Справа № 520/17191/2020
Суддя: Севастьяненко К.О.
Дата ухвалення: 2021-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

10 березня 2021 року № 520/17191/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Севастьяненко К.О.

за участю:

секретаря судового засідання - Дяченко Ю.В.,

представника позивача - Любімого О.М.,

представника відповідача -Шевченко А.А.,

представника третьої особи- Глотової С.О.,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Державного підприємства "Завод імені В.О.Малишева" до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, третя особа: Державний концерн "Укроборонпром" про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Державне підприємство "Завод імені В.О.Малишева", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №2 від 19.11.2020 щодо відсутності права на отримання бюджетного відшкодування ПДВ за серпень 2020 року та відсутність права на врахування такої суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку у розмірі 8 516 135,0 грн.

- стягнути з Головного управління ДПС у Харківській області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь Державного підприємства «Завод імені В.О. Малишева» () витрати по сплаті судового збору у сумі 21 020,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що податкове повідомлення-рішення №2 від 19.11.2020 прийнято контролюючим органом протиправно, відтак останнє підлягає скасуванню у судовому порядку.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, з підстав викладених у позовній заяві та письмових поясненнях, що були надані суду.

Представник відповідача у судовому засіданні у задоволенні позову просив суд відмовити з підстав, що викладені у відзиві на позовну заяву.

Представник третьої особи у судовому засіданні надав пояснення, згідно яких позов просив суд задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

Фахівцями Головного управління ДПС у Харківській області, у період з 22.09.2020 по 20.10.2020 проведено камеральну перевірку достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ на поточний рахунок платника податку за серпень 2020 року (податкова декларація з ПДВ від 21.09.2020) у розмірі 8 516 135,0 грн.

За результатами перевірки складено акт про результати камеральної перевірки ДП «Завод Імені В.О. Малишева» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ на поточний рахунок платника податку за серпень 2020 року №1915/20-40-04-02-08/14315629 від 20.10.2020.

Згідно висновків акту перевірки встановлені порушення ДП «Завод Імені В.О. Малишева» вимог податкового законодавства, а саме п. 200.12 ст. 200 Кодексу, у зв`язку з чим у платника відсутнє право на отримання бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку (р. 20.2.1) за серпень 2020 року на суму 8516135 грн. Платник має право збільшити суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (р. 21), за серпень 2020 року на суму 8516135 грн. (у разі узгодження податкового повідомлення-рішення).

Не погоджуючись з висновками акту перевірки позивачем надано до ГУДПС у Харківській області заперечення на акт перевірки від 06.11.2020 №00216/017/5629.

За результатами розгляду заперечень Головним управлінням ДПС у Харківській області складено рішення від 18.11.2020, яким висновки акту камеральної перевірки залишені без змін.

На підставі висновків акту перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення №2 від 19.11.2020 щодо відсутності права на отримання бюджетного відшкодування за період серпень 2020 року та відсутність права на врахування такої суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку у розмірі 8 516 135,0 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пункту 200.1 статті 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4 статті 200 ПК України передбачено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу;

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно п. 200.7, пп. 200.7.1 ст. 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування здійснюється на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

У відповідності до п. 200.10 ст. 200 ПК України у строк, передбачений абзацом першим пункту 76.3 статті 76 цього Кодексу, контролюючий орган проводить камеральну перевірку даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання).

Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.

За змістом п. 200.12 ст.200 ПК України зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з однієї із таких дат:

а) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення перевірки, в разі, якщо контролюючим органом внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про відсутність порушень під час такої перевірки;

б) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення камеральної перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату початку та закінчення проведення перевірки даних, зазначених у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, з обов`язковою відміткою щодо виду перевірки (камеральна, документальна);

в) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку, передбаченого цим Кодексом для складення акта перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату складення акта перевірки;

г) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку, передбаченого цим Кодексом для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату та номер податкового повідомлення-рішення;

ґ) з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення.

У випадках, передбачених підпунктами "б" і "в" цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування в автоматичному режимі на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

У випадках, передбачених підпунктами "а", "г" і "ґ" цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування контролюючим органом на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

Узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України".

У разі наявності у платника податку податкового боргу бюджетному відшкодуванню підлягає заявлена сума податку, зменшена на суму такого податкового боргу.

У разі виникнення у платника податку необхідності зміни напряму узгодженого бюджетного відшкодування, такий платник податку має право подати відповідну заяву до контролюючого органу, який не пізніше наступного робочого дня з дня отримання такої заяви зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Судом встановлено, що позивачем подано податкову декларацію з податку на додану вартість від 21.09.2020 №, в якій визначено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню ПДВ у розмірі 8516135,0 грн.

За результатами перевірки достовірності вказаного нарахування за декларацією контролюючий орган, згідно акту перевірки, дійшов до висновку, що станом на 20.10.2020 за позивачем рахується сума податкового боргу у розмірі 403 744 977,42 грн., у тому числі:

податок на доходу фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати (код 11010100) - 169 352 068,83 грн.;

частина чистого прибутку (доходу) господарських операцій (державних унітарних підприємств та їх об`єднань), що вилучається до державного бюджету відповідно до закону (код 21010100) 163 114 607 грн.;

земельний податок з юридичних осіб (код 18010500) - 70 657 406,99 грн.;

штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обігу готівки та про застосовування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг (код 21080900) - 620 894,60 грн.

Таким чином, на думку податкового органу, згідно з п. 200.12 ст. 200 Кодексу, сума бюджетного відшкодування ПДВ ДП «Завод імені В.О. Малишева» за серпень 2020 року підлягає зменшенню на 8 516 135 грн. у зв`язку з наявністю у платника податків податкового боргу.

Проте, у рішенні про розгляд заперечень на акт перевірки позивача враховано аргументи останнього та констатовано, що заборгованість з платежу «Частина чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств та їх об єднань), що вилучається до державного бюджету відповідно до закону» (код бюджетної класифікації 21010100) не є податковим боргом у визначенні ПК України.

Відповідно до пункту 14.1.175 статті 14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

З огляду на викладену відповідачем у рішенні про розгляд заперечень на акт перевірки позицію відносно того, що заборгованість з платежу «частина чистого прибутку (доходу), що сплачується до державного бюджету державними підприємствами», не віднесено до податкового боргу, суд дійшов до висновку необхідність про встановлення обставин у справі відносно платежів з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати; з земельного податку з юридичних осіб; штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

Щодо платежу «податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати», судом встановлено наступне.

Відповідно до пункту 168.4.1 статті 168 ПК України, податок, утриманий з доходів резидентів та нерезидентів, зараховується до бюджету згідно з Бюджетним кодексом України.

Статтею 2 БК України передбачено, що до доходів загального фонду Державного бюджету України (з урахуванням особливостей, визначених пунктом 1 частини другої статті 67-1 цього Кодексу), втому числі, належать:

податок на доходи фізичних осіб (крім податку, визначеного пунктом 1-1 цієї частини статті), що сплачується (перераховується) згідно з Податковим кодексом України у розмірі 25 відсотків на відповідній території України (крім території міст Києва та Севастополя) та у розмірі 60 відсотків - на території міста Києва;

податок на доходи фізичних осіб від оподаткування пасивних доходів у вигляді процентів на поточний або депозитний (вкладний) банківський рахунок, процентів на вклад (депозит) члена кредитної спілки у кредитній спілці, що сплачується (перераховується) згідно з Податковим кодексом України.

Пунктом 2 статті 64 БК України передбачено, що податок на доходи фізичних осіб (крім податку, визначеного абзацом п`ятим цієї частини статті), який сплачується (перераховується) податковим агентом - юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) чи представництвом нерезидента - юридичної особи, зараховується до відповідного бюджету за їх місцезнаходженням (розташуванням) в обсягах податку, нарахованого на доходи, що виплачуються фізичній особі.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 66 БК України, до доходів загального фонду бюджету Автономної Республіки Крим та обласних бюджетів належать, в тому числі, 15 відсотків податку на доходи фізичних осіб (крім податку, визначеного пунктом 1-1 частини другої статті 29 цього Кодексу), що сплачується (перераховується) згідно з Податковим кодексом України на відповідній території.

При цьому, згідно з пунктом 29.1 статті 29 БК України, до доходів Державного бюджету України включаються доходи бюджету, за винятком тих, що згідно із статтями 64, 66, 69, 69-1 та 71 цього Кодексу закріплені за місцевими бюджетами.

Щодо платежу «земельний податок з юридичних осіб», суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 14.1.147 статті 14 ПК України, плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельною податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Пунктом 287.4 статті 287 ПК України передбачено, що податкове зобов`язання з плати за землю, визначене у податковій декларації, у тому числі за нововідведені земельні ділянки, сплачується власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Відповідно до ст.ст. 10, 265, 269, 285, 287 ПК України плата за землю входить до складу податку на майно.

Зобов`язання щодо плати за землю, визначене у декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок до місцевого бюджету за місцезнаходженням земельної ділянки.

Беручи до уваги вищевказане, сума земельного податку зараховується виключно до місцевих бюджетів.

Щодо штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, судом встановлено наступне.

Обіг готівки та застосування РРО в Україні регулюється Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР та Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», затвердженим постановою НБУ від 29.12.2017 №148, тобто, спеціальними нормами, окремим законодавством.

Відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 14.01.2011 №11 «Про бюджетну класифікацію» платіж «Штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» за кодом 21080900 відноситься до групи надходжень 20000000 «Неподаткові надходження».

Таким чином, штрафні санкції за порушення норм регулювання обігу готівки та застосування РРО не входять до законодавчо визначених видів загальнодержавних податків і зборів, що зараховуються до державного бюджету, у розумінні ПК України.

Форму податкової декларації з ПДВ та вимоги щодо її заповнення викладено у Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21.

Відповідно до п.1, 4, 6 Порядку №21 податкова декларація з податку на додану вартість (далі - декларація) відповідно до пункту 46.1 статті 46 розділу II «Адміністрування податків, зборів, платежів» подається контролюючому органу у строки, визначені статтею 203 розділу V «Податок на додану вартість» Податкового кодексу України (далі - Кодекс).

Усі платники податку на додану вартість подають податкову декларацію, у якій відображаються розрахунки з бюджетом.

До податкової звітності з податку на додану вартість (далі - податкова звітність) належать:

податкова декларація з податку на додану вартість з додатками;

уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок з додатками;

розрахунок податкових зобов`язань, нарахованих отримувачем послуг, не зареєстрованим як платник податку на додану вартість, які постачаються нерезидентами, у тому числі їх постійними представництвами, не зареєстрованими платниками податків, на митній території України.

Судом встановлено, що позивачем розраховано суму від`ємного значення ПДВ за серпень 2020 року у розмірі 190776708,0 грн., яку зазначено у рядку 19 декларації «від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду».

Сума від`ємного значення, зазначена в рядку 20 декларації, зараховується у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість, що виник за попередні звітні (податкові) періоди та відображається у рядку 20.1 декларації.

Тобто, Порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість вимагає від позивача спрямування суми від`ємного значення в першу чергу на погашення податкового боргу з податку на додану вартість.

Оскільки у позивача на момент подання податкової декларації з ПДВ за серпень 2020 року та заяви про повернення суми бюджетного у позивача відсутній податковий борг з податку на додану вартість, рядок 20.1 декларації позивачем не заповнено.

Форма декларації не містить рядка за яким позивач міг би спрямувати суми заборгованості з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати (код 11010100); земельного податку з юридичних осіб (код 18010500); штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обігу готівки та про застосовування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг (код 21080900).

Належних пояснень стосовно оформлення платником податків декларації на вимогу суду у судовому засіданні представником відповідача не надано.

В рядку 20.2 декларації позивач має право визначити суму податку, що підлягає бюджетному відшкодуванню, яка може скеровуватись у двох напрямках:

або на рахунок платника у банку (рядок 20.2.1 декларації);

та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України (рядок 20.2.2 декларації).

Позивач, подавши відповідачу додатки 3 та 4 до декларації, визначив суму бюджетного відшкодування, що підлягає зарахуванню на рахунок платника у банку в рядку 20.2.1 в розмірі 8516135,0 грн.

Залишок від`ємного значення в розмірі 182260573,0 грн. (рядок 19 - рядок 20.2) позивач зарахував до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, що відображено у рядку 21 декларації.

Проте, відповідач посилаючись на вимоги п. 200.12 ПК України встановив відсутність права на отримання бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку (р. 20.2.1) за серпень 2020 року суму 8516135 грн.

Заповнюючи податкову декларацію з ПДВ, позивач самостійно обраховує суму від`ємного значення податку та суму бюджетного відшкодування, визначає напрямок їх використання, а перевіряючи правомірність заповнення декларації шляхом здійснення перевірок, відповідач має повноваження:

на зменшення суми бюджетного відшкодування (п. 200.12);

на визначення перевищення суми, заявленої позивачем до відшкодування над сумою, визначеною відповідачем (пп. б) п. 200.14);

на відмову в наданні бюджетного відшкодування (пп. в) ст. 200.14).

Тобто, якщо позивач, визначивши суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню, не зменшив її самостійно на суму податкового боргу з податку на додану вартість (не заповнив рядок 20.1), то відповідач, використовуючи вимоги п. 200.12 ПК України, має повноваження зменшити суму заявленого позивачем до бюджетного відшкодування ПДВ на суму наявного податкового боргу ПДВ, прийнявши податкове повідомлення-рішення за формою «В1» згідно Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків.

Проте, застосовуючи до спірних правовідносин вимоги п. 200.12 ПК України (наявний податковий з інших платежів, крім ПДВ), позивач позбавлений можливості заповнити рядок 20.2.2 декларації, де передбачено можливість сплати (погашення) податкового боргу з інших платежів за рахунок суми ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню до Державного бюджету (рядок 20.2).

Відтак викладена відповідачем правова позиція взагалі не передбачає будь-якої можливості для позивача використати суму бюджетного відшкодування з ПДВ на погашення податкового боргу з інших платежів за рахунок суми ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню.

Повноваження відповідача щодо наслідків перевірки даних податкової декларації з ПДВ за відповідний період визначені п. 200.14 ПК України, а саме: якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:

б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

в) у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Враховуючи викладене, приймаючи спірне рішення, відповідач вийшов за межі повноважень, визначених п. 200.14 ПК України.

Стосовно посилання представника відповідача на те, що позивач не позбавлений можливості звернутися із заявою про відшкодування ПДВ в рахунок сплати інших грошових зобов`язань, що сплачуються до державного бюджету, судом встановлено що в провадженні Харківського окружного адміністративного суду знаходиться на розгляді справа №520/19451/2020 за позовом Державного підприємства «Завод імені В.О. Малишева» до Головного управління ДПС у Харківській області, за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державний концерн «Укроборонпром» про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18.12.2020 №2, яким виявлено відсутність права на отримання бюджетного відшкодування за період вересень 2020 року та відсутність права на врахування такої суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування ПДВ у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету в розмірі 4 998 883,0 грн., відтак доводи не знайшли свого підтвердження.

З огляду на встановлені судом обставини, відповідачем безпідставно відмовлено позивачу у бюджетному відшкодуванні ПДВ в декларації за серпень 2020.

Відносно посилання відповідача на судову практику, яка міститься у постановах Верховного Суду, суд зазначає наступне.

За приписами частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частиною четвертою статті 328 КАС України визначено підстави для оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, до яких віднесено неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення нор процесуального права виключно у випадках, зокрема, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без врахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Правовий аналіз наведеного вище, дає змогу дійти до висновків про те, що під час ухвалення судового рішення мають бути враховані висновки Верховного Суду, прийняті у подібних правовідносинах.

Проте, суд дослідивши зміст вказаних рішень Верховного Суду дійшов до висновку, що останні не підлягають застосуванню, оскільки правовідносини у даній справі з тими, що розглядались Верховним Судом не є подібними.

З огляду на встановлені судом обставини, оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 19.11.2020 №2 є протиправним та підлягає скасуванню.

Також судом враховано, що долученими позивачем до матеріалів справи доказами підтверджується, що контролюючим органом узгоджувались визначені Державним підприємством у заявах про повернення суми бюджетного відшкодування за період з 2016 року по червень 2020 року включно, та здійснювалось таке бюджетне відшкодування ПДВ в розмірах, визначеним позивачем. При цьому, згідно змісту довідки від 20.01.2021 №002-16/017/234, вбачається, що заборгованість позивача з податків та обов`язкових платежів обліковується з 2012 року. Податковим органом відшкодування ПДВ здійснювалось, зокрема, на поточний банківський рахунок всього у розмірі 293 357 957, 74 грн. (за період з 2016 по червень 2020 року включно) та у рахунок сплати грошових зобов`язань з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету у розмірі 129 452 160,12 грн. за період з 2017 по 2020 роки.

Інші доводи сторін не впливають на висновки суду.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 243-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Державного підприємства "Завод імені В.О.Малишева" до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, третя особа: Державний концерн "Укроборонпром" про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №2 від 19.11.2020.

Стягнути на користь Державного підприємства "Завод імені В.О.Малишева" (вул. Плеханівська, буд. 126, м. Харків, 61037, ) судові витрати в розмірі 21020,0 грн. (двадцять одна тисяча двадцять гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (код ЄДРПОУ ВП: 43983495, вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 24 березня 2021 року.

Суддя Севастьяненко К.О.