Справа № 160/8957/19
Суддя: Кадникова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 жовтня 2019 року Справа № 160/8957/19
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Кадникова Г.В., розглянувши в порядку спрощеного (письмового) провадження, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
В обґрунтування своїх позовних вимог позивачем зазначено, що у період з 28.11.2001р. по 22.03.2019р. ОСОБА_1 , як фізична особа-підприємець перебувала на обліку в органах доходів і зборів, що розташовані на території населеного пункту, де проводилась антитерористична операція (м.Донецьк).
22.03.2019р. у зв`язку зі зміною міста проживання позивач здійснила перереєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , та на сьогоднішній день знаходиться на обліку в Лівобережній ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області, тобто на території, підконтрольній органам державної влади України.
Окремо зазначила, що у період з 01.05.2014р. по 30.06.2019р. підприємницьку діяльність не здійснювала, доходів не отримувала, але на підставі даних контролюючого органу відображених в електронному особистому кабінеті платника податку про нарахування їй суми єдиного соціального внеску за 2017р., 2018р. та за перший квартал 2019р. ОСОБА_1 самостійно сплачено суму єдиного соціального внеску у розмірі 21' 027грн.62коп.
На підставі вищезазначеного, позивач вважає, що оскаржуване рішення прийнято відповідачем неправомірно, безпідставно, а отже є таким, що підлягає скасуванню.
Ухвалою суду від 18.09.2019р. позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено її розгляд проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін (у письмовому провадженні).
У встановлений судом строк відповідач, заперечуючи проти позову, надав письмовий відзив, зі змісту якого вбачається, що ГУ ДФС у Дніпропетровській області заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , вважає їх безпідставними та такими, що не грунтуються на вимогах податкового, митного та іншого законодавства.
Дослідивши документи долучені до матеріалів справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті при розгляді справи, суд виходить з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець з 28.11.2001р., що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію, виданого виконавчим комітетом Донецької міської ради.
З 04.12.2001р. по 22.03.2019р. позивач перебувала на обліку у ДПІ в Калінінському районі м. Донецька.
З 22.03.2019р. взята на облік, як платник єдиного внеску у Лівобережній ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області.
З 01.07.2019р. позивач здійснює свою діяльність як платник єдиного податку 3 групи за ставкою 5%, що підтверджується копією витягу з реєстру платників податку від 11.06.2019р.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачем було сплачено суму єдиного соціального внеску за 2017р., 2018р. та за перший квартал 2019р. у загальному розмірі 21' 027грн.62коп., що підтверджується квитанціями від 08.04.2019р., 15.04.2019р., які долучені до матеріалів справи.
З матеріалів справи також вбачається, що вищезазначене рішення оскаржене позивачем до ГУ ДФС у Дніпропетровській області та до ДФС України в адміністративному порядку, за результатами розгляду яких скаргу ОСОБА_1 залишено без розгляду.
Не погодившись з наданими відповідями та рішенням податкового органу, позивач звернувся до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав, свобод та законних інтересів.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Згідно ст.67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до ч.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464-VІ) платники єдиного внеску зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом.
Порядок обчислення та строки сплати єдиного внеску передбачені ст.9 Закону України Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464-VІ), зокрема ч.8 зазначеної статті передбачено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у п.4 і 5 ч.1 ст.4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.
Разом з цим, Указом Президента України від 14.04.2014 року №405/2014 введено в дію рішення РНБО України від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення Антитерористичної операції (далі - АТО) на території Донецької і Луганської областей.
З метою забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, 02.09.2014 року прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції (далі - Закон №1669-VII), згідно до ст.1 якого період проведення антитерористичної операції це час між датою набрання чинності Указом Президента України від 14.04.2014 року №405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.
Виходячи з наведених положень, датою початку періоду проведення антитерористичної операції є 14.04.2014р.
Розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2464-VІ доповнено пунктом 9-3 такого змісту: платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону №2464-VІ, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу №405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону №2464-VІ, на період з 14.04.2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.
Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.
Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14.04.2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.
Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року №405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу».
Тобто, аналізуючи вищевикладене, сам факт перебування платників єдиного внеску на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводилася антитерористична операція, є підставою для зупинення застосування до таких платників заходів впливу та стягнення за порушення Закону.
На виконання приписів Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.
Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач, як фізична особа-підприємець до 22.03.2019р. перебувала на обліку в органах доходів і зборів в м. Донецьку.
На підставі вищезазначеного, суд приходить до висновку, що позивач була звільненна з 14.04.2019р. від відповідальності за несвоєчасну сплату єдиного внеску до закінчення антитерористичної операції, за умови перебування її на обліку доходів і зборів, який розташований на теритрорії населеного пункту, де проводилась така операція.
Разом з тим, суд звертає увагу, що позивачем на початку 2019р. було змінено місце її проживання та перереєстровано фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та гровадських формувань від 22.03.2019р.
Таким чином вищезазначені обставини, призвели до автоматичного поновлення ФОП ОСОБА_1 обов`язку зі сплати єдиного внеску, тобто з дня взятті її на облік, як фізичної особи-підприємця у Лівобережному управлінні ГУ ДФС у Дніпропетровській області.
Натомість, зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що відповідачем до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції та пеню за несвоєчасу сплату єдиного внеску за період з 10.02.2018р. по 16.04.2019р. на загальну суму 9' 428грн.46коп.
Однак, суд не може погодитися із вищезазначеними санкціями відповідача, оскільки в матеріалах справи наявні докази того, що не зважаючи на обставини, які звільняли позивача від виконання обов`язків зі сплати податків, ФОП ОСОБА_1 в добровільному порядку сплачено суми єдиного внеску за 2017р., 2018р. та за перший квартал 2019р., що підтверджується відповідними квитанціями, які долучені до матеріалів справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.11.2018 року у зразковій справі №812/292/18 (Пз/9901/22/18).
Згідно ч.1 та 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням принципу змагальності, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі (ст.9 КАС України), положення Кодексу адміністративного судочинства України передбачають не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч.2 ст.77 КАС України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч.1 ст.77 КАС України).
На підставі вищезазначеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає про наступне.
Відповідно до вимог ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст.90, 139, 241-246, 255, 258, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в строки, передбачені ст.295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до п.п.15.5 п.15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г. В.Кадникова