Верховної Ради України було створено іншу норму права, присвячену регламентуванню тих самих правовідносин пункт 26 розділу VI Бюджетного кодексу України.

Так, пунктом 26 розділу VI Бюджетного кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» № 79-VIII від 28.12.2014 визначено, що норми і положення, зокрема, статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Зазначена норма діяла з 01.01.2015.

Процедура надання та позбавлення статусу учасника бойових дій передбачена Порядком надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413.

Відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 5 квітня 2017 року № 223, від 14 березня 2018 року № 170, від 20 березня 2019 року № 237 особи, які не отримали грошової допомоги, зокрема ті, що набули згідно із статтями 6, 7, 9, 10 і 11 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» відповідний статус до 5 травня включно, мають право звернутися за нею до районного органу соціального захисту населення за місцем реєстрації та отримати її до 30 вересня відповідного року.

Відповідно до ст. 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Військовослужбовцям, поліцейським, особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ України, особам начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, які проходять службу (крім пенсіонерів), виплата разової грошової допомоги здійснюється шляхом перерахування коштів органами праці та соціального захисту населення на спеціальні рахунки військових частин, установ і організацій за місцем їх служби.

Особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Допомога до 5 травня Позивачу в 2017 році Управлінням не нараховувалась та не виплачувалась, оскільки списки щодо виплати допомоги до 5 травня на ОСОБА_1 в 2017 році до Управління не надходили, з заявою щодо отримання спірної допомоги в порядку статті 17-1 Закону позивач не звертався.

Позивачем зазначені доводи відповідача не спростовані, доказів звернення в 2017 році до відповідача із заявою про виплату щорічної допомоги до 5 травня не надано.

Щодо посилання позивача на рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 № 10-рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), серед інших, положення пункту 20 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" від 13 липня 2017 року №2136-VIII закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

За положеннями статті 152 Конституції України, закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Відтак, на час виникнення спірних правовідносин (2018 та 2019 роки) окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, не було визнано неконституційним та підлягало застосуванню відповідачем.

За змістом статті 152 Конституції України, рішення Конституційного Суду України не має ретроактивності та змінює законодавче регулювання лише для правовідносин, що матимуть місце з дати ухвалення рішення.

Оскільки положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, втратило чинність з 27 лютого 2020 року, тому рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року №1-247/2018(3393/18) на спірні правовідносини за 2018 та 2019 роки не може вплинути, оскільки правовідносини виникли до прийняття такого рішення.

Частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктами 3, 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, керуючись частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі зібраних та досліджених доказів, аналізу чинного законодавства, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовні вимоги слід відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Лисичанської міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Тихонов