Справа № 460/5583/20
Суддя: У.М. Нор
Дата ухвалення: 2021-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

22 березня 2021 року м. Рівне №460/5583/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Нор У.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доЗарічненської районної державної адміністрації
про стягнення заробітної плати, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Зарічненської районної державної адміністрації, в якому з урахуванням заяви про зміну предмету позову від просить суд:

стягнути з відповідача на користь позивача заробітну плату за період з 14.11.2019 по 01.01.2020 у сумі 16536,36 грн;

стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період із 03.01.2020 по 07.07.2020 в розмірі 70608,70 грн;

стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 08.07.2020 по дату ухвалення рішення суду у розмірі 87 000 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається, зокрема на те, що відповідно до розпорядження голови Зарічненської РДА від 14.11.2019 №100-к позивача було поновлено на посаді начальника відділу у справах сім`ї та молоді Зарічненської РДА з 18.11.2019 на підставі Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06.11.2019 у справі №460/1129/19. У подальшому 02.01.2020 розпорядженням відповідача №1-к «Про звільнення ОСОБА_1 » позивача звільнено з посади начальника відділу у справах сім`ї та молоді в порядку переведення до сектору культури, молоді та спорту Зарічненської РДА і в цю ж дату видано розпорядження №2-к «Про призначення ОСОБА_1 », яким позивача призначено з 03.01.2020 на посаду завідувача сектору культури, молоді та спорту у зв`язку з її переведенням. Зауважив, що Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.07.2020 у справі №460/540/20 визнано протиправними і скасовані вказані вище розпорядження. Тобто посада на якій вона працює з 18.11.2019 по даний час не змінилась. Однак, відповідачем за період її роботи не нараховувалась та не виплачувалась їй заробітна плата. Тому, позивач звернувся до суду і просить стягнути з відповідача самостійно визначений ним середній заробіток.

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, не подав до суду відзив на позовну заяву і жодних доказів на спростування обставин викладених у позовній заяві.

Інші заяви по суті спору від учасників справи не надходили.

Ухвалою суд від 28.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 23.02.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10.03.2021.

У судове засідання, призначене на 10.03.2021, представники сторін не прибули. Про дату, місце і час судового розгляду повідомлялися належним чином. До початку судового засідання позивач та представник відповідача подали клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Враховуючи подані клопотання сторін про розгляд справи без їх участі та відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд розглядає справу у порядку письмового провадження.

З огляду на те, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, то у відповідності до вимог ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази, суд встановив такі обставини справи та фактичні правовідносини сторін.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 06.11.2019 у справі №460/1129/19, (залишеного без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2020) скасовано розпорядження голови Зарічненської районної державної адміністрації «Про звільнення ОСОБА_1 » від 08 травня 2019 року № 49-к та поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу у справах сім`ї та молоді Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області з 09 травня 2019 року (а.с. 5-16).

На виконання такого судового рішення, розпорядженням голови Зарічненської РДА від 14.11.2019 №100-к позивача було поновлено на посаді начальника відділу у справах сім`ї та молоді Зарічненської РДА (а. с. 30).

У подальшому 02.01.2020 розпорядженням відповідача №1-к «Про звільнення ОСОБА_1 » позивача звільнено з посади начальника відділу у справах сім`ї та молоді в порядку переведення до сектору культури, молоді та спорту Зарічненської РДА (а. с. 32).

За період з 14.11.2019 по 01.01.2020 відповідач не нараховував та не виплачував позивачу належну їй заробітну плату, що ним не спростовується.

В цю ж дату видано розпорядження №2-к «Про призначення ОСОБА_1 », яким позивача призначено з 03.01.2020 на посаду завідувача сектору культури, молоді та спорту у зв`язку з її переведенням (а. с. 33).

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.07.2020 у справі №460/540/20 визнано протиправними і скасовані розпорядження голови Зарічненської РДА від 02.01.2020 №1-к і №2-к (а. с. 17-25).

Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків виданим 23.05.2020 ГУ ДПС у Рівненській області ОСОБА_1 за період з першого по другий квартал 2020 року жодних доходів не отримувала (а.с. 37).

У листі Управління Держпраці у Рівненській області від 17.03.2020 №19-04/1435 надісланого у відповідь на скаргу позивача зазначено, що заробітна плата ОСОБА_1 не нараховується і не виплачується в порушення вимог частини 2 статті 30 Закону України «Про оплату праці», а саме не забезпечений достовірний облік роботи, яку виконує позивач та відсутнє ведення бухгалтерського обліку витрат на оплату праці (а.с. 35).

Так, за період з 14.11.2019 (призначення позивача на посаду) по 22.03.2021 дату ухвалення судового рішення Зарічненська РДА не нараховувала та не виплачувала ОСОБА_1 заробітну плату за її роботу на посаді.

У зв`язку з невиплатою заробітної плати позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає таке.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 21 Конституції України, усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно із статтею 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Використання примусової праці забороняється. Не вважається примусовою працею військова або альтернативна (невійськова) служба, а також робота чи служба, яка виконується особою за вироком чи іншим рішенням суду або відповідно до законів про воєнний і про надзвичайний стан.

Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Використання праці жінок і неповнолітніх на небезпечних для їхнього здоров`я роботах забороняється.

Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до частини першої статті 21 Кодексу законів про працю, зокрема, власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно з статтею 24 КЗпП, трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказу чи розпорядження не було видано, але працівника фактично було допущено до роботи.

Економічні, правові та організаційні засади оплати праці працівників, які перебувають у трудових відносинах, на підставі трудового договору з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання (далі - підприємства), а також з окремими громадянами та сфери державного і договірного регулювання оплати праці і спрямований на забезпечення відтворювальної і стимулюючої функцій заробітної плати визначаються Законом України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР (далі Закон № 108/95-ВР).

Відповідно до статті 1 Закону № 108/95-ВР Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Розмір заробітної плати може бути нижчим за встановлений трудовим договором та мінімальний розмір заробітної плати у разі невиконання норм виробітку, виготовлення продукції, що виявилася браком, та з інших, передбачених чинним законодавством причин, які мали місце з вини працівника.

Забороняється будь-яке зниження розмірів оплати праці залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної належності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання ( стаття 21 Закону № 108/95-ВР).

Згідно зі статтею 24 Закону № 108/95-ВР заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

В силу вимог статті 30 Закону № 108/95-ВР при кожній виплаті заробітної плати роботодавець повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці:

а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат;

б) розміри і підстави відрахувань із заробітної плати;

в) сума заробітної плати, що належить до виплати.

Роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

Крім того, право на оплату праці даному випадку позивача, який має статус державного службовця, встановлені та гарантовані також розділами VI, VIІ Закону України Про державну службу.

Відповідно до частини першої статті 50 Закону України Про державну службу, держава забезпечує достатній рівень оплати праці державних службовців для професійного виконання посадових обов`язків, заохочує їх до результативної, ефективної, доброчесної та ініціативної роботи.

З огляду на наведені вище положення чинного законодавства, суд дійшов висновку, що роботодавець повинен нараховувати і виплачувати заробітну плату працівникам у розмірі не нижче мінімальної заробітної плати встановленої у країні.

Так, щодо виплати позивачу заробітної плати за період її роботи з 14.11.2019 по 01.01.2020 суд зауважує наступне.

З`ясовано, що розпорядженням голови відповідача від 14.11.2019 №100-к позивача було поновлено на посаді начальника відділу у справах сім`ї та молоді Зарічненської РДА з 14.11.2019.

Відтак, саме з 14.11.2019 (прийняття розпорядження про поновлення) відповідач повинен був нараховувати та виплачувати ОСОБА_1 заробітну плату за її працю на вказаній вище посаді.

Проте, незважаючи на поновлення позивача на посаді, Зарічненською районною державною адміністрацією обов`язок щодо нарахування і виплати заробітної плати позивачу виконаний не був. Доказів на підтвердження протилежного відповідачем суду надано не було.

Такі дії відповідача свідчать про ігнорування положень Конституції України і законів, які регулюють права позивача на оплату праці. Не отримання позивачем заробітної плати є грубим порушенням його прав. Заробітна плата позивача, яка мала б бути йому виплачена, є його власністю, а отже відповідачем порушені також права позивача щодо володіння, користування та розпорядження своєю власністю.

Суд наголошує, що позивач має право, гарантоване йому законодавством, на одержання винагороди за свою працю. Водночас у розпорядженні голови Зарічненської РДА від 14.11.2019 №100-к, відповідно до якого позивача було поновлено на посаді, останньому не було повідомлено умови оплати праці, не вирішено питання присвоєння рангу державного службовця.

Тому, суд з метою захисту прав позивача самостійно визначає заробітну плату позивача, яка не була нарахована та виплачена відповідачем.

Стаття 50 Закону України Про державну службу встановлює складові заробітної плати державного службовця, а саме: посадовий оклад; надбавки за вислугу років; надбавки за ранг державного службовця; виплати за додаткове навантаження у зв`язку з виконанням обов`язків тимчасово відсутнього державного службовця у розмірі 50 відсотків посадового окладу тимчасово відсутнього державного службовця; виплати за додаткове навантаження у зв`язку з виконанням обов`язків за вакантною посадою державної служби за рахунок економії фонду посадового окладу за відповідною посадою; премії (у разі встановлення).

З 16.02.2019 набула чинності постанова Кабінету Міністрів України Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо впорядкування структури заробітної плати працівників державних органів, судів, органів та установ системи правосуддя у 2019 році від 06.02.2019 року №102, згідно з якою збільшено посадові оклади для працівників держорганів.

У пункті 8 Прикінцевих положень Закону України Про Державний бюджет України на 2019 рік від 23.11.2018 №2629 прописано норму, згідно з якою у 2019 році для визначення посадових окладів, зарплати, грошового забезпечення працівників державних органів як розрахункова величина має застосовуватися прожитковий мінімум для працездатних осіб, установлений на 1 січня 2018 року 1762 грн.).

Із 01.01.2019 мінімальний розмір посадового окладу групи 9 у держорганах, юрисдикція яких поширюється на територію одного чи декількох районів, міст обласного значення не може бути меншим, ніж 2 прожиткових мінімуми для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року (абз. 2 ч. З ст. 51 Закону України Про державну службу від 10.12.2015 №889).

Таким чином, мінімальний посадовий оклад на держслужбі з 01.01.2019 має становити: 1762 грн х 2 = 3524 грн.

Отже, посадовий оклад визначається шляхом множення мінімального посадового окладу, який становить 2 прожиткових мінімуми для працездатних осіб станом на 01.01.2018 (3524,00 грн.), на відповідний коефіцієнт, зазначений в постанові КМУ Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо впорядкування структури заробітної плати працівників державних органів, судів, органів та установ системи правосуддя у 2019 році від 06.02.2019 №102.

Згідно з даною постановою, коефіцієнт для керівника самостійного відділу території одного району становить 1,93, що становить 6801,32грн. (3524х1,93=6801,32).

Згідно примітки до Схеми посадових окладів на посадах державної служби за групами оплати праці з урахуванням юрисдикції державних органів у 2019 році (у коефіцієнтах) затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2017 р. № 15 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 6 лютого 2019 р. № 102) у разі коли посадовий оклад визначено у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до 10 гривень (крім мінімального розміру посадового окладу групи.

Тобто з урахуванням наведеного вище та вказаної примітки розмір посадового окладу позивача становить 6800 гривень.

Крім того, згідно ч.1 ст.52 Закону України «Про державну службу» надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу.

На дату ухвалення судового рішення стаж державної служби позивача становить більше 17 повних років, а тому належна позивачу надбавка за вислугу років відповідно до вимог ст.52 Закону України «Про державну службу», становить максимальний розмір, а саме: 50 % від посадового окладу.

Відповідно, 50% від посадового окладу позивача становить 3400 грн. (6800 грн /0,5% = 3400).

За змістом Закону України Про державну службу від 10.12.2015 №889, посада позивача відноситься до посад категорії Б - посади керівників структурних підрозділів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та інших державних органів, їх заступників, керівників територіальних органів цих державних органів та їх структурних підрозділів, їх заступників (абз. 3 п. 2 ч. 2 ст. 6 Закону).

Згідно з частиною третьою статті 39 Закону України Про державну службу державним службовцям, які займають посади категорії Б, присвоюється 3, 4, 5, 6 ранг.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2016 №306 Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями регламентований порядок присвоєння рангів відповідно до вимог Закону України Про державну службу. Зокрема, пункт 10 встановлює, що державним службовцям, яким присвоєно ранг відповідно до Закону України від 16.12.1993 року №3723-ХІІ Про державну службу, присвоюється найнижчий ранг у межах категорії посад, до якої належить посада державної служби. При цьому строк відпрацювання для присвоєння чергового рангу включає попередній період роботи державного службовця на займаній посаді.

У ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_1 присвоєний 6 ранг державного службовця, надбавка до посадового окладу за який відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 №292 встановлена на рівні 500 грн.

Отже, розмір середньомісячної заробітної плати позивача у 2019 році з урахуванням означених вище змін щодо оплати праці державних службовців у 2019 році, становить 10 700 грн. (6800 + 3400 + 500=10 700). Ці обставини підтверджується рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 06.11.2019, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2020 р. у справі № 460/1129/19, а тому в силу вимог ч.4 ст.78 КАС України не підлягають доказуванню.

Відтак, загальна сума заробітної плати позивача, яка підлягала нарахуванню і виплаті відповідачем за листопад 2019 року (з 14.11.2019 по 01.01.2020) - 10700 грн/21 робочий день листопада х 12 відпрацьованих днів = 6114,29 грн; за грудень 2019 року - 10 700 грн, що разом становить 16814,29 грн (10700+6114,29=16814,29), а не 16536,36 грн, як просить позивач.

Щодо неотриманої заробітної плати позивача у 2020 році, то суд зазначає наступне.

Встановлено, що 02.01.2020 розпорядженням відповідача №1-к «Про звільнення ОСОБА_1 » позивача звільнено з посади начальника відділу у справах сім`ї та молоді в порядку переведення до сектору культури, молоді та спорту Зарічненської РДА.

В цю ж дату видано розпорядження №2-к «Про призначення ОСОБА_1 », яким позивача призначено з 03.01.2020 на посаду завідувача сектору культури, молоді та спорту у зв`язку з її переведенням.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.07.2020 у справі №460/540/20 визнано протиправними і скасовані розпорядження голови Зарічненської РДА від 02.01.2020 №1-к і №2-к.

Тобто позивач продовжив працювати на посаді начальника відділу у справах сім`ї та молоді Зарічненської РДА з 02.01.2020 по дату ухвалення судового рішення в цій справі у зв`язку із скасуванням зазначених розпоряджень про його переведення на іншу посаду .

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 18 січня 2017 р. № 15 від 15.01.2020 № 16 (застосовується з 01.01.2020) посадовий оклад посади позивача категорії Б, підкатегорії Б2 керівника самостійного відділу. служби, юрисдикція яких поширюється на територію одного або кількох районів, районів у містах, міст обласного значення становить 7 400 грн.

Станом на 01.01.2020 стаж державної служби позивача становить більше 17 років. Таким чином, надбавка за вислугу років на державній службі з 01.01.2020 складає 3700 грн (50% від посадового окладу).

Надбавка за ранг позивача (6 ранг) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України Питання оплати праці працівників державних органів від 18.01.2017 №15 складає 500 грн.

Таким чином, заробітна плата ОСОБА_1 у 2020 році повинна була становити: 7400 грн + 3700 грн + 500 грн = 11600 гривень.

При цьому при визначенні заробітку позивачу суд виходить з того, що ним були відпрацьовані всі робочі дні у році, оскільки доказів зворотного сторонами суду не надано.

Отже, ненарахована та невиплачена заробітна плата позивача за 2020 рік (з 2 січня 2020 року по 31.12. 2020) складає: Січень 2020 року 11600 грн; Лютий 2020 року 11600 грн; Березень 2020 року 11600 грн; Квітень 2020 року 11600 грн; Травень 2020 року 11600 грн; Червень 2020 року 11600 грн; Липень 2020 року 11600 грн; Серпень 2020 року - 11600 грн; Вересень 2020 року - 11600 грн; Жовтень 2020 року - 11600 грн; Листопад 2020 року - 11600 грн; Грудень 2020 року - 11600 грн, у загальному розмірі 139200 гривень.

Щодо неотриманої заробітної плати позивача у 2021 році (з 01.01.2021 по 22.03.2021), то суд вказує таке.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 18 січня 2017 р. № 15 від 13.01.2021 № 15 (застосовується з 01.01.2021) посадовий оклад посади позивача категорії Б, підкатегорії Б2 керівника самостійного відділу. служби, юрисдикція яких поширюється на територію одного або кількох районів, районів у містах, міст обласного значення залишився незмінним і становить 7 400 грн. Так само у 2021 не змінилась надбавка за вислугу років, яка складає 3700 грн (50% від посадового окладу) і доплата за ранг у розмірі 500 грн.

З наведеного вбачається, що заробітна плата ОСОБА_1 у 2021 році порівняно з 2020 роком не змінилась і повинна була становити: 7400 грн + 3700 грн + 500 грн = 11600 гривень.

Відтак, ненарахована та невиплачена заробітна плата позивача за 2021 рік (з 1 січня 2021 року по 22.03.2021 дату ухвалення рішення) становить: Січень 2021 року 11600 грн; Лютий 2021 року 11600 грн; Березень 2021 року 7909,09 грн (11600/22 робочих днів х 15 відпрацьованих днів =7909,09 грн), у загальному розмірі 31109,09 грн.

Так, розмір ненарахованої та невиплаченої позивачу заробітної плати, виходячи з її середнього заробітку за період з 14.11.2019 по 01.01.2020 складає 16814,29 грн, а за період з 02.01.2020 по 22.03.2021 170309, 09 грн, загалом з 14.11.2019 по 22.03.2021 187123,38 гривень (16814,29 грн НОМЕР_1 , 09 грн).

При цьому позивач самостійно визначив суму середнього заробітку у фіксованій сумі, яку просить стягнути з відповідача, а саме 174145,06 грн (16536,36 грн +70608,70 грн + 87 000 грн), що є меншим ніж розмір встановлений судом.

Водночас, відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому, вихід за межі позовних вимог - це вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. З цього випливає, що вихід за межі позовних вимог можливий за наступних умов:

- лише у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, оскільки лише в цьому випадку відбувається захист прав та інтересів позивача;

- повний захист прав позивача неможливий у спосіб, про який просить позивач. Повнота захисту полягає в ефективності відновлення його прав;

- вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна заява.

Отже, для повного захисту прав і інтересів позивача суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог і вирішити позовні вимоги у більшому розмірі чим заявлений позивачем, а саме у сумі 187123,38 грн, а не 174145,06 грн, як просить позивач.

Разом з тим, судом встановлено, та зазначено вище по тексту рішення, що у спірному періоді позивач у зв`язку з поновленням на роботі мав отримувати заробітну плату, що не є вимушеним прогулом через незаконне звільнення чи вимушеним прогулом у зв`язку з незаконним відстороненням від роботи після поновлення. Тому, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку саме за час вимушеного прогулу за період із 03.01.2020 по 07.07.2020.

Водночас за приписами частини першої статті 21 Кодексу законів про працю, зокрема, власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Роботодавцем для позивача є Зарічненська районна державна адміністрація, тому і на неї покладений обов`язок по нарахуванню та виплаті заробітної плати, за період.

Втім, як встановлено судом та не спростовано відповідачем, нарахування і виплата заробітної плати за спірний період адміністрацією не проводилося.

З наведеного суд констатує, що права та інтереси позивача підлягають судовому захисту шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за період з 14.11.2019 (дати поновлення на посаді) по 21.03.2021 (дата прийняття рішення), яка становить (без урахуванням податків і зборів): за 2019 рік - 16814,29 грн., за 2020 рік 139200 грн, за 2021- 31109,09 грн, загалом у сумі 187123,38 грн.

Згідно з пунктом 171.1 статті 171 Податкового кодексу України, особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку. Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу (пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України).

Оскільки справляння і сплата податку з доходів громадян є відповідно обов`язком роботодавця, а не працівника, то сума заробітної плати визначена без утримання такого податку та інших обов`язкових платежів, які повинен утримати та сплатити за працівника роботодавець.

За приписами статті 371 КАС України, негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

За приписами частини першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході судового розгляду адміністративної справи відповідач не виконав процесуального обов`язку доказування та не підтвердив правомірності своїх дій, натомість позивачем доведено ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, а тому позов належить задовольнити повністю.

За правилами частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача з бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 840,8 грн сплачена відповідно до платіжного доручення №0.0..1 від 17.08.2020 (а.с. 46).

Повний текст рішення складений з урахуванням перебування судді Нор У.М. у відрядженні (наказ №46-к від 09.03.2021).

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області (вул. Центральна,11, смт Зарічне, Рівненська область, 34000, ) про стягнення заробітної плати задовольнити повністю.

Зобов`язати Зарічненську районну державну адміністрацію Рівненської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за період з 14 листопада 2019 року по 22 березня 2021 року в розмірі 187123,38 (сто вісімдесят сім тисяч сто двадцять три) грн 38 (тридцять вісім) коп. (сума вказана без урахування податків та зборів).

Рішення суду в частині стягнення на користь ОСОБА_1 заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 11600 грн (сума вказана без урахування податків та зборів) звернути до негайного виконання.

Стягнути на користь ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) з бюджетних асигнувань Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області (вул. Центральна,11, смт Зарічне, Рівненська область, 34000, ) судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 22 березня 2021 року

Суддя У.М. Нор