Справа № 360/13/21
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2021-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

24 березня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/13/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Шембелян В.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Луганській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 12 листопада 2020 року № Ф-1777-52,

ВСТАНОВИВ:

05 січня 2021 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління ДПС у Луганській області (далі - відповідач), в якій позивач просить визнати протиправною та скасувати вимогу від 12 листопада 2020 року № Ф-1777-52 за періоди з 14 квітня 2014 року по 12 лютого 2020 року та з 01 березня 2020 року по 31 травня 2020 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 27 листопада 2020 року у поштовому відправленні з рекомендованим повідомленням про вручення № 760 позивач отримав оскаржувану вимогу, згідно з якою станом на 31 жовтня 2020 року сума боргу зі сплати єдиного внеску становить 47128,19 грн.

01 грудня 2020 року вимога № Ф-1777-52 оскаржена позивачем до Державної податкової служби України, яка рішенням від 23 грудня 2020 року № 36142/6/99-00-06-03-01-06 відмовила у задоволенні скарги. Рішення від 23 грудня 2020 року № 36142/6/99-00-06-03-01-06 позивач отримав 29 грудня 2020 року у поштовому відправленні з рекомендованим повідомленням про вручення № 540.

Позивач вважає оскаржувану вимогу незаконною з таких підстав.

По-перше, оскаржувана вимога в частині наявності боргу зі сплати єдиного внеску за період з 14 квітня 2014 року по 19 жовтня 2018 року є незаконною, оскільки це встановлено судом. Так, рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 20 травня 2019 року у справі № 360/1802/19 визнано вимогу від 21 листопада 2018 року № Ф-1777-52 частково протиправною та скасовано її в частині визначення недоїмки зі сплати єдиного внеску за період з 14 квітня 2014 року по 19 жовтня 2018 року в сумі 15819,54 грн. Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20 травня 2019 року у справі № 360/1802/19 набрало законної сили, оскільки залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 30 липня 2019 року. Таким чином, оскаржувана вимога в частині наявності боргу зі сплати єдиного внеску за період з 14 квітня 2014 року по 19 жовтня 2018 року є незаконною, що встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили.

По-друге, оскаржувана вимога в частині наявності боргу зі сплати єдиного внеску за період з 14 квітня 2014 року по 12 лютого 2020 року є незаконною і підлягає скасуванню, оскільки для її формування відсутні правові підстави. Зокрема, відповідно до пункту 9-4 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" за період до 12 лютого 2020 року позивач звільнений від сплати єдиного внеску до закінчення антитерористичної операції, оскільки перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Луганській області, яке розташоване в м. Сєвєродонецьк. Місто Сєвєродонецьк входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

10 березня 2017 року позивач подав заяву від 10 березня 2017 року про звільнення від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", на період з 14 квітня 2014 року до набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України, на підставі Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014р. № 405/2014".

По-трете, оскаржувана вимога в частині наявності боргу зі сплати єдиного внеску за період з 01 березня 2020 року по 31 травня 2020 року також є незаконною на підставі пункту 9-10 розділу VIII Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Зокрема, відповідно до пункту 9-10 розділу VIII Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" тимчасово звільняються від нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску особи, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, в частині сум, що підлягають нарахуванню, обчисленню та сплаті такими особами за періоди з 1 по 31 березня, з 1 по 30 квітня та з 1 по 31 травня 2020 року за себе. При цьому положення абзацу другого пункту 2 частини першої статті 7 цього Закону щодо таких періодів для таких осіб не застосовуються. Враховуючи, що пункт "у" частини вісімдесят третьої статті 1 Закону № 440-ІХ набрав чинності 13 лютого 2020 року, а відповідно до пункту 9-10 розділу VIII Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок не підлягав сплаті за період з 01 березня 2020 року по 31 травня 2020 року, то вимога від 12 листопада 2020 року № Ф-1777-52 підлягає скасуванню за періоди з 14 квітня 2014 року по 12 лютого 2020 року та з 01 березня 2020 року по 31 травня 2020 року.

За червень-серпень 2020 року щомісячний розмір єдиного внеску становив 1039,06 грн; за вересень та жовтень 2020 року - 1100,00 грн. У зв`язку з цим оскаржувана вимога є незаконною і протиправною і підлягає скасуванню у сумі: 47128,19 грн - (1039,06 грн x 3) - (1100,00 грн х 2) = 41811,01 грн.

Ухвалою від 11.01.2021 позовну заяву залишено без руху (а.с. 20-21).

Ухвалою від 25.01.2021 відкрито провадження у справі, ухвалено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (а.с. 37-39).

18.02.2021 від Головного управління ДПС у Луганській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні позовних вимог просить відмовити повністю (а. с. 57-60).

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зазначив, що позивач перебуває па спрощеній системі оподаткування на обліку у Головному управлінні ДПС у Луганській області. Сума боргу згідно оскаржуваної вимоги 47128,19 грн складається з нарахованих контролюючим органом зобов`язань за період з 2011 року по III квартал 2020 року.

Так, сума боргу по ФОП ОСОБА_1 у розмірі 47128,19 грн складається з: сальдо у розмірі 10970,78 грн (погашено в порядку календарної черговості 650,00 грн), яке станом на 01.10.2013 було передано УПФУ у м. Сєвєродонецьку; 1218,67 грн - IV квартал 2013 р., 8448,00 грн - за 2017 р., 9828,72 грн - за 2018 р., 11016,72 грн - за 2019 р., 2078,12 грн січень-лютий 2020 р., 1039,06 грн - червень 2020 р., 3178,12 грн - III квартал 2020 р.

Також, зазначив, що період з 01.03.2020 по 31.05.2020 з яким, крім іншого не погоджується позивач не входить до складу оскаржуваної вимоги. Отже, станом на 31.10.2020 ФОП ОСОБА_1 мав заборгованість зі сплати єдиного внеску, у зв`язку з чим Головним управлінням ДПС у Луганській області було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12.11.2020 № Ф-1777-52 на суму заборгованості 47128,19 грн, яку направлено позивачу 19.11.2020 та отримано ним 27.11.2020.

З 13.02.2020 пункт 9-4 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 виключено на підставі Закону України від 14.01.2020 № 440-ІХ «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих акіів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» (далі - Закон № 440), який набув чинності 13 лютого 2020 року. Отже, пункт 9-4 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 був діючим по 12.02.2020 включно. Відповідно, позивач з 13 лютого 2020 року повинен виконувати покладені на нього обов`язки зі сплати єдиного соціального внеску відповідно до положень Закону № 2464, який на час формування спірної вимоги (12 листопада 2020 року) не містить положень щодо звільнення позивача від виконання обов`язків, встановлених статтею 6 цього Закону.

Просив суд звернути увагу, що оскаржувана вимога (Ф-1777-52) винесена 12.11.2020 на суму 47128,19 грн, отримана позивачем 27.11.2020, тобто сформована та направлена платнику вже після набуття чинності Закону № 440. Таким чином, під час формування спірної вимоги відповідачем враховано минулі періоди, оскільки зазначена норма тимчасово визначала право позивача не виконувати обов`язки зі сплати єдиного внеску, а не звільняла від вказаного обов`язку за певний період.

Разом з цим на час формування спірної вимоги про сплату боргу норма, яка тимчасово звільняла позивача від виконання обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону № 2464 (своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок) втратила чинність. За таких обставин, враховуючи, що недоїмка у позивача виникла за період починаючи з 2011 року по III квартал 2020 року, позивач повинен сплатити нарахований внесок у повному обсязі.

З урахуванням викладеного, відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив такі обставини справи.

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 03.03.2008 був зареєстрований як фізична особа-підприємець Сєвєродонецькою міською радою Луганської області за №0005844 за адресою: АДРЕСА_1 . 04.01.2021 припинено державну реєстрацію підприємницької діяльності за власним рішенням, про що свідчать реєстраційні та облікові відомості з Реєстру самозайнятих осіб щодо ФОП (а.с.61-63).

21 листопада 2018 року Головним управління ДФС у Луганській області сформовано позивачу вимогу про сплату боргу № Ф-1777-52, у якій зазначено, що станом на 31 жовтня 2018 року загальна сума заборгованості позивача зі сплати єдиного внеску становить 28008,99 грн, з яких 28008,99 грн - недоїмка, 0,00 грн - штраф (а.с.5).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 20.05.2019 у справі № 360/1802/19 визнано вимогу від 21 листопада 2018 року № Ф-1777-52 частково протиправною та скасовано її в частині визначення недоїмки зі сплати єдиного внеску за період з 14 квітня 2014 року по 19 жовтня 2018 року в сумі 15819,54 грн (а.с.6-9).

В подальшому, на підставі даних інтегрованої картки платника Головним управлінням ДПС у Луганській області згідно з абзацом першим частини четвертої статті 25 Закону № 2464 позивачу, який здійснює діяльність як фізична особа - підприємець, сформовано та надіслано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12 листопада 2020 року № Ф-1777/52, який утворився з 2011 року по ІІІ квартал 2020 року та станом на 31 жовтня 2020 року складає 47128,19 грн, у тому числі: недоїмка - 47128,19 грн, штрафи - 0,00 грн, пеня - 0,00 грн (арк. спр. 64-65, 66).

Сума боргу по ФОП ОСОБА_1 у розмірі 47128,19 грн складається з: сальдо у розмірі 10970,78 грн (погашено в порядку календарної черговості 650,00 грн), яке станом на 01.10.2013 було передано УПФУ у м. Сєвєродонецьку; 1218,67 грн - IV квартал 2013 р., 8448,00 грн - за 2017 р., 9828,72 грн - за 2018 р., 11016,72 грн - за 2019 р., 2078,12 грн січень-лютий 2020 р., 1039,06 грн - червень 2020 р., 3178,12 грн - III квартал 2020 р.

Вимога Головного управління ДПС у Луганській області про сплату боргу (недоїмки) від 12 листопада 2020 року № Ф-1777-52 на суму 47128,19 грн отримана особисто позивачем 27 листопада 2020 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (арк. спр. 66).

01 грудня 2020 року вимога № Ф-1777-52 оскаржена позивачем до Державної податкової служби України, яка рішенням від 23 грудня 2020 року № 36142/6/99-00-06-03-01-06 відмовила у задоволенні скарги. Рішення від 23 грудня 2020 року № 36142/6/99-00-06-03-01-06 позивач отримав 29 грудня 2020 року у поштовому відправленні з рекомендованим повідомленням про вручення № 540 (арк.спр. 12-13).

З інтегрованої картки платника податків за кодом класифікації доходів бюджету 71040000 та розрахунку боргу вбачається, що станом на 19.10.2020 за ОСОБА_1 рахується заборгованість (недоїмка) з єдиного внеску на загальну суму 47128,19 грн, період заборгованості з 21.01.2013 по 19.10.2020 (а.с.64-65, 67).

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон № 2464.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 6 Закону № 2464 платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Платник єдиного внеску зобов`язаний подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв`язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю (пункт 4 частини другої статті 6 Закону № 2464).

Статтею 9 Закону № 2464 визначено таке:

- сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь) (абзац перший частини п`ятої у редакції, яка діяла до 13 лютого 2020 року);

- єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку (абзац перший частини сьомої);

- єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (абзац перший частини дванадцятої).

Згідно з абзацом третім частини восьмої статті 9 Закону № 2464:

- платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (у редакції, яка діяла з 01 січня 2015 року до 01 січня 2018 року);

- платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (у редакції, яка діє з 1 січня 2018 року).

Відповідно до частини сьомої статті 25 Закону № 2464 сума недоїмки не підлягає списанню, зокрема в разі укладення з платником єдиного внеску мирової угоди відповідно до вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", крім випадків повної ліквідації юридичної особи або смерті фізичної особи, визнання її безвісно відсутньою, недієздатною, оголошення померлою та відсутності осіб, які відповідно до цього Закону несуть зобов`язання із сплати єдиного внеску.

Абзацом першим частини четвертої статті 25 Закону № 2464 (у редакції, яка діє з 13 лютого 2020 року) передбачено, що податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 1 Закону № 2464 недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з податковим органом шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку (абзац п`ятий частини четвертої статті 25 Закону № 2464 у редакції, яка діє з 13 лютого 2020 року).

Відповідно до пунктів 3 та 4 розділу VІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року № 449 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 04 травня 2018 року № 469) та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07 травня 2015 року за № 508/26953 (далі - Інструкція № 449), органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається): платникам, зазначеним у підпунктах 1, 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 10 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій); платникам, зазначеним у підпунктах 3, 4, 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 15 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

З вищевикладеного слідує, що за загальними правилами податковий орган (орган доходів і зборів), у разі наявності недоїмки у платника єдиного внеску, надсилає такому платнику вимогу про сплату боргу, яка формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу у випадку, зокрема, якщо такий платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

02 вересня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" (далі - Закон № 1669), який визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Статтею 1 Закону № 1669 встановлено, що:

період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України;

територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Згідно з абзацом третім пункту 5 статті 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1669 перелік населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція, визначається Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом "б" підпункту 8 пункту 4 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1669 внесено зміни до Закону № 2464, а саме розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" доповнено пунктом 9-3 (який згідно з Законом України від 02 березня 2015 року № 219-VІІІ перейменований в пункт 9-4) такого змісту:

" 9-4. Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу".

Пунктом 28 розділу І Закону України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", який набрав чинності з 01 січня 2016 року, виключено підпункт 8 пункту 4 статті 11 Закону № 1669, але положення підпункту 8 пункту 4 статті 11 Закону № 1669 були реалізовані шляхом внесення відповідних змін до Закону № 2464. Тобто, положення підпункту 8 пункту 4 статті 11 Закону № 1669 після набрання ними чинності стали невід`ємною складовою Закону № 2464, а сам підпункт 8 пункту 4 статті 11 Закону № 1669 вичерпав свою функцію. Аналогічний підхід застосовано Конституційним Судом України в ухвалі від 05 лютого 2008 року у справі № 2-1/2008.

З 13 лютого 2020 року пункт 9-4 Розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2464 виключено на підставі Закону України від 14 січня 2020 року № 440-IX "Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи".

Отже, пункт 9-4 Розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2464 був діючим по 12 лютого 2020 року включно.

З аналізу зазначених норм чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства слідує, що до 13 лютого 2020 року для звільнення платників єдиного внеску від виконання обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону № 2464, в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції згідно з положеннями пункту 9-4 Розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2464 достатньо було лише факту перебування відповідного платника єдиного внеску на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону № 1669, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

При цьому, суд зауважує, що платники єдиного внеску звільнялись від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону № 2464, на період з 14 квітня 2014 року по 12 лютого 2020 року без встановлення додаткових умов.

Також з правового аналізу наведених законодавчих норм слідує, що до 13 лютого 2020 року факт перебування платника єдиного внеску на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводиться антитерористична операція, був підставою для звільнення платників єдиного внеску як від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону № 2464, так і від відповідальності за невиконання вимог законодавства щодо його вчасної сплати. При цьому, вказані норми не скасовували обов`язків платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а надавали можливість на період антитерористичної операції не виконувати їх у встановлені строки (своєчасно) та в повному обсязі, що було підставою для зупинення застосування до таких платників заходів впливу та стягнення і відповідальності за порушення Закону № 2464.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постановах від 03 квітня 2020 року у справі № 812/838/17 та від 02 квітня 2020 року у справі № 360/1546/19.

З огляду на вищевикладене, судом встановлено, що на час виникнення заборгованості по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування пункт 9-4 розділу VIII Закону № 2464 діяв, разом з цим на час формування спірної вимоги про сплату боргу (13 лютого 2020 року), норма, яка тимчасово звільняла позивача від виконання обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону № 2464 (своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок) втратила чинність.

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 13 травня 1997 року № 1-рп/1999 за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Крім того, суд вважає за необхідне зауважити, що державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Державного реєстру запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та згідно з положеннями частини сьомої статті 25 Закону № 2464 та пункту 9 розділу VI Інструкції № 449 не визначена як підстава для списання сум нарахованого єдиного внеску, тому позивач повинен сплатити недоїмку, яка виникла у період тимчасового звільнення позивача від виконання обов`язків платника єдиного внеску, зокрема щодо його своєчасного нарахування та сплати.

За встановлених в цій справі фактичних обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими і у задоволенні позову належить відмовити повністю.

За правилами статті 139 КАС України понесені позивачем витрати у виді судового збору за подання даного позову та витрати на професійну правничу допомогу покладаються на позивача та відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Луганській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 12 листопада 2020 року № Ф-1777-52 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.С. Шембелян