Справа № 200/1918/21-а
Суддя: Логойда Т.В.
Дата ухвалення: 2021-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2021 р. Справа№200/1918/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Логойди Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження (за правилами спрощеного позовного провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому зазначала, що має право на отримання одноразової грошової допомоги, що передбачена пп. 8 п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка виплачується військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу після укладення ними першого контракту.

Однак у нарахуванні та виплаті такої допомоги їй протиправно відмовлено.

Вважала, що її попередня робота, на яку послався відповідач, немає відношення до діючого контракту про проходження військової служби у Збройних Силах України та не може впливати на реалізацію наданих державою соціальних пільг, в тому числі і на виплату спірної одноразової грошової допомоги.

Вважаючи свої права порушеними просила:

- визнати противоправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати їй одноразової грошової допомоги за укладення першого контракту;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити їй одноразову грошову допомогу - вісім розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначав, що позивачем було подано рапорт від 10.07.2020 року (вх. №8611 від 15.07.2020 року) про виплату їй спірної одноразової грошової допомоги, який не було погоджено, так як позивач раніше проходила службу у Донецькому територіальному відділі внутрішньої безпеки та виявлення корупції ДПтС України, який відноситься до військового формування, утвореного відповідно до законів України. Тобто, позивач проходила службу в інших утворених відповідно до законів України військових формуваннях, а також в правоохоронних органах, і мала спеціальне звання старший лейтенант внутрішньої служби. Відповідно до п. 4 розд. ХХІІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, що затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260, одноразова грошова допомога таким особам не виплачується.

Просив в задоволенні позову відмовити.

Відповідач також подав клопотання про залишення позову без розгляду через пропуск строку звернення до суду з позовом.

Судом встановлено, що 19.06.2020 року між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України в особі командира 56 окремої мотопіхотної Маріупольської бригади вперше укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу; строк дії контракту три роки.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 19.06.2020 року №219 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_1 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 19.06.2020 року № 137-РС на посаду радіотелефоніста-лінійного наглядача взводу управління артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи Військової частини НОМЕР_1 , який прибув з Маріупольського об`єднаного міського військового комісаріату Донецької області, з 19.06.2020 року зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення (п. 6 наказу).

10.07.2020 року позивач звернулася до начальника зв`язку - командира взводу управління артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи Військової частини НОМЕР_1 з рапортом, в якому просила клопотати перед вищим командуванням про виплату їй грошової допомоги за підписання першого контракту в порядку та розмірах, що передбачені пп. 8 п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». До рапорту додала, зокрема копію контракту.

Рапорт був погоджений відповідними посадовими особами, переданий командиру Військової частини НОМЕР_1 , де зареєстрований 15.07.2020 року під вх. №8611.

Рапорт позивачу повернуто з надписом: «Не погоджено: наявна служба у Донецькому територіальному відділі внутрішньої безпеки та виявлення корупції ДПтС України, посада старший оперуповноважений в особливо важливих Донецького територіального відділу внутрішньої безпеки та виявлення корупції ДПтС України».

Фактично, позивачу було відмовлено у нарахуванні та виплаті спірної одноразової грошової допомоги.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правові норми належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з абз. 1 та 1 ч. 4 ст. 9 вказаного Закону грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Підпунктом 8 п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» вирішено виплачувати одноразову грошову допомогу військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу після укладення ними першого контракту в таких розмірах, зокрема особам рядового складу - вісім розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.

При цьому, пунктами 1, 2 цієї Постанови установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.

Отже, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 визначено, що виплата грошового забезпечення військовослужбовцям здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони України.

Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 року за № 745/32197, на виконання вказаних положень Закону та постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам.

Цей Порядок визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам (абз. 1 п. 1 розд. І вказаного Порядку).

Згідно з п. 1 розд. ХХІІ вказаного Порядку одноразова грошова допомога військовослужбовцям після укладення ними першого контракту виплачується: особам, які приймаються на посади рядового складу строком на 3 роки; особам, які приймаються на посади сержантського і старшинського складу строком від 3 до 5 років; особам, які приймаються на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу строком від 1 до 5 років; особам, які підписали контракт строком на 5 років, із числа військовослужбовців, призначених на посади осіб сержантського і старшинського складу, осіб офіцерського складу після закінчення вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти (підготовка яких здійснюється за державним замовленням), за умови вступу до виконання обов`язків за цими посадами.

Пунктом 2 розд. ХХІІ вказаного Порядку визначено, що одноразова грошова допомога виплачується в таких розмірах: зокрема особам рядового складу - вісім розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 01 січня календарного року.

Пунктом 3 розд. ХХІІ цього Порядку визначено, що виплата одноразової грошової допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця після набрання чинності першим контрактом, призначення на посаду та вступу до виконання обов`язків за посадою на підставі наказу командира.

Відповідно до п. 4 розд. ХХІІ цього ж Порядку одноразова грошова допомога не виплачується, зокрема у разі підписання контракту для проходження військової служби у Збройних Силах України особами, звільненими з військової служби за контрактом, з інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також зі служби в правоохоронних органах.

Як підтверджено матеріалами справи, позивачем укладено перший контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України строком на 3 роки; контракт набув чинності; позивач була призначена на посаду та вступила до виконання обов`язків за посадою; вона звернулася з відповідним рапортом щодо отримання спірної одноразової грошової допомоги.

Разом з тим, відповідно до трудової книжки позивача (серії НОМЕР_2 ) в період з 19.08.1997 року по 30.09.2016 року позивач проходила службу в органах внутрішніх справ; кримінально-виконавчої служби безперервно 19 років 01 місяць 11 днів, про що зроблено записи в її трудовій книжці з посиланням на відповідні накази.

Наказом Державної пенітенціарної служби України (ДПтС України ) від 29.09.2016 року №238/ОС-16 (з особового складу) позивача старшого лейтенанта внутрішньої служби, старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах Донецького територіального відділу внутрішньої безпеки та виявлення корупції ДПтС України, з 30.09.2016 року звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України відповідно до ч. 5 ст. 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» на підставі п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із скороченням штатів).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» державна кримінально-виконавча служба України відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції.

Згідно з ч. 5 ст. 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських.

Отже, позивач належала до осіб, про які йдеться в наведених положеннях п. 4 розд. ХХІІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, що затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260 (осіб, звільнених з інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також зі служби в правоохоронних органах), яким одноразова грошова допомога не виплачується.

З огляду на наведене відмовляючи у виплаті позивачу спірної одноразової грошової допомоги суб`єкт владних повноважень діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, і не порушив права та законні інтереси позивача в сфері публічно-правових відносин.

Посилання відповідача на пропуск строку звернення до суду з позовом та необхідність залишення у зв`язку з цим позову без розгляду є неприйнятними, оскільки даний спір стосується порушення (на думку позивача) законодавства про оплату праці, адже спірна одноразова грошова допомога є складовою належної працівникові заробітної плати (грошового забезпечення). А відповідно до ст. 233 Кодексу законів про працю України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Отже, звернення до суду з позовними вимогами про нарахування та виплату спірної одноразової грошової допомоги строком звернення не обмежується.

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 дійшов висновку, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, що йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Отже, застосування меншого строку у разі порушення законодавства про оплату праці, на що посилався відповідач, мало би дискримінаційний характер в залежності від виду діяльності (роботи) особи, що є недопустимим.

З огляду на наведене подане відповідачем клопотання про залишення позову без розгляду задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 КАС України, і може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення судом складено 26 березня 2021 року.

Суддя Т.В. Логойда