Справа № 520/14838/2020
Суддя: Шевченко О.В.
Дата ухвалення: 2021-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2021 р. Справа № 520/14838/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шевченко О.В.,

при секретарі - Шаталовій Н.В.,

за участі представників:

позивача - Якименко О.А., відповідача - Кулі Є.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Львівброк" до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛЬВІВБРОК" з позовною заявою до Галицької митниці Держмитслужби, в якій просить суд: визнати протиправними та скасувати рішення Галицької митниці Держмитслужби про коригування митної вартості №UA209190/2020/000039/2 від 09.10.2020 року та картку відмови Галицької митниці Держмитслужби в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA 209190/2020/70059 від 09.10.2020 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що при здійсненні митного оформлення Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛЬВІВБРОК" для підтвердження митної вартості конкретної поставки товару та її визначення за основним методом - ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) було надано усі документи, які передбачені чинним законодавством, зокрема, ч. 2, 3 ст. 53 МК України. Митну вартість було заявлено за ціною договору (контракту). Однак, незважаючи на надані документи, відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації. Рішенням про коригування митної вартості товарів №UA209190/2020/000039/2 від 09.10.2020 року відповідачем визначено більшу митну вартість товарів, на підставі резервного методу визначення митної вартості. У зв`язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості позивачу було відмовлено в прийнятті митної декларації і видано картку відмови в прийнятті митної декларації. Позивач вважає, що вказане рішення про коригування митної вартості товарів і картка відмови в прийнятті митної декларації є протиправними та підлягають скасуванню.

Від представника відповідача через канцелярію суду надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач під час спірних правовідносин діяв у спосіб та у межах, визначених чинним законодавством.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечувала та просила відмовити у його задоволенні, згідно наданого до суду відзиву зазначила, що оскаржувані в даній справі рішення про коригування митної вартості товарів і картка відмови в прийнятті митної декларації є законними і обґрунтованими, винесеними відповідно до чинного законодавства, а позовні вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, встановив наступне.

01.01.2020 року між компанією - нерезидентом Rettig-Heating.z.o.o., згідно з додатковою угодою від 14.05.2020 року продавець іменується PURMO GROUP Poland Sp.z.o.o. (продавець) та TOB "Львівброк" (покупець) укладено контракт №2/LV, згідно п.1.1 якого продавець зобов`язується поставити та передати у власність покупця панельні радіаторі та інше обладнання для систем опалення в подальшому товар, а покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього на умовах даного договору.

Згідно з умовами контракту товар поставляється на умовах "EXW" Франко-завод ul.Przemyslowa 11, 44-203 Rybnik, Poland у відповідності до правил "Інкотермс-2010".

Постачальником PURMO GROUP POLAND SP.Z.O.O. було складено інвойс №SSI/20010873 від 06.10.2020 року на суму 20826 EURO.

06.10.2020 року PURMO GROUP POLAND SP.Z.O.O. відвантажено:

- радіатори для центрального опалення з неелектричним нагрівом, сталеві без вмонтованих вентиляторів, панельні прямокутної форми 554 штуки, та профілі фігурні з матовою поверхнею 100 шт;

- Труба, безшовна, жорстка, поліетиленова, порізана на шматки, довжина яких перевищує діаметр поперечного перетину:Труба16,3x2,35 SD4 + 100м 10 бар FBAXC4C1623100P0, FBAXC5C162060000, Труба PexPenta PE-Xc 16x2, 600 м арт.FBAXC4C1623100P0-300шт; 00 0 ZZ00 арт.FBAXC5C100шт;

- Стрiчки з пластмаси самоклейні, у рулонах за в ширшки не більш як 20см:Стрічка для ізоляції крайок 160/8 mm - 30 m / уп., арт.FBAOTHEFB50220PO-300шт, картонних коробках;

- Фітінги для труб із корозійностійкої (нержавіючої сталі) з нанесеною різьбою:Колектор 1 "Purmo Premium, з нержавійки з витратомірами, 5 контурів, арт.FBWMSST0540142P0-1шт;

- Вироби з недорогоцінних металлів: арматура кріплення для використання в будівлях: Кріплення підлогове Purmo 200 VKO 22-44, арт.AZ02BS-2шт;

- Прилади та апаратура для автоматичного регулювання або керування, термостати механічні: Термостатична головка EVOSENCE M30x1.5 (чорна), арт.AZ02HE-3шт.

09.10.2020 року декларантом/представником ТОВ "Львівброк" - Чаус Ю.І. сформовано та направлено засобами електронного зв`язку до Галицької митниці Держмитслужби митну декларацію щодо оформлення вищезазначеного товару, яка того ж дня була прийнята митним органом з присвоєнням їй номера № UA209190/2020/027581.

На підтвердження заявленої у митній декларації № UA209190/2020/027581 від 09.10.2020 митної вартості товару, яка становить 693118,151 грн з нарахуванням до ціни договору у сумі 22000,00 грн., позивачем 09.10.2020 до митного органу засобами електронного зв`язку надані наступні документи:

1. Пакувальний лист (Packing) FS6087959 06.10.2020

2. Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial) SSI/.10.2020

3. Автотранспортна накладна (Road) б/н 06.10.2020

4. Сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 (MovementEUR. 1) PL/MF/AR 0393572 06.10.2020

5. Рахунок-фактура про надання транспортно - експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 329 від 07.10.2020

6. Документ, що підтверджує вартість перевезення товару 329-1 07.10.2020

7. Каталог виробника товару б/н 22.08.2019

8. Прейскурант (прайс - лист) виробника товару б/н 05.10.2020

9. Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) б/н 14.05.2020

10. Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Спец №10 01.10.2020

11. Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення № 2/LV 01.01.2020

12. Договір про надання послуг митного брокера 23/01 23.01.2019

13. Договір (контракт) про перевезення 13/10-4 13.10.2014

14. Інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими держ 6063302 09.10.2020

15. Інші некласифіковані документи Заявка на перевезення б/н 02.10.2020

16. Інші некласифіковані документи Лист б/н 06.10.2020

17. Копія митної декларації країни відправлення 20PL335010E0621213 від 06.10.2020

Як вбачається з пояснень представника відповідача, під час здійснення митного контролю за МД від 16.05.2020 №UА209190/2020/023379 було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах.

Відповідно до ч.3 ст. 53 МКУ декларанту - позивачу була виставлена вимога про надання додаткових документів, на підставі яких митна вартість буде визнана, наступного змісту: "Необхідне подання додаткових документів для підтвердження митної вартості відповідно до ст. 53 МКУ, а саме: зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями."

На виконання вказаної вимоги позивачем було надіслано: рахунок №ДММ0297 від 09.10.2020; додаток № 1 від 09.10.2020 до договору №01102020; договір №01102020 від 01.10.2020; лист №5 від 09.10.2020 про відмову від надання додаткових документів; специфікація № 10 від 01.10.2020; заявка б/н на перевезення вантажів від 02.10.2020; лист PURMO GROUP від 06.10.2020, щодо відомостей в експортній декларації; пакувальний лист від 06.10.2020 № FS6087959; сертифікат переміщення від 06.10.2020 № PL/MF/AR 0393572; рахунок на оплату транспортних послуг від 07.10.2020 №329; інвойс від 0.10.2020 № SSI/20010873; прайс-лист від 05.10.2020 до специфікації 10; "справка" №329-1 від 07.10.2020; додаткова угода від 14.05.2020 до договору поставки №2/LV; СМRб/н від 06.10.2020; експортна декларація № 20РL2335010Е0621213 від 06.10.2020; лист №5 від 09.10.2020 про відмову від надання додаткових документів.

За результатами проведеного опрацювання митним органом встановлено наступне (викладено у Рішенні про коригування):

- пунктом 4.1 Контракту визначено, що Продавець інформує Покупця про ціни на товар, висилаючи прайс-лист. Однак, такий документ до митного оформлення не поданий.

- прайс-лист від 01.10.2020. Вказаний документ містить підпис, печатку Purmo, а також посилається на специфікацію №10 від 01.10.2020. Тобто, прас-лист має адресний характер, що суперечить суті прайс-листа "цінова пропозиція необмеженому колу осіб",

- до митного оформлення подано документ "Заявка" б/н від 13.10.2020, на перевезення вантажів, який мав засвідчити суми транспортних витрат. У розділі "сума фрахту", зокрема, зазначено, що сума загальна сума витрат на транспортування вантажу складає 38 000 , витрати від м. Рибнік до м/п Краківець складають 22000 грн. , у тому числі експедиційні витрати за межами України. Натомість, у п. 2.3 Контракту вказано, що витрати, пов`язані з завантаженням, несе Продавець. А п. 9,1 договору на перевезення №13.10-4 від 13.10.14 визначено, що страхування додатково обумовлюється в заявці на перевезення. Однак, у поданій заявці б/н від 13.10.2020 щодо страхування жодних застережень немає.

- До митного оформлення поданий документ «рахунок на оплату №3298 від 07.10.2020" на оплату витрат на перевезення товару , зазначений документ містить наступну інформацію - вартість транспортних послуг Рибнік Краківець-22000 грн., вартість перевезення Краківець-Львів-15000 грн., та окремо винесені винагорода експедитора -1000грн., тобто відомості вказані у заявці на перевезення «вартість перевезення Рибнік Краківець-22000, в тому числі експедиторські витрати » не відповідає дійсності. Тобто документ містить завідомо неправдиві відомості, а також не є належним документом, що може бути використаний на підтвердження митної вартості

У зв`язку із наведеним, Галицькою митницею Держмитслужби винесено рішення про коригування митної вартості товарів №UA209190/2020/000039/2 від 09.10.2020 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA 209190/2020/70059 від 09.10.2020 року.

Позивач не погодився з визначеною відповідачем митною вартістю, винесеним рішенням та карткою відмови в прийнятті митної декларації та звернувся до суду.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд зазначає наступне.

Суд зазначає, що відповідно до положень ч.1 ст.257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

При цьому, п.23 ч.1 ст. 4 Митного кодексу України передбачено, що митним оформленням є виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Митні формальності, відповідно до п. 29 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України, становлять сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Як передбачено положеннями ст. 248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно з ч.8 ст.257 Митного кодексу України, митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться, окрім іншого, відомості щодо митної вартості товарів та методу її визначення.

Вартість товарів, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари та використовується для митних цілей, виходячи з положень ч.1 ст. 49 Митного кодексу України, є митною вартістю товарів, що переміщуються через митний кордон України.

Відповідно до ч.1 ст.52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно з ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або надання органу доходів і зборів додаткової інформації.

Одночасно з митною декларацією у випадках, передбачених митним кодексом України, виходячи з ч.1 ст.53 Митного кодексу України, декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з ч. 1 ст.54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до приписів ч.3 ст.53 Митного кодексу України підставами для видання митним органом письмової вимоги про подання платником додаткових документів є: 1) розбіжності у вже наданих документах, які мають вплив на правильність визначення митної вартості; 2) наявність ознаки підробки поданих документів; 3) відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Крім того, положеннями ч.4 ст.53 Митного кодексу України визначено, що обґрунтоване припущення Митниці про існування взаємозв`язку між продавцем і покупцем дозволяє додатково витребувати інформацію, зокрема, про вартість товару в звичайних умовах.

Відповідно до ч. 2 ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму Імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Суд вважає необхідним зазначити, що якщо митним органом виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, керуючись ч.1 ст.55 Митного кодексу України, митним органом приймається рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, відповідно до ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України, має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Отже, виходячи з положень ст.57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів є визначення митної вартості товарів за ціною договору.

Суд вказує, що якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Згідно із ч.4 ст. 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

При цьому, відповідно до п.п.5, 6, 7 ч.10 ст.58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, 1) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 2) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 3) витрати на страхування цих товарів.

Згідно з ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Суд зазначає, що приписами ч.3 ст.54 Митного кодексу України передбачено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.64 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) (ч.1 ст.64); митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях (ч.2 ст.64).

Відтак, відсутність підстав для визнання митної вартості товару, розрахованої самостійно платником чи декларантом, не означає виникнення безумовної підстави для визначення такої митної вартості Митницею без дотримання усіх юридично значимих факторів.

До таких факторів законодавцем віднесені і параметри, згадані у положеннях ст.60 Митного кодексу України, де, зокрема, вказано, що під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними (ч.2 ст.60); для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку (ч.3 ст.60); ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари (ч.4 ст.60); у разі якщо такого продажу не виявлено, використовується вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена (ч.5 ст.60).

Суд зазначає, що зі змісту оскаржуваного у даній справі рішення про коригування митної вартості товару вбачається, що останнє містять відомості про митне оформлення товарів, яке вже було здійснено у максимально наближений термін за фактами митних оформлень що наявні в ЄАІС та АСМО Інспектор: №UА209140/2020/61070 від 12.07.2020, №UА305090/2020/5517 від 12.08.2020, проте ані рішення, ані відзив на позовну заяву не містять відомості про подібність товарів за поданою заявником через декларанта митною декларацією та товарам за митною вказаною декларацією.

При цьому, оскільки відповідачем не надано жодних доводів та доказів стосовно подібності вказаних товарів, що свідчить про необґрунтованість зазначених доводів відповідача.

Суд зазначає, що зазначене підтверджується Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів (затверджені наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012 р., зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01.06.2012р. за №883/21195; далі за текстом - Правила №598), оскільки у графі 33 рішення про коригування митної вартості "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

У графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59 - 61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.

Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Крім того, суд зазначає, що доводи відповідача стосовно правомірності проведеного розрахунку під час коригування, з огляду на обставини того, що такий розрахунок здійснено із розрахунку не окремої одиниці товару, як це було зроблено платником податків під час подання ВМД, а із розрахунку вартості одного кілограму товару, без урахування того, що кожна окрема одиниця товару має власні повністю індивідуалізовані характеристики, котрі і впливають на ціну.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що зі змісту оскаржуваного у даній справі рішення вбачається, що останнє не містить жодних відомостей про будь-які характеристики ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, обсяги партій, умов поставки, комерційних умов тощо. Так, відповідачем вказано лише номер та дату митної декларації, яка стала джерелом інформації для коригування митної вартості, що свідчить про помилковість зазначених доводів відповідача.

Зазначена позиція суду відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 21.12.2018 р. по справі №815/1670/17.

Застосування відповідачем з причини спрацювання модуля АСАУР ціни за відомостями спеціалізованої бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України суд вважає необґрунтованим, враховуючи обставини того, що самі по собі відомості зазначеної системи не містять жодних параметрів, об`єктивно необхідних для висновку про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність товарів, їх тари, загальної кількості за одну поставку.

Тобто, відповідачем під час розгляду справи не надано до суду доказів здійснення детального порівняння, як і не надано доказів, які б підтверджували аналогічність характеристик імпортованого позивачем товару та товару, митна вартість якого була взята митницею за зразок для обчислення, що свідчить про необґрунтованість та недоведеність зазначеного висновку відповідача.

Щодо доводів відповідача про те, що документи рахунок №ДММ0297 від 09.10.2020, додаток №1 від до договору №01102020, договір №01102020 від 01.10.2020 не мають стосунку до оцінюваної партії товару, до уваги Судом не береться, оскільки під час надання додаткових документів, позивачем були надані до митниці документи, що стосувалися поставки партії товару, що до якого винесено рішення про коригування.

Щодо доводів відповідача про те, що у п. 2.1 Договору поставки від 01.01.2020 №2/LV (далі - Контракт) вказано, що кількість і асортимент товару визначаються в специфікаціях до Контракту. До митного оформлення подано специфікацію №10 від 01.10.2020, у якій крім кількості та асортименту товару визначено ціни товару. Пунктом 4.1 Контракту визначено, що Продавець інформує Покупця про ціни на товар, висилаючи прайс-лист. Надісланий прайс-лист датовано 05.10.2020, тобто вже після складання покупцем специфікації. Таким чином, наданий до митного оформлення прайс-лист не міг бути документом, що визначає ціну товару, оскільки вона була визначена ще до його видання, то сторони ТОВ "Львівброк" та Purmo.z.o.o Договору поставки від 01.01.2020 №2/LV уклавши даний договір погодили всі суттєві умови, даний договір підписано сторонами, за ним проводилися поставки товару протягом 2020 року. Зовнішньоекономічний договір (контракт) - матеріально оформлена угода двох або більше суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та їх іноземних контрагентів, та спрямована на встановлення, зміну або припинення їх взаємних прав та обов`язків у зовнішньоекономічній діяльності.

Договір (контракт) укладається відповідно до Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" ( 959-12 ) та інших законів України з урахуванням міжнародних договорів України. Суб`єкти підприємницької діяльності при складанні тексту договору (контракту) мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо та у виключній формі Законом України "Про зовнішньоекономічну діяльність" (959-12) та іншими законами України.

Зовнішньоекономічний договір (контракт) укладається суб`єктом зовнішньоекономічної діяльності або його представником у простій письмовій формі, якщо інше не передбачено міжнародним договором України чи законом. Повноваження представника на укладення зовнішньоекономічного договору (контракту) може випливати з доручення, статутних документів, договорів та інших підстав, які не суперечать Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" (959-12 ).

Договір (контракт) може бути визнано недійсним у судовому порядку, якщо він не відповідає вимогам законів України або міжнародних договорів України.

Права та обов`язки сторін зовнішньоекономічної угоди визначаються матеріальним та процесуальним правом місця її укладання, якщо сторони не погодили інше, і відображаються в умовах договору (контракту).

Сторони погодили умови та виклали їх у простій письмовій формі. Сторони погодили перелік додатків до контракту та інформацію, яку ці додатки мають містити та порядок їх складення. Відповідач у Відзиві не посилається на жодний нормативний акт, який би забороняв сторонам договору Встановити такий порядок чи форму. До компетенції Галицької митниці Держмитслужби не входить право визнавати чи не визнавати, та надавати оцінку формі додатків до Договору поставки від 01.01.2020 №2/LV укладеного ТОВ "Львівброк" та Purmo.z.o.o. Законодавством України митному органу не надано права на погодження чи зміну, як умов контрактів так і порядку погодження та складення документів сторонами контрактів.

Щодо доводів відповідача про те, що експортна декларація від 18.09.2020 № 20PL335010E0621213 у графі 2 містить посилання на відправника - фірму Purmo.z.o.o., а у 14 графі - на фірму Rettig Sp. z o.o. Як стверджується у додатку до Контракту б/н від 14.05.2020, фірма Rettig. z o.o. змінила назву на Purmo .z.o.o., тобто як мінімум однієї зі згаданих фірм не існувало станом на момент складення декларації. Посилання на незавершеність процедури зміни назви Крайовим Реєстром Судовим є безпідставним та необґрунтованим, оскільки відповідний запис про зміну назви був внесений до КRS ще 14.05.2020. Наданий Позивачем витяг з Національного Судового Реєстру підтверджує цей факт. Суд зазначає, що Позивач чи декларант позивача не відповідають за складення Експортної декларації країни походження, а митний орган України не є контролюючим органом Польщі, а останній випустив товар Позивача саме з цією митною експортною декларацією. Суд звертає увагу на те що навіть те що декларантом, на території Польщі, (графа 14 Експортної декларації ) вказано компанію Rettig. z o.o., то Експортером Вказано Purmo.z.o.o.. та не вплинуло на вартісні показники, що стосуються поставки товарів за Рахунком-фактурою (iнвойс) (Commercial) SSI/.10.2020. Також до обов`язків чи повноважень Позивача не входить необхідності встановлювати процедуру реєстрації на митниці країни Польща його контрагентом.

Щодо доводів відповідача про те, що декларація митної вартості №UA209190/2020/027581 містить відомості, що при розрахунку митної вартості декларантом було враховано витрати на перевезення вантажів у сумі 22000 грн., натомість, рахунок на оплату транспортних послуг від 07.10.2020 №329 крім транспортних витрат за маршрутом Рибнік - Краковець містить відомості про експедиційну винагороду в розмірі 1000 грн. Ця сума теж є частиною витрат на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на територію України та повинна бути включеною до митної вартості товару, однак цього не було зроблено. Таким чином, митний орган дійшов висновку про неправильний розрахунок митної вартості товару. Акт надання послуг №329 від 12.10.2020 до митного оформлення не подавався, однак також підтверджує наведені факти та висновки.

Судом встановлено, що Декларантом позивача до митної декларації на підтвердження вартості послуг з транспортування надано: Автотранспортна накладна (Road) б/н 06.10.2020; Рахунок-фактура про надання транспортно - експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 329 від 07.10.2020; Документ, що підтверджує вартість перевезення товару 329-1 07.10.2020 (Справка); Договір транспортно-експедиторських послуг №13/10-4 від 13.10.2014; Заявка на перевезення вантажів б/н від 02.10.2020 року, де саме вказано, що вартість перевезення Рибнік Краківець-22000, в тому числі експедиторські витрати за межами України.

Тому доводи відповідача, що поданий документ, що визначає ціну товару - прайс- лист, є таким, що не мав на меті встановлення реальних правовідносин між сторонами, тобто фіктивним; до митної вартості не включено витрати на транспортування до місця ввезення на митну територію України у повному обсязі, тобто, у поданих до митного оформлення документах відсутні документальні підтвердження ціни товару та числове значення митної вартості розраховане невірно, не знайшли свого підтвердження під час вивчення доказів в судовому засіданні.

Відтак, враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідачем не надано до суду належних та достатніх доказів правомірності винесеного рішення про коригування митної вартості.

Суд також зазначає, що положеннями ст. 264 Митного кодексу України визначено, що відмова органу доходів і зборів у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта.

Орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: 1) митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; 2) електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; 3) митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом.

У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи органу доходів і зборів.

Частиною 7 ст.54 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Тому недоведеність відповідності закону рішення відповідача про коригування митної вартості товару призводить до виникнення правових підстав для визнання протиправною картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні товарів.

Відповідачем у спірному в даній справі рішенні та картці відмови не було вказано на обставини, які обумовили виникнення у митного органу обґрунтованих сумнівів відносно не підтвердження чи невизначеності кількісних, вартісних і достовірних елементів митної вартості або відсутності хоча б однієї із їх складових, яка є обов`язковою при обчисленні такої вартості.

При цьому, суд зазначає, що обов`язок доведення обґрунтованості такого сумніву митним органом підтверджено також і у висновках Верховного Суду, викладених в постанові від 06.03.2019 по справі № 809/278/17.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 30.10.2018 по справі № 826/25605/15 ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Вищевикладені обставини свідчать про не підтвердження під час розгляду справи правомірності рішення про коригування митної вартості товарів Галицької митниці Державної митної служби України №UA209190/2020/000039/2 від 09.10.2020 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA 209190/2020/70059 від 09.10.2020 року, у зв`язку з чим останні підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Відповідно до вимог ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вище наведене, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЬВІВБРОК".

Питання щодо судових витрат вирішується відповідно до статті 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13-14, 77, 139, 242-246, 250, 255, 295, пп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Львівброк" (, адреса: проїзд Садовий, буд. 12 А, м. Харків, 61000) до Галицької митниці Держмитслужби (, адреса: вул. Костюшка, буд. 1, м. Львів, 79000) про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Галицької митниці Держмитслужби про коригування митної вартості № UA209000/2020/000039/2 від 09.10.2020 та картку відмови Галицької митниці Держмитслужби в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 209190/2020/70059 від 09.10.2020 року.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Львівброк" () судові витрати в розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Галицької митниці Держмитслужби ().

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення виготовлено 25 березня 2021 року.

Суддя Шевченко О.В.