Справа № 400/952/21
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2021-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2021 р. № 400/952/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Лісовської Н.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Дмитра Олександровича, вул. Пушкінська, 17-а, оф.13, м. Миколаїв, 54030

про:визнання протиправною та скасування постанови 22.01.2021 ВП № 62997457,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Д.О. (далі по тесту Відповідач; виконавець) з позовом про скасування постанови від 22.01.2021 року про стягнення витрат виконавчого провадження, яка винесена в межах ВП 62997357.

Свої позовні вимоги Позивач обґрунтовує тим, що ВП закінчено Відповідачем з підстав п. 5 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» (повернення виконавчого документа стягувачу) у даному випадку у зв`язку зі скасуванням рішення суду, яке перебувало на виконанні. Закінчення ВП з цих підстав не тягне за собою стягнення з боржника ані витрат на виконавче провадження, ані виконавчого збору. А відтак, позивач вважає винесену Постанову протиправною та просить суд скасувати її.

17.03.2021 року Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву та копію виконавчого провадження на вимогу суду. У відзиві Відповідач не погодився доводами, викладеними в Позовній заяві та зазначив, що оскільки ВП 62997357 перебувало у нього на виконані з вересня 2020 року, були здійснені певні процесуальні дії щодо розшуку майна боржника. Всі дії виконавця супроводжуються певними матеріальними витратами (папір, копіювання, поштові знаки тощо), а відтак, Відповідач вважає, що витрати на здійснення примусового виконання ВП 62997357 ним реально понесені та належать відшкодуванню за рахунок боржника. Відповідач вважає, що під час винесення оскаржуваної постанови діяв у межах та у спосіб, визначений законом, просить суд відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 26.02.2021 року відкрито провадження у справі та справу призначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

Сторони надали суду клопотання по розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідив доводи сторін та надані ними докази, що містяться в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, судом встановлено:

23.01.2020 року Заводським районним судом м. Миколаєва винесено заочне рішення № 487/5990/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди.

09.09.2020 року приватним виконавцем Куліченко Д.О. винесено постанову про відкриття виконавчого прокладення ВП 62997357 по виконанню виконавчого листа № 487/5990/19.

20.01.2021 року заочне рішення суду № 487/5990/19 скасовано, про що позивач повідомив Відповідача заявою.

22.01.2021 року виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження ВП 62997357 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39, ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження».

22.01.2021 року Відповідач виніс оскаржувану постанову про стягнення витрат виконавчого провадження в сумі 3763,33 грн та пред`явив її до виконання до Заводського ВДВС.

Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції від 10.12.2020 року, яка була чинною на момент винесення оскаржуваної постанови про стягнення витрат виконавчого провадження та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, що затверджена наказом МЮ України від 02.04.2012 року № 512/5, в редакції від 01.12.2020 року (далі по тексту Інструкція № 512/5).

Так, положеннями ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» перелічені випадки, в яких виконавче провадження належить закінченню. Серед іншого, п. 5 ч. 1 цієї статті передбачено закінчення виконавчого провадження через скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Оскаржувана постанова про закінчення виконавчого провадження була винесена саме на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження».

Наслідки закінчення виконавчого провадження визначені в ст. 40. Так, частина третя цієї статті надає перелік підстав державному виконавцю, за яких він після закінчення виконавчого провадження продовжує стягнення виконавчого збору за постановою, винесеною ним у межах вже закінченого виконавчого провадження.

У разі закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 , 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Аналогічна норма міститься в п. 2 Розділу 6 Інструкція № 512/5. Якщо у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 6, 7, 9-15 частини першої статті 39 Закону, витрати виконавчого провадження не були стягнуті, державний виконавець виносить постанову про стягнення витрат виконавчого провадження, в якій зазначає види та суми витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні.

Як вбачається з вище перелічених норм права, законодавець виключає з переліку саме п. 5 ч. 1 ст. 39 як підставу звернення до примусового виконання постанови про стягнення витрат виконавчого провадження (якщо така була винесена до прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження) та виключає право на винесення такої постанови у випадку закінчення ВП з вищеназваних підстав.

Суд цілком погоджується з позицією Позивача про те, що у приватного виконавця 22.01.2021 року не було правових підстав виносити постанову про стягнення витрат виконавчого провадження та пред`являти її до примусового виконання, оскільки виконавче провадження було закінчено саме з підстав п. 5 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче поважання».

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Завданням адміністративного судочинства є саме захист порушеного права. У справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування (доведення правомірності своїх дій та/або прийнятого рішення) лежить саме на Відповідачеві (ч. 2 ст. 77 КАС України).

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Позивач у своїх позовних вимогах просить суд скасувати винесену оскаржувану постанову, однак суд вважає за необхідне зазначити, що скасування оскаржуваної постанови хоча й відновить порушене право позивача, але постанова (як процесуальний документ) є наслідком неправомірних дій суб`єкта владних повноважень - приватного виконавця Куліченка Д.О. А відтак, суд вважає за необхідне скористатися наданим йому правом ст. 9 КАС України та з метою належного захисту порушеного права вийти за межі позовних вимог, визнавши дії приватного виконавця Куліченка Д.О. по винесенню постанови про стягнення витрат виконавчого провадження від 22.01.20211 року в межах ВП 62997457- протиправними.

Судові витрати, понесені Позивачем, підтверджені відповідною квитанцією, що міститься в матеріалах справи (а. с. 23) про сплату судового збору в сумі 908 грн, на підставі ст. 139 КАС України належать стягненню з відповідача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Дмитра Олександровича (вул. Пушкінська, 17-А, офіс 13, м. Миколаїв, 54030, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) про визнання протиправною та скасуванню постанови про стягнення витрат виконавчого провадження від 22.01.2021 року в межах ВП 62997457 задовольнити.

2. Визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Дмитра Олександровича по винесенню постанови про стягнення витрат виконавчого провадження від 22.01.20211 року в межах ВП 62997457.

3. Скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Дмитра Олександровича про стягнення витрат виконавчого провадження від 22.01.2021 року ВП 62997457.

4. Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Дмитра Олександровича (вул. Пушкінська, 17-А, офіс 13, м. Миколаїв, 54030, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) судовий збір у сумі 908,00 грн (дев`ятсот вісім грн 00 коп.) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 24.03.2021 р.

Суддя Н. В. Лісовська