Справа № 620/1197/21
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2021-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2021 року м. Чернігів Справа № 620/1197/21

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі судді Падій В.В., розглянувши, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), справу за адміністративним позовом виконуючого обов`язки керівника Прилуцької місцевої прокуратури Чернігівської області А. Вакуленко в інтересах держави в особі Служби у справах дітей Прилуцької районної державної адміністрації до Відділу освіти Прилуцької районної державної адміністрації, треті особи на стороні позивача, без самостійних вимог на предмет спору, - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

Виконуючий обов`язки керівника Прилуцької місцевої прокуратури Чернігівської області А. Вакуленко звернувся до суду з адміністративним позовом в інтересах держави в особі Служби у справах дітей Прилуцької районної державної адміністрації до Відділу освіти Прилуцької районної державної адміністрації (далі - Відділ освіти Прилуцької РДА), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Відділу освіти Прилуцької районної державної адміністрації щодо нарахування та виплати випускникам: Дідівської ЗОШ І-ІІІ ступенів Прилуцької районної ради - ОСОБА_1, Лісовосорочинської ЗОШ І-ІІІ ступенів Прилуцької районної ради - ОСОБА_2 Замістянської ЗОШ І-ІІІ ступенів Прилуцької районної ради - ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування»;

- зобов`язати Відділ освіти Прилуцької районної державної адміністрації нарахувати одноразову грошову допомогу, передбачену статтею 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», у розмірі шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку з розміру, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», та виплатити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 12162 грн кожному.

Обґрунтовуючи вимоги, позивачем зазначено, що відповідачем, у порушення вимог статті 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», незважаючи на законодавчо встановлений обов`язок, протиправно не нараховано та не виплачено у 2019 році одноразову грошову допомогу, як випускникам навчального закладу, із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду Падій В.В. від 26.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні); залучено до участі у справі в якості третіх осіб на стороні позивача, без самостійних вимог на предмет спору, - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Відповідачем подано до суду заяву про визнання адміністративного позову, в якій останній просить суд позов задовольнити в повному обсязі.

Судове засідання здійснювалося в порядку, передбаченому статтею 263 КАС України.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Так судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розпорядженням Прилуцької районної державної адміністрації від 08.12.2010 №533 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (мати - ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , актовий запис від 02.08.2010 №22, батько - ОСОБА_6 позбавлений батьківських прав згідно рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15.11.2010 у справі №2-2180/2010); ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , розпорядженням Прилуцької районної державної адміністрації від 30.10.2017 №411 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (мати - ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , актовий запис від 17.07.2017 №05, батько - ОСОБА_8 позбавлений батьківських прав згідно рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02.10.2017 у справі №742/2807/17); ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , розпорядженням Прилуцької районної державної адміністрації від 01.07.2016 №280 надано статус дитини-сироти (мати - ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , актовий запис від 04.06.2014 №11, батько - ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , актовий запис від 27.06.2016 №16).

Як вбачається з довідок Відділу освіти Прилуцької районної державної адміністрації ОСОБА_1 закінчила у 2019 році 11 клас Дідівської ЗОШ І-ІІІ ступенів (а.с.23); ОСОБА_2 закінчила у 2019 році 11 клас Лісовосорочинської ЗОШ І-ІІІ ступенів (а.с.22); ОСОБА_3 закінчила у 2019 році 9 клас Замістянської ЗОШ І-ІІІ ступенів (а.с.24).

Вказані особи не отримували одноразову грошову допомогу, оскільки продовжили подальше навчання: ОСОБА_1 у Прилуцькому гуманітарно-педагогічному коледжі ім. І.Я. Франка; ОСОБА_2 у Київському педагогічному університеті ім. М. Драгоманова; ОСОБА_3 у Прилуцькому професійному ліцеї №34, що підтверджується листами Прилуцької районної державної адміністрації Чернігівської області від 19.11.2020 №2.1-12/4933, від 20.11.2020 №2.1-12/4958 (а.с.26,21).

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд застосовує джерела правового регулювання у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, та зважає на наступне.

Згідно з пунктом 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративним чи законодавчими органами, першочергова увага має приділятись якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Правові, організаційні, соціальні засади та гарантії державної підтримки дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа визначено Законом України від 13.01.2005 №2342-IV «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» (далі - Закон №2342-IV), який є складовою частиною законодавства про охорону дитинства.

Згідно з визначеннями, наведеними в статті 1 Закону №2342-IV:

- дитина-сирота - дитина, в якої померли чи загинули батьки;

- діти, позбавлені батьківського піклування, - діти, які залишилися без піклування батьків у зв`язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами Національної поліції, пов`язаним з відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов`язки, а також діти, розлучені із сім`єю, підкинуті діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовилися батьки, діти, батьки яких не виконують своїх батьківських обов`язків з причин, які неможливо з`ясувати у зв`язку з перебуванням батьків на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, та безпритульні діти;

- статус дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, - визначене відповідно до законодавства становище дитини, яке надає їй право на повне державне забезпечення і отримання передбачених законодавством пільг та яке підтверджується комплектом документів, що засвідчують обставини, через які дитина не має батьківського піклування;

- випускники закладів для дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, - особи, які перебували на повному державному забезпеченні у закладі для дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, і закінчили своє перебування у зазначеному закладі у зв`язку із закінченням навчання.

З аналізу вищенаведеного випливає, що статус дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, надає таким особам право на повне державне забезпечення і отримання передбачених законодавством пільг.

Як встановлено статтею 3 Закону №2342-IV, одним із основних принципів державної політики в частині соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, є захист прав і інтересів таких дітей, а також забезпечення соціально-правових гарантій.

Відповідно до статті 4 Закону №2342-IV заходи соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа гарантуються, забезпечуються та охороняються державою.

Стаття 8 Закону №2342-IV передбачає, що держава здійснює повне забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа. Право на повне державне забезпечення в навчальних закладах мають діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, віком до вісімнадцяти років та особи з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, при продовженні навчання до 23 років або до закінчення відповідних навчальних закладів.

Відповідно до вимог частини 7 статті 8 Закону №2342-IV випускники навчальних закладів із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, забезпечуються за рахунок навчального закладу або відповідної установи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, одягом і взуттям, а також одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку. Нормативи забезпечення одягом і взуттям затверджуються Кабінетом Міністрів України. За бажанням випускників навчальних закладів їм може бути видана грошова компенсація в розмірі, необхідному для придбання одягу і взуття.

Зміст вищенаведеної норми свідчить про те, що Кабінету Міністрів України доручено визначити порядок забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування одягом і взуттям, в тому числі встановити нормативи такого забезпечення. Мінімальний розмір одноразової грошової допомоги, яка виплачується випускникам, чітко визначений Законом, виплата цих сум в більшому розмірі здійснюється за рахунок навчального закладу або відповідної установи.

При цьому частина 7 статті 8 Закону №2342-IV встановлює обов`язок з виплати грошової допомоги усім випускникам навчальних закладів, не розмежовуючи їх на окремі категорії - тих, хто продовжив навчання в іншому навчальному закладі, та тих, хто працевлаштувався і інші. Отже сам факт випуску з навчального закладу є підставою для виплати одноразової грошової допомоги в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів, встановленої законом.

Аналогічна правова позиція висловлена і Верховним Судом у постанові від 18.09.2018 у справі №493/407/16-а (адміністративне провадження №К/9901/14576/18), висновки якого, в силу вимог частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

У свою чергу витрати на фінансування заходів щодо соціального забезпечення дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, та осіб із їх числа передбачаються в Державному бюджеті України окремим рядком (частина 2 статті 9 Закону №2342-IV).

Відповідно до статті 25 Закону №2342-IV порядок відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, та осіб з їх числа, у тому числі на харчування, одяг, взуття, м`який інвентар на одну фізичну особу, здійснення грошових виплат при працевлаштуванні та вступі до навчального закладу, а також інших виплат, передбачених цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України відповідно до державних соціальних стандартів.

Статтею 39-9 Закону №2342-IV встановлено, що порядок відшкодування витрат на виплату допомоги випускникам закладів для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, повне державне забезпечення відповідно до статті 8 цього Закону при працевлаштуванні та вступі до навчального закладу відповідно до норм забезпечення випускників закладів для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, затверджується Кабінетом Міністрів України.

З аналізу норм статей 25, 39-9 Закону №2342-IV випливає, що вони регулюють правовідносини щодо відшкодування навчальним закладам або відповідним установам, в яких виховуються та навчаються діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, понесених ними витрат на харчування, одяг, взуття, м`який інвентар, здійснення грошових виплат при працевлаштуванні та вступі до навчального закладу, та не розповсюджуються на правовідносини навчальних закладів з їх випускниками, що є предметом спору у даній справі.

Отже одноразова грошова допомога є соціальною гарантією державної підтримки дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

Повноваження щодо виплати зазначеної допомоги державою делеговані навчальним закладам, у яких навчаються діти-сироти чи діти, позбавлені батьківського піклування.

У відповідності до статутів Дідівської ЗОШ І-ІІІ ступенів, Лісовосорочинської ЗОШ І-ІІІ ступенів та Замістянської ЗОШ І-ІІІ ступенів дані навчальні заклади є юридичними особами, разом з тим, оперативне управління навчальними закладами здійснює відділ освіти Прилуцької РДА (а.с.48-76).

Отже обов`язок щодо виплати даній категорії дітей грошової допомоги покладено на Відділ освіти Прилуцької РДА, як розпорядника бюджетних коштів.

Суд зауважує, що частина 7 статті 8 Закону №2342-IV встановлює обов`язок з виплати грошової допомоги усім випускникам навчальних закладів, не розмежовуючи їх на окремі категорії тих, хто продовжив навчання в іншому навчальному закладі, та тих, хто працевлаштувався.

Також суд враховує, що, відповідно до Закону №2342-IV, обов`язок відповідача щодо нарахування та виплати випускникам навчальних закладів із числі дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, одноразової грошової допомоги у розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку є безумовним та не залежить від наявності звернень таких осіб про виплату зазначеної грошової допомоги.

Законом України від 23.11.2018 №2629-VIII «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень (стаття 7 вказаного Закону).

Отже випускникам ОСОБА_1 , яка закінчила у 2019 році 11 клас Дідівської ЗОШ І-ІІІ ступенів, ОСОБА_2 , яка закінчила у 2019 році 11 клас Лісовосорочинської ЗОШ І-ІІІ ступенів, та ОСОБА_3 , яка закінчила у 2019 році 9 клас Замістянської ЗОШ І-ІІІ ступенів мала бути нарахована та виплачена одноразова грошова допомога у розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідно віку (з розрахунку 2027,00 грн), тобто у сумі не менше 12162,00 грн.

Як вбачається з листів Прилуцької районної державної адміністрації Чернігівської області від 19.11.2020 №2.1-12/4933, від 20.11.2020 №2.1-12/4958, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , як випускникам з числа дітей-сиріт, та дітей, позбавлених батьківського піклування, після закінчення загальноосвітніх шкіл жодні допомоги, у тому числі, одноразова грошова допомога, передбачена статтею 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», у розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку, не виплачувались (а.с.21,26).

Матеріали справи також не містять жодних доказів виплати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 будь-якої одноразової грошової допомоги.

За приписами статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішення справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, відповідач визнав позов повністю.

Відповідно до частин 1, 4 статті 189 Кодексу адміністративного судочинства України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання позову відповідачем повністю або частково суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову повністю або у відповідній частині вимог.

У свою чергу суд вважає за необхідне зазначити, що визнання позову відповідачем - це одностороннє вільне волевиявлення відповідача, спрямоване на припинення спору з позивачем. Визнати позов може відповідач або його уповноважений представник.

Враховуючи той факт, що Відділом освіти Прилуцької РДА не нараховано та не виплачено випускникам загальноосвітніх шкіл ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 одноразову грошову допомогу, передбачену статтею 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», у розмірі шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку з розміру, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», у сумі 12162,00 грн, суд дійшов висновку, що визнання відповідачем адміністративного позову не суперечить закону і не порушує чиїх-небудь прав, свобод або інтересів.

За таких обставин позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що, у відповідності до частини 2 статті 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки під час розгляду даної справи свідки судом не залучались та судові експертизи не призначались, суд вважає за необхідне зазначити, що судові витрати, понесені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов виконуючого обов`язки керівника Прилуцької місцевої прокуратури Чернігівської області А. Вакуленко в інтересах держави в особі Служби у справах дітей Прилуцької районної державної адміністрації до Відділу освіти Прилуцької районної державної адміністрації, треті особи, без самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Відділу освіти Прилуцької районної державної адміністрації щодо нарахування та виплати випускникам: Дідівської ЗОШ І-ІІІ ступенів Прилуцької районної ради - ОСОБА_1, Лісовосорочинської ЗОШ І-ІІІ ступенів Прилуцької районної ради - ОСОБА_2 Замістянської ЗОШ І-ІІІ ступенів Прилуцької районної ради - ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування».

Зобов`язати Відділ освіти Прилуцької районної державної адміністрації нарахувати одноразову грошову допомогу, передбачену статтею 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», у розмірі шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку з розміру, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», та виплатити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 12162 (дванадцять тисяч сто шістдесят дві) грн 00 коп. кожному.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 та підпунктом 15.5 пункту 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського окружного адміністративного суду або до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: виконуючий обов`язки керівника Прилуцької місцевої прокуратури Чернігівської області А. Вакуленко (вул. 1 Травня, 50-а, м. Прилуки, Чернігівська область, 17500, код ЄДРПОУ - 02910114) в інтересах держави в особі Служби у справах дітей Прилуцької районної державної адміністрації (вул. Київська, 220, м. Прилуки, Чернігівська область, 17500, код ЄДРПОУ - 33862000).

Відповідач: Відділ освіти Прилуцької районної державної адміністрації (вул. Київська, 220, м. Прилуки, Чернігівська область, 17500, код ЄДРПОУ - 02147500).

Треті особи, без самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ).

Суддя В.В. Падій