Справа № 160/8918/19
Суддя: Кадникова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 жовтня 2019 року Справа № 160/8918/19
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Кадникова Г.В., розглянувши в порядку спрощеного (письмового) провадження, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, відповідача-2: Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування індивідуальних податкових консультацій,
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправними та скасування податкових консультацій, а саме:
- Державної фіскальної служби України (далі - ДФС України, відповідач-1), яка викладена у листі від 16.04.2019р. №16/7/Д99-99-13-02-03-14/ІПК;
- Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі - ГУ ДФС у Дніпропетровській області, відповідач-2), яка викладена у листах від 03.06.2019р. №2513/Д/ІПК/04-36-13-02-07.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що Дніпровською ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровьскій області його повідомлено, що при проведенні порівняльного аналізу даних реєстру атестованих судових експертів та даних Реєстру самозайнятих осіб ДПІ у ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області встановлено, що ОСОБА_1 є судовим експертом, включеним до Реєстру атестованих судових експертів з відміткою про право самостійного провадження судово-експертної діяльності, але не перебуває на обліку як фізична особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність (з ознакою судовий експерт). Окремо зазначено, що для взяття на облік фізичної особи, яка має намір провадити незалежну професійну діяльність, така особа повинна подати до контролюючого органу за місцем постійного проживання за формою №5-ОПП, заяву за формою №1-ЄСВ та копію свідоцтва про присвоєння кваліфікації судового експерта, якщо заявником є судовий експерт, який не є працівником державної спеціалізованої установи та отримати право самостійно провадти судово-експертну діяльність.
З метою з`ясування порядку оподаткування податків та єдиного соціального внеску у ституації коли особа є і фізичною особою-підприємцем і особою, яка здійснює незалежну професійну діяльність позивач звернувся до відповідачів з проханням надати індивідуальні податкові консультації.
Так, Державною фіскальною службою України та ГУ ДФС у Дніпропетровській області позивачу надані податкові консультації, викладені у листах №16/7/Д99-99-13-02-03-14/ІПК від 16.04.2019р., №2513/Д/ІПК/04-36-13-02-07 від 03.06.2019р.
У вказаних податкових консультаціях відповідачі вказали, якщо фізична особа зареєстрована як підприємець та при цьому така особа провадить незалежну професійну діяльність, така фізична особа обліковується у контролюючого органу як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності.
Крім того, відповідачі зазначили, що особа, яка провадить незалежну професійну діяльність та одночасно здійснює підприємницьку діяльність зобов`язана перебувати на обліку як платник податків та окремо як платник єдиного внеску, така особа веде різний податковий облік та подає до контролюючих органів різні види податкових декларацій та звітів, що передбачено Порядком формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №435 від 14.04.2015р.
Не погоджуючись із вказаними податковими консультаціями та вважаючи їх такими, що не відповідають вимогам діючого законодавства України, позивач звернувся з відпровідним позовом до суду.
Ухвалою суду від 18.09.2019р. позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено її розгляд проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін (у письмовому провадженні).
В обґрунтування своїх заперечень проти позову відповідач-1 зазначив, що індивідуальна податкова консультація позивачу надана у відповідності до ст.52 Податкового кодексу України з врахуванням усіх вимог діючого законодавства.
У встановлений судом строк, відповідач-2 заперечуючи проти позову, надав письмовий відзив, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що фізичні особи-підприємці, які мають ознаку незалежної професійної діяльності, формують та подають до органів доходів і зборів окремі звіти (п.16 розділу ІІІ Порядку №435). Враховуючи вищезазначене, особа яка провадить незалежку професійну діяльність та одночасно є фізичною особою-підприємцем, зобов`язана сплачувати та подавати звітність з єдиного внеску окремо за кожним видом діяльності.
Отже, індивідуальна податкова консультація надана позивачу у відповідності до вимог ст.52 Податкового кодексу України та містить усі обов`язкові складові.
16.10.2019р. позивачем до суду подані заперечення на відзиви відповідачів, доводи яких аналогічні обґрунтуванню позовної заяви.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті при розгляді справи, суд виходить з наступного.
З матеріалів справи вбачається, ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець з 01.12.2016р., що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, яка міститься в матеріалах справи.
Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку у Дніпровській ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області з 01.12.2016р. та зареєстрований як платник єдиного податку 3 групи за ставкою 5%.
Позивач здійснює діяльності за кодом КВЕД 69.10 - діяльність у сфері права, 74.90 - інша професійна, наукова та технічна діяльність, н.в.і.у., 63.99 - надання інших інформаційних послуг, 82.99 - надання інших допоміжних комерційних послуг, н.в.і.у.
Також, з матеріалів справи вбачається, ОСОБА_1 є атестованим експертом з правом проведення інженерно-транспортних експертиз за спеціальністю 10.1 дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних засобів, 10.2 дослідження стану транспортних засобів, 10.4 транспортно-трасологічні дослідження, що підтверджується свідоцтвом №1838 від 25.11.2016р., виданим Центрально експертно-кваліфікаційною комісією Міністерства юстиції України.
26.03.2019р. позивач звернувся до ГУ ДФС у Дніпропетровській області із запитом про надання індивідуальної податкової консультації, в якому просив надати консультацію з наступних питань:
1) Чи має право ОСОБА_1 , з урахуванням того, що він здійснює господарську діяльність згідно КВЕД 69.10, 74.90, 63.99, 82.99, а маючи статус судового експерта буде проводити екмпертизи за спеціальностями 10.1, 10.2, 10.4, знаходитись на спрощеній системі оподаткування, а саме платником єдиного податку 3 групи, ставка у відсотках до доходу - 5%, без реєстрації ПДВ?
2) Якщо ні, то на якій системі оподаткування повинен знаходитися ОСОБА_1 з урахуванням того, що він здійснює господарську діяльність згідно з КВЕД 69.10, 74.90, 63.99, 82.99, а маючи статус судового експерта буде проводити експертизи за спеціальностями 10.1, 10.2, 10.4?
2.1. Якими нормативними актами чи іншими документами регламентовано відповідь на питання 2?
3. Який порядок нарахування та сплати єдиного соціального внеску у випадку одночасної реєстрації ОСОБА_1 як платника 3 групи та самозайнятої особи, що проводить незалежну професійну діяльність?
03.05.2019р. позивач звернувся до ДФС України із запитом про надання індивідуальної податкової консультації, в якому просив надати консультацію з наступних питань:
1. Чи потрібно ОСОБА_1 , зареєстрованому як фізична особа-підприємець, окремо ставати на податковий облік як самозайнята особа?
2. Чи потрібно ОСОБА_1 вести податковий облік та сплачувати податки, ЄСВ окремо по фізичній особі-підприємцю та окремо по самозайнятій особі?
3. У випадку реєстрації як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності, яким чином ОСОБА_1 проводити податковий облік та які податки та збори, у т.ч. ЄСВ, сплачувати від здійснення експертної діяльності, у т.ч. проведення судових експертиз?
Так, Державною фіскальною службою України та ГУ ДФС у Дніпропетровській області позивачу були направлені проекти індивідуальних податкових консультацій, викладених у листах №16/7/Д/99-99-13-02-03-14/ІПК від 16.04.2019р. та №2513/Д/ІПК/04-36-13-02-07 від 03.06.2019р.
Разом з тим, суд звертає увагу, що викладена інформація у вищевказаних індивідуальних податкових консультацій за своїм змістом ідентична.
Так, в наданих індивідуальних податкових консультаціях, зазначено, якщо фізична особа зареєстрована як підприємець та при цьому така особа провадить незалежну професійну діяльність, така фізична особа обліковується у контролюючих органах як фізична особа - підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності. При цьому фізична особа - підприємець, яка одночасно провадить незалежну професійну діяльність, веде окремий облік доходів/витрат, отриманих/понесених від провадження незалежної професійної діяльності і підприємницької діяльності та здійснює окремо розрахунки з бюджетом. Фізична особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, одночасно здійснює підприємницьку діяльність на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності (за видом діяльності відмінної від незалежної професійної діяльності) веде дві книги обліку доходів та витрат: затверджену наказом Міністерства доходів і зборів України №481 від 16.09.2013 року, для відображення доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності, другу книгу-для обліку доходів від підприємницької діяльності на спрощеній системі оподаткування (залежно від обрання групи платника єдиного податку), затверджену наказом Міністерства фінансів України №579 від 19.06.2015 року. Крім того, особа, яка провадить незалежну професійну діяльність та одночасного здійснює підприємницьку діяльність зобов`язана перебувати на обліку як платник податків та окремо як платник єдиного внеску, така особа веде різний податковий облік та подає до контролюючих органів різні види податкових декларацій та звітів.
Не погоджуючись із вказаною податковою консультацією, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
У відповідності до пп.14.1.172 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) податкова консультація - це допомога контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування, нарахування та сплати податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган.
Відповідно до пп.19-1.1.28 п. 19-1.1 ст.19-1 ПК України, контролюючі органи надають індивідуальні податкові консультації, інформаційно-довідкові послуги з питань податкового та іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.
Пунктом 52.1 ст.52 ПК України передбачено, що за зверненням платників податків контролюючі органи надають їм безоплатно індивідуальні податкові консультації з питань практичного застосування окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 25 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.
Відповідно до п.53.2 ст.53 ПК України, платник податків може оскаржити до суду наказ про затвердження узагальнюючої податкової консультації або надану йому індивідуальну податкову консультацію як правовий акт індивідуальної дії, викладені в письмовій формі, які, на думку такого платника податків, суперечать нормам або змісту відповідного податку чи збору.
З контексту наведених норм ПК України вбачається, що кожен платник податків має право звернутись до контролюючого органу для отримання консультації з питань практичного використання норм податкового права. В разі виникнення спору платника податку з контролюючим органом такий платник в підтвердження правомірності своїх дій може спиратися на отриману податкову консультацію.
При цьому, чинним на час виникнення спірних правовідносин законодавством передбачено визнання судом податкової консультації недійсною лише в тому випадку, якщо податкова консультація суперечить нормам або змісту відповідного податку чи збору. Обставина щодо ненадання контролюючим органом відповіді на ті чи інші поставлені у зверненні питання в силу норм ПК України не є підставою для визнання такої податкової консультації недійсною.
Як вбачається зі змісту листа від 26.03.2019р., позивач просив надати індивідуальну податкову консультацію з наступних питань:
1) Чи має право ОСОБА_1 , з урахуванням того, що він здійснює господарську діяльність згідно КВЕД 69.10, 74.90, 63.99, 82.99, а маючи статус судового експерта буде проводити екмпертизи за спеціальностями 10.1, 10.2, 10.4, знаходитись на спрощеній системі оподаткування, а саме платником єдиного податку 3 групи, ставка у відсотках до доходу - 5%, без реєстрації ПДВ?
2) Якщо ні, то на якій системі оподаткування повинен знаходитися ОСОБА_1 з урахуванням того, що він здійснює господарську діяльність згідно з КВЕД 69.10, 74.90, 63.99, 82.99, а маючи статус судового експерта буде проводити експертизи за спеціальностями 10.1, 10.2, 10.4?
2.1. Якими нормативними актами чи іншими документами регламентовано відповідь на питання 2?
3. Який порядок нарахування та сплати єдиного соціального внеску у випадку одночасної реєстрації ОСОБА_1 як платника 3 групи та самозайнятої особи, що проводить незалежну професійну діяльність?
Як вбачається зі змісту листа від 03.05.2019р., позивач просив надати індивідуальну податкову консультацію з наступних питань:
1. Чи потрібно ОСОБА_1 , зареєстрованому як фізична особа-підприємець, окремо ставати на податковий облік як самозайнята особа?
2. Чи потрібно ОСОБА_1 вести податковий облік та сплачувати податки, ЄСВ окремо по фізичній особі-підприємцю та окремо по самозайнятій особі?
3. У випадку реєстрації як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності, яким чином ОСОБА_1 проводити податковий облік та які податки та збори, у т.ч. ЄСВ, сплачувати від здійснення експертної діяльності, у т.ч. проведення судових експертиз?
За визначенням пп.14.1.226 п.14.1 ст.14 ПК України самозайнята особа-платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.
Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.
Відповідно до положень Закону України «Про судову експертизу», судово-експертна діяльність може здійснюватись атестованими судовими експертами, що не працюють у державних спеціалізованих експертних установах, внесені до державного Реєстру атестованих судових експертів та отримали свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта. Судовий експерт здійснює судово-експертну діяльність тільки з тих видів судових експертиз і експертних спеціальностей, які зазначені у свідоцтві про присвоєння кваліфікації судового експерта. Такі умови відповідають наведеному вище визначенню незалежної професійної діяльності.
Отже, положеннями вищевказаного закону не забороняється судовому експерту займатись іншою діяльністю, не пов`язаною із судовою експертизою, у тому числі підприємницькою діяльністю.
Відповідно до п.65.1 ст.65 ПК України, взяття на облік фізичних осіб - підприємців у контролюючих органах здійснюється за податковою адресою на підставі відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, наданих державним реєстратором згідно із Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».
Разом з тим, відповідно до п.65.2 ст.65 ПК України, облік самозайнятих осіб здійснюється шляхом внесення до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків записів про державну реєстрацію або припинення підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності, перереєстрацію, постановку на облік, зняття з обліку, внесення змін стосовно самозайнятої особи, а також вчинення інших дій, які передбачені Порядком обліку платників податків, зборів.
При цьому відповідно до п.п.65.4.4 п.65.4 ст.65 ПК України, контролюючий орган відмовляє в розгляді документів, поданих для взяття на облік особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, у разі коли фізична особа вже взята на облік як самозайнята особа.
Відповідно до положень п.178.1, п.178.2 ст.178 ПК України, особи, які мають намір здійснювати незалежну професійну діяльність, зобов`язані стати на облік у контролюючих органах за місцем свого постійного проживання як самозайняті особи та отримати довідку про взяття на облік згідно із статтею 65 цього Кодексу. Доходи громадян, отримані протягом календарного року від провадження незалежної професійної діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.
Положеннями п.167.1 ст.167 ПК України передбачено, що ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.
Суд зазначає, що з системного аналізу зазначених положень ПК України та Закону України «Про судову експертизу» випливає, що діяльність судового експерта підпадає під визначення незалежної професійної діяльності, оподаткування доходів від отримання якої регулюється ст.178 ПК України, лише у випадку, якщо така особа не зареєстрована як фізична особа-підприємець відповідно до вимог законодавства.
Суд зазначає, що у тексті оскаржуваних індивідуальних податкових консультацій відповідачами зазначено, що фізична особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, одночасно здійснює підприємницьку діяльність на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності (за видом діяльності відмінної від незалежної професійної діяльності) веде дві книги обліку доходів та витрат: одну Книгу обліку доходів та витрат, затверджену наказом Міністерства доходів і зборів України №481 від 16.09.2013 року, для відображення доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності, другу Книгу - для обліку доходів від підприємницької діяльності на спрощеній системі оподаткування (залежно від обраної групи платника єдиного податку), затверджену наказом Міністерства фінансів України №579 від 19.06.2015 року. ДФС України у тексті податкової консультації було також зазначено, що за результатами звітного року такий платник податку подає дві податкові декларації: податкову декларацію про майновий стан і доходи - для відображення доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності до 1 травня року, що настає за звітним, та самостійно сплачує суму податкового зобов`язання, зазначену в поданій податковій декларації до 1 серпня року, що настає за звітним, за формою, затвердженою наказом ДФС України №859 від 02.10.2015 року; податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця для відображення доходів, отриманих від здійснення підприємницької діяльності на спрощеній системі оподаткування, за формою, затвердженою наказом Міністерства фінансів України №578 від 19.06.2015 року, яка подається у строки відповідно до ст.296 ПК України.
Отже, суд не приймає до уваги вказані висновки відповідачів стосовно того, що особа, яка провадить незалежну професійну діяльність та одночасного здійснює підприємницьку діяльність зобов`язана перебувати на обліку як платник податків та окремо як платник єдиного внеску, вести різний податковий облік та подавати до контролюючих органів різні види податкових декларацій та звітів з огляду на наступне.
В ході розгляду справи судом встановлено, ОСОБА_1 здійснює діяльність за кодом КВЕД 69.10 - діяльність у сфері права, 74.90 - інша професійна, наукова та технічна діяльність, н.в.і.у., 63.99 - надання інших інформаційних послуг, 82.99 - надання інших допоміжних комерційних послуг, н.в.і.у., а також є атестованим експертом з правом проведення інженерно-транспортних експертиз за спеціальністю 10.1 дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних засобів, 10.2 дослідження стану транспортних засобів, 10.4 транспортно-трасологічні дослідження.
Суд зазначає, що діяльність позивача у якості судового експерта передбачає визначення ринкової вартості колісних транспортних засобів, їх складових, а також розміру вартості матеріальних збитків, заподіяних власнику або володільцю колісних транспортних засобів, їх складових унаслідок пошкодження останнього.
Враховуючи викладене, суд зазначає, що відсутні підстави вважати підприємницьку діяльність позивача відмінною від незалежної професійної діяльності, відповідно відсутні підстави для зобов`язання позивача вести подвійний облік доходів та витрат.
Відповідно до п.19 розділу IV Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №435 від 14.04.2015 року, на норми якого посилається відповідач у тексті оскаржуваної індивідуальної консультації, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, отримують дохід від цієї діяльності та одночасно є фізичними особами - підприємцями, формують та подають до органів доходів і зборів окремі Звіти відповідно до виду діяльності та обраної системи оподаткування. Проте суд зазначає, що з аналізу змісту даної норми у розрізі положень ПК України випливає, що вона застосовується у разі якщо особа, яка проводить незалежну професійну діяльність та одночасно є фізичною особою-підприємцем здійснює відмінні види діяльності. При цьому, суд також керується встановленим п.п.4.1.4 п.4.1 ст.4 ПК України принципом презумпції правомірності платника податку, відповідно до якого в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податку.
Суд зазначає, що відповідно до п.п.2 п.297.1 ст.297 ПК України, платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на доходи фізичних осіб у частині доходів (об`єкта оподаткування), що отримані в результаті господарської діяльності платника єдиного податку першої - третьої групи (фізичної особи) та оподатковані згідно з цією главою. Таким чином, суд дійшов висновку, оскільки види діяльності позивача, як фізичної особи-підприємця та особи, яка провадить незалежну професійну діяльність, співпадають, то він не має обов`язку подання звітності як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність з огляду на ті обставини, що фактично у даному випадку буде мати місце подвійний облік ідентичної господарської діяльності, а відповідно і подвійне оподаткування, що протирічить принципам податкового законодавства.
Щодо питання обліку та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування суд бере до уваги.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону України №2464-VI від 08.07.2010 року «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон України №2464) єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування;
Відповідно до п.4, п.5 ч.1 ст.4 Закону України №2464 платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування та особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме: наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності
Суд враховує, що законодавець розмежовує фізичних осіб-підприємців, та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, при цьому порядок обліку та сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями з ознакою провадження незалежної професійної діяльності Законом України №2464 не передбачений.
Облік платників єдиного внеску здійснюється відповідно до ст.5 Закону України №2464, зокрема відповідно до ч.3 ст.5 Закону України №2464 взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», контролюючим органом здійснюється за місцезнаходженням чи місцем проживання у день отримання від них заяви про взяття на облік платника єдиного внеску за формою №1-ЄСВ згідно додатку 1 до Порядку обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та Положення про реєстр страхувальників затвердженого наказом Міністерства фінансів України №116 від 24.11.2014 року.
Позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець згідно Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», тому до нього не можуть застосовуватись положення ч.3 ст.5 Закону України №2464. Зазначені висновки суду підтверджуються також положеннями п.2 ч.1 ст.7 Закону України №2464, відповідно до яких єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.
Разом з тим, п.3 ч.1 ст.7 Закону України №2464 передбачено, що єдиний внесок нараховується для фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, базою нарахування є сума, що визначається такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом України №2464. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Таким чином, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 , перебуваючи на податковому обліку, як фізична особа-підприємець на спрощеній системі оподаткування, повинен перебувати на податковому обліку як фізична особа підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності та вести єдиний податковий облік та сплату податків саме як фізична особа-підприємець 3-й групі єдиного податку за видами діяльності КВЕД 82.99, 63.99, 69.10, 74.90.
Суд також дійшов висновку, що оскаржувані податкові консультації суперечать змісту податкового законодавства, не містять остаточних та чітких висновків, а також дають привід для подвійного тлумачення зазначених в тексті консультації правових норм.
Аналогічна правова позиція викладена у рішенні Верховного Суду від 02.09.2019р. у зразковій справа №520/3939/19 (Пз/9901/10/19).
Враховуючи викладене, індивідуальні податкові консультації №16/7/Д99-99-13-02-03-14/ІПК від 16.04.2019р. та №2513/Д/ІПК/04-36-13-02-07 від 03.06.2019р. є протиправними та підлягають скасуванню.
При цьому суд зазначає, що відповідно до абз.2 п.53.2 ст.53 ПК України, скасування судом індивідуальної податкової консультації є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.
Згідно з ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст.9, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, відповідача-2: Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування індивідуальних податкових консультацій - задовольнити повністю.
Визнати протиправною та скасувати індивідуальну податкову консультацію Державної фіскальної служби України, яка викладена у листі від 16.04.2019р. №16/7/Д/99-99-13-02-03-14/ІПК.
Визнати протиправною та скасувати індивідуальну податкову консультацію Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, яка викладена у листі від 03.06.2019р. №2513/Д/ІПК/04-36-13-02-07.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в строки, передбачені ст.295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до п.п.15.5 п.15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г. В.Кадникова