Справа № 420/14931/20
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2021-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/14931/20
Головуючий в 1 інстанції: Іванов Е.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Стас Л.В.,

суддів: Шеметенко Л.П., Турецької І.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 26 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства соціальної політики України, Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, третя особа: Державна Казначейська служба України про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2020 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач/скаржник) звернувся до суду з позовом до Міністерства соціальної політики України, Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, третя особа: ДКС України, в якому просив:

- визнати протиправними дії Міністерства соціальної політики України при організації нарахування та виплати разової грошової допомоги до 5 травня позивачу гарантовані частиною 5 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;

- зобов`язати Міністерство соціальної політики України здійснити перерахування коштів для виплати разової грошової допомоги до 5 травня за десять років, а саме: з 2011 до 2020 року позивачу в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком відповідно до зазначеної статті;

- зобов`язати Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради перерахувати та виплатити разову грошову допомогу до 5 травня за десять років, а саме: з 2011 до 2020 року позивачу з розміру восьми мінімальних пенсій за віком відповідно до частини 5 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2020 року позов залишено без руху та позивачу наданий 10-ти денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали.

Згідно вимог ухвали позивач повинен був усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до Одеського окружного адміністративного суду заяви про поновлення строку звернення до суду.

11 січня 2021 року на виконання вимог ухвали суду від 29 грудня 2020 року позивачем надано до суду відповідну заяву.

В обґрунтування заяви зазначено, що позивач 29 жовтня 2020 року звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку та виплати разової щорічної грошової допомоги до 5 травня у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, відповідно до вимог Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Проте 24 листопада 2020 року відповідач надав відповідь №3517/0/5-20/29, якою фактично відмовив у відповідному перерахунку та виплаті вказаної грошової допомоги. Таким чином, позивач впевнений, що строк звернення до суду для захисту порушеного права починає перебіг з дня отримання зазначеної відповіді, а тому строк не є пропущеним.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 26 січня 2021 року позов ОСОБА_1 в частині вимог про визнання протиправними дії та зобов`язання Міністерство соціальної політики та Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради здійснити відповідні перерахування та виплату разової грошової допомоги до 5 травня за 2011-2019 роки, в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» - повернуто позивачу.

Повертаючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що вищезазначена грошова виплата є періодичним платежем, тому про порушення своїх прав позивач мав можливість дізнатися під час отримання такої виплати у розмірі, з яким він не погоджується, ще протягом 2011 - 2019 років.

Водночас, будучи обізнаним про порушення його прав стосовно виплати разової щорічної грошової допомоги в 2011-2019 роках не у повному обсязі, позивач у встановлений законодавством строк до суду не звернувся, доказів наявності обставин, які були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення позивача та були пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення ним до суду з цим позовом, суду не надав.

Не погоджуючись з ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 26 січня 2021 року ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу від 26 січня 2021 року та відкрити провадження у справі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначив про те, що відлік строків для звернення з метою реалізації права на соціальний захист розпочинається з моменту отримання відповідним суб`єктом владних повноважень заяви особи, до якої додано пакет необхідних документів.

Крім того, апелянт посилався на практику Верховного Суду, викладену в постановах від 15 жовтня 2013 року у справі №8-рп/2013 та від 15 жовтня 2013 року у справі №9-рп/2013, за якою адміністративний позов з вимогами про виплату сум соціальної пільги та допомоги за минулий час, може бути подано без обмеження будь-яким строком.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.

Згідно п.1 ч.1 ст.311 КАС України, враховуючи відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, справу розглянуто у письмовому провадженні.

Так, у відповідності до приписів ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.

Разом з тим, згідно із ч.2 ст.122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Дотримання строків звернення до суду з адміністративним позовом є однією з обов`язкових передумов ефективності адміністративних проваджень щодо строку розгляду адміністративних справ, оскільки захист прав, свобод та інтересів осіб безпосередньо залежить від меж їх реалізації у часі.

Провадження в адміністративних судах, як спосіб захисту цих прав, базується на процесуальних принципах та забезпечується чітко регламентованими строками. Дотримання цих строків впливає на права та обов`язки учасників адміністративних правовідносин, спонукаючи їх до своєчасного здійснення наданих їм прав чи виконання покладених на них обов`язків.

Так, процесуальний закон визначає, що «строк звернення до адміністративного суду» - це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно-правових відносинах або для реалізації владних повноважень.

Рішенням Конституційного Суду України №17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановлювати відповідні процесуальні строки, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Практика Європейського суду з прав людини, яка, відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є джерелом права, також, в свою чергу, свідчить про те, що право на звернення до суду «не є абсолютним» і «може бути обмеженим», в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (рішення ЄСПЛ від 27 лютого 1980 року, 22 жовтня 1996 року).

Одночасно, необхідно зауважити на тому, що сутність зазначеного «інституту» полягає в тому, що особа, яка звертається до суду за захистом порушеного права була не в змозі зробити це внаслідок незалежних від неї обставин, зокрема, якщо цьому перешкоджала надзвичайна або невідворотна за даних умов подія.

Як вбачається з матеріалів справи, строк звернення до суду з позовними вимогами про не призначення та не виплату позивачу щорічної разової допомоги до 5 травня в необхідному розмірі починався з 30 вересня кожного року, а саме: за 2011 рік 30 вересня 2011 року; за 2012 рік - з 30 вересня 2012 року; за 2013 рік - з 30 вересня 2013 року; за 2014 рік - з 30 вересня 2014 року; за 2015 рік - з 30 вересня 2015 року; за 2016 рік - з 30 вересня 2016 року; за 2017 рік - з 30 вересня 2017 року; за 2018 рік - з 30 вересня 2018 року; за 2019 рік - з 30 вересня 2019 року.

Поряд з цим, із вказаним позовом ОСОБА_1 звернувся до суду лише 24 грудня 2020 року.

Колегія суддів враховує, що разова грошова допомога до 5 травня є щорічною виплатою, а тому позивач був обізнаний про порушення своїх прав, внаслідок неотримання такої допомоги у відповідному розмірі протягом 2011- 2019 років.

Таким чином, звернення позивача до суду у грудні 2020 року стосовно виплат грошової допомоги до 5 травня за 2011 - 2019 роки, безумовно, було здійснено з пропуском визначеного КАС України строку звернення до суду.

Аналогічну правову позицію з цього спірного питання висловив і Верховний Суд, зокрема, у постанові від 14 травня 2019 року по справі №815/3087/18.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які належні і беззаперечні докази на підтвердження поважності пропуску позивачем встановленого законом шестимісячного строку для звернення до суду із даними позовними вимогами та неможливості вчасного звернення до адміністративного суду внаслідок суттєвих перешкод.

Згідно із ч.1 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до ч.2 ст.123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до п. 9 ч.4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи встановлені у справі обставини за результатом апеляційного розгляду справи, колегія суддів вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду та не наведено жодних поважних причин його пропуску, а відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви в частині визнання протиправних дій та зобов`язання Міністерства соціальної політики та Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради здійснити відповіді перерахування та виплати позивачу разової грошової допомоги до 5 травня за 2011-2019 роки в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком відповідно до частини 5 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, дублюють зміст як позовної заяви так і заяви про усунення недоліків позовної заяви та не містять належного обґрунтування чи нових, переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Слід зазначити, що судом першої інстанції пояснено позивачу про те, що відповідно до ч.8 ст.169 КАС України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом, а тому доводи апелянта щодо позбавлення його доступу до суду є безпідставними.

Отже, колегія суддів вважає, що наведені в апеляційній скарзі мотиви та доводи не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав вважати, що судом допущено порушення норм процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали.

Статтею 316 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 26 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства соціальної політики України, Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, третя особа: Державна Казначейська служба України про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 25.03.2021 року.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Шеметенко Л.П. Турецька І.О.