Справа № 640/4417/19
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2021-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/4417/19 Суддя (судді) першої інстанції: Григорович П.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Грибан І.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 серпня 2020 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо повернення документів, поданих ОСОБА_1 для видачі будівельного паспорту забудови земельної ділянки для будівництва житлового будинку у АДРЕСА_1 , про що заявника було повідомлено листом Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №63/19/012/27-19 від 08 лютого 2019 року;

- зобов`язати Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) видати ОСОБА_1 будівельний паспорт забудови земельної ділянки площею 0,1 га по АДРЕСА_1 (кадастровий номер 8000 000 000:82:104:0006) у Печерському районі міста Києва, з цільовим призначенням даної земельної ділянки - для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.07.2019, яке було залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.10.2019, у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 14.05.2020 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.07.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.10.2019 скасовано, справу направлено на новий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 серпня 2020 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що вважає помилковими висновок суду першої інстанції, що належним способом захисту прав позивача є саме зобов`язання відповідача видати позивачу будівельний паспорт. Зауважує, що відповідач не приймав жодного із допустимих варіантів рішення згідно делегованих повноважень (дискреційних повноважень), а саме погодження будівельного паспорту або вмотивованої відмови у погодженні, а тому відповідний висновок суду вважає втручанням у дискреційні повноваження державного органу. З огляду на зазначене, апелянт вважає, що суд мав захистити права позивача шляхом зобов`язання відповідача розглянути повторно документи про видачу будівельного паспорту та за результатом розгляду прийняти рішення в межах законодавства.

За наведених обставин, апелянт вважає, що права та інтереси позивача відповідачем не були порушені, підстави для судового захисту відсутні, а оскаржуване судове рішення є незаконним, а тому відповідно до приписів ст. 317 КАС України підлягає скасуванню.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 серпня 2020 року та на підставі ст. 311 КАС України призначено справу до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження.

Позивачем, у свою чергу, було подано до суду відзив на апеляційну скаргу, відповідно до змісту якого останній зазначає, що вимоги апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими, а викладені у апеляційній скарзі доводи такими, що не відповідають дійсним обставинам справи та суперечать нормам чинного законодавства. Разом з цим, позивач стверджує, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що оскільки позивач надав повний пакет документів, а невідповідності намірів забудови вимогам містобудівній документації на місцевому рівні, детальним планам територій, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, державним будівельним нормам, стандартам і правилам встановлено не було, відповідач не мав можливості вибору конкретного рішення з певного кола законних варіантів. З огляду на зазначене, позивач наголошує, що рішення суду про зобов`язання відповідача видати будівельний паспорт не є втручанням суду дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень.

З огляду на викладені у відзиві обставини, позивач просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів ухвалено рішення про продовження апеляційного розгляду даної справи на строк, що не перевищує п`ятнадцяти днів.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,1 га, кадастровий номер :82:104:0006, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 28.12.2018 №433, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лігуном А.І. та зареєстрованого в реєстрі за №433.

10.01.2019 позивач звернувся до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з заявою про видачу будівельного паспорта забудови земельної ділянки.

Листом від 18.01.2019 №26/19/012/27-19 Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повернув ОСОБА_1 подану ним заяву про видачу будівельного паспорта забудови земельної ділянки разом з доданими до неї документами та повідомив про необхідність надати засвідчену в установленому порядку копію документу, що засвідчує право власності або користування земельної ділянки (в тому числі документ, що підтверджує реєстрацію права власності на земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідно до ст.ст. 125, 126 ЗК України та Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"); схему забудови земельної ділянки, виконану відповідно до додатку 3 Порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.07.2011 №103 (зі змінами) (надалі - Порядок №103), з нанесеними відстанями до всіх меж сусідніх земельних ділянок та під`їздами до будівель і споруд.

28.01.2019 ОСОБА_1 вдруге звернувся до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з заявою, в якій просив видати будівельний паспорт забудови земельної ділянки загальною площею 0,1 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер :82:104:0006), до якої позивачем було додано: засвідчену в установленому порядку копію документа, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою та ескізні наміри забудови.

Листом від 08.02.2019 №63/19/012/27-19 Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повернуто пакет документів щодо видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки для будівництва житлового будинку у АДРЕСА_1 , у зв`язку з:

- відсутністю у наданому пакеті документів схеми забудови земельної ділянки, виконаної відповідно до додатку 3 Порядку, з нанесеними відстанями до всіх меж сусідніх земельних ділянок та під`їздами до будівель і споруд;

- враховуючи складний рельєф земельної ділянки, позивачу необхідно попередньо отримати погодження спеціального управління протизсувних підземних робіт та роз`яснено, що після надходження необхідних документів в установленому порядку, Департамент повернеться до розгляду порушеного питання.

Не погоджуючись з вказаною відповіддю, ОСОБА_1 подав до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) скаргу, в якій останній просив скасувати рішення про повернення пакету документів для видачі будівельного паспорта та повторно розглянути цей пакет документів.

Крім того, позивач звернувся зі скаргою до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, в якій просив скасувати рішення про повернення пакету документів для видачі будівельного паспорта та зобов`язати Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повторно його розглянути.

Листом від 05.04.2019 №7/14.1/5750-19 Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України надало роз`яснення щодо порядку видачі будівельного паспорта для забудови земельної ділянки.

За таких обставин, не отримавши паспорта забудови земельної ділянки та вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у видачі відповідного паспорта, позивач звернувся за захистом порушених прав та інтересів до суду з даним позовом.

Скасовуючи судові рішення першої та апеляційної інстанцій та направляючи справу на новий розгляд суд касаційної інстанції, вказав, що суди попередніх інстанцій належним чином не дослідили схеми забудови земельної ділянки, не з`ясували які саме відстані зображені на цій схемі, а також взагалі не надали оцінки тому, що в листі відповідача ще однією підставою для повернення документів було зазначено про необхідність ОСОБА_1 отримати погодження спеціального управління протизсувних підземних робіт.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що доводи відповідача щодо відсутності у наданому позивачем пакеті документів схеми забудови земельної ділянки, виконаної відповідно до додатку 3 Порядку, з нанесеними відстанями до всіх меж сусідніх земельних ділянок та під`їздами до будівель і споруд є необґрунтованими. Доводи суб`єкта владних повноважень про складний рельєф земельної ділянки, внаслідок чого позивачу для отримання паспорта забудови необхідно попередньо отримати погодження спеціального управління протизсувних підземних робіт, судом були відхілені, як неправомірні, адже п.2.1 Порядку №103 серед переліку документів, необхідних для отримання паспорта забудови земельної ділянки, не містить такого документа, як погодження спеціального управління протизсувних підземних робіт. За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що дії Департаменту щодо повернення документів, поданих ОСОБА_1 для видачі будівельного паспорту забудови земельної ділянки не можна вважати правомірними, внаслідок чого позовні вимоги в ці частині підлягають задоволенню.

Крім того, з урахуванням встановлення судом обставин протиправного повернення позивачу документів для оформлення паспорта забудови, оскільки позивачем було подано весь пакет документів для отримання будівельного паспорту відповідно до вимог Порядку №103, суд першої інстанції дійшов висновку, що у відповідача при розгляді заяви від 28.01.2019 був лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки, а саме: видати ОСОБА_1 будівельний паспорт забудови земельної ділянки площею 0,1 га по АДРЕСА_1 (кадастровий номер :82:104:0006) у Печерському р-ні м. Києва, з цільовим призначенням даної земельної ділянки - для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва. За таких обставин, суд першої інстанції вирішив, що належним способом захисту порушених прав позивача є саме зобов`язання відповідача вчинити дії в цій частині.

Переглядаючи справу за наявними доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

З урахуванням того, що апелянтом не зазначено жодних доводів в частині визнання протиправними дій Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо повернення документів, поданих ОСОБА_1 для видачі будівельного паспорту забудови земельної ділянки для будівництва житлового будинку у АДРЕСА_1 , про що заявника було повідомлено листом Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №63/19/012/27-19 від 08 лютого 2019 року, колегія суддів керуючись приписами ч. 1 ст. 308 КАС України не надає правової оцінки оскаржуваному судовому рішенню у цій частині.

Щодо рішення суду в частині зобов`язання Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) видати ОСОБА_1 будівельний паспорт забудови земельної ділянки площею 0,1 га по АДРЕСА_1 (кадастровий номер :82:104:0006) у Печерському районі міста Києва, з цільовим призначенням даної земельної ділянки - для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, з колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" забудова присадибних, дачних і садових земельних ділянок може здійснюватися на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки. Будівельний паспорт визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 300 квадратних метрів, господарських будівель і споруд, гаражів, елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки. Будівельний паспорт складається з текстових та графічних матеріалів. За наявності плану зонування території розроблення будівельного паспорта здійснюється на його підставі.

Порядок видачі та форма будівельного паспорта визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Згідно з п. 2.1 Порядку № 103 будівельний паспорт надається уповноваженим органом містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня надходження пакета документів, до якого входять:

- заява на видачу будівельного паспорта зі згодою замовника на обробку персональних даних за формою, наведеною у додатку 1 до цього Порядку;

- засвідчена в установленому порядку копія документа, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, або договір суперфіцію;

- ескізні наміри забудови (місце розташування будівель та споруд на земельній ділянці, відстані до меж сусідніх земельних ділянок та розташованих на них об`єктів, інженерних мереж і споруд, фасади та плани поверхів об`єктів із зазначенням габаритних розмірів, перелік систем інженерного забезпечення, у тому числі автономного, що плануються до застосування, тощо);

- проект будівництва (за наявності);

- засвідчена в установленому порядку згода співвласників земельної ділянки (житлового будинку) на забудову.

Пунктами 2.3-2.4 Порядку № 103 передбачено, що уповноважений орган містобудування та архітектури на підставі отриманих документів визначає відповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам чинної містобудівної документації на місцевому рівні, детальним планам територій, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, державним будівельним нормам, стандартам і правилам.

Пакет документів для видачі будівельного паспорта або внесення змін до нього повертається уповноваженим органом містобудування та архітектури замовнику з таких підстав:

- неподання повного пакета документів, визначених пунктом 2.1 або 2.2 цього розділу;

- невідповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, детальним планам територій, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, державним будівельним нормам, стандартам і правилам.

У свою чергу, як було встановлено судом першої інстанції та не оскаржується апелянтом, дії Департаменту щодо повернення документів, поданих ОСОБА_1 для видачі будівельного паспорту забудови земельної ділянки були неправомірними. Крім того, як було встановлено судом першої інстанції та також не спростовується апелянтом, позивачем було надано повний пакет належним чином оформлених документів для отримання паспорта забудови.

Отже, з огляду на вказані норми законодавства та встановлені обставини справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у відповідача при розгляді заяви від 28.01.2019 був лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки, а саме: видати ОСОБА_1 будівельний паспорт забудови земельної ділянки площею 0,1 га по АДРЕСА_1 (кадастровий номер :82:104:0006) у Печерському р-ні м. Києва, з цільовим призначенням даної земельної ділянки - для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва.

При цьому, апелянтом вказаний висновок суду першої інстанції також не спростовується.

Водночас, вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для зобов`язання відповідача видати позивачу будівельний паспорт забудови земельної ділянки, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист зокрема шляхом: визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій.

Згідно з приписами ст. 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При цьому, згідно з приписами вказаної норми суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що відповідно до приписів Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин є дискреційними повноваженнями суб`єкта владних повноважень.

Пунктами 1.6, 2.4 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23 червня 2010 року № 1380/5 передбачено, що дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Дискреційні повноваження можуть закріплюватися в нормативно-правових актах, проектах нормативно-правових актів такими способами: 1) за допомогою оціночних понять, наприклад: "за наявності поважних причин орган вправі надати …", "у виключних випадках особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може дозволити…", "рішення може бути прийнято, якщо це не суперечить суспільним інтересам…" тощо; 2) шляхом перерахування видів рішень, що приймаються органом (особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування), не вказуючи підстав для прийняття того чи іншого рішення або шляхом часткового визначення таких підстав; 3) шляхом надання права органу (особі, уповноваженій на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) при виявленні певних обставин (настанні конкретних юридичних фактів) приймати чи не приймати управлінське рішення залежно від власної оцінки цих фактів; 4) за допомогою нормативних приписів, що містять лише окремі елементи гіпотези чи диспозиції правової норми, що не дозволяють зробити однозначний висновок про умови застосування нормативного припису або правові наслідки застосування такого припису.

Стосовно дискреційних повноважень, колегія суддів, за наслідками аналізу вказаних положень, зазначає, що такими є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".

У такому випадку дійсно суд не може зобов`язати суб`єкта владних повноважень обрати один з правомірних варіантів поведінки, оскільки який би варіант реалізації повноважень не обрав відповідач, кожен з них буде правомірним, а тому це не порушує будь-чиїх прав.

У спірних у цій справі правовідносинах, в разі настання визначених законодавством умов, Відповідач зобов`язаний до вчинення конкретних дій - розглянути заяву позивача у встановленому законом порядку, а за умови відповідності заяви та доданих до неї документів вимогам законодавства - прийняти рішення про задоволення заяви. Підставою для відмови у задоволенні заяви позивача можуть бути лише визначені законом обставини. Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти на власний розсуд - розглянути заяву, або ж ні; прийняти рішення про задоволення заяви, або ж рішення про відмову у її задоволенні.

Визначальним є те, що у кожному конкретному випадку звернення особи із заявою, з урахуванням фактичних обставин, згідно із законом існує лише один правомірний варіант поведінки суб`єкта владних повноважень.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду від 20 серпня 2019 року у справі № 813/2273/18 та від 29 серпня 2019 року у справі № 540/2441/18.

Разом з тим, як вже зазначалось, відповідно вимог чинного законодавства, суб`єкт владних повноважень за результатом розгляду відповідного пакету документів заявника може прийняти одне з таких рішень (обрати один варіант дій): видати будівельний паспорт або повернути пакет документів для видачі будівельного паспорта заявнику.

В той же час, як вірно було зазначено судом першої інстанції Порядок №103 не містить в собі норм, які б регулювали питання видачі паспорта забудови у випадку неправомірного повернення уповноваженим органом містобудування та архітектури пакета документів для видачі будівельного паспорта.

За наведених обставин та враховуючи, що дії Департаменту щодо повернення документів, поданих ОСОБА_1 для видачі будівельного паспорту забудови земельної ділянки були визнані судом неправомірними, а поданий позивачем пакет документів для видачі будівельного паспорта - таким, що відповідає вимогам Порядку №103, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у такому випадку єдиним правомірним варіантом поведінки суб`єкта владних повноважень - відповідача є видача ОСОБА_1 будівельного паспорту забудови земельної ділянки площею 0,1 га по АДРЕСА_1 (кадастровий номер :82:104:0006) у Печерському р-ні м. Києва, з цільовим призначенням даної земельної ділянки - для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва.

Отже, колегія суддів зазначає, що для прийняття відповідачем на користь позивача рішення конкретного змісту (виконання конкретних дій) виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що втручання, в даному випадку, у виключні повноваження Департаменту, як суб`єкта владних повноважень, є виправданим, оскільки відсутній інший законодавчо-визначений дієвий спосіб захисту порушеного права позивача, враховуючи, що у межах спірних правовідносин відповідачем не доведено існування підстав повернення документів, що передбачені п.2.4 Порядку №103.

У свою чергу, колегія суддів звертає увагу, що верховенство права, як основоположний принцип адміністративного судочинства, визначає спрямованість судочинства на досягнення справедливості та надання ефективного захисту.

Відтак, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід врахувати положення статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) згідно якої під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

За наведених обставин та враховуючи, що поданий позивачем пакет документів для видачі йому будівельного паспорту вже розглядався відповідачем, та повернення цього пакету документів було визнано судом протиправним, що не оскаржується апелянтом, а інших підстав для повернення документів законодавством не передбачено, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що належним та ефективним способом порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача видати позивачу будівельний паспорт забудови відповідної земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас, апелянтом не наведено жодних обґрунтованих доводів та не надано жодних належних та допустимих доказів які б свідчили про правомірність прийнятих ним рішень у межах спірних правовідносинах.

Отже, з огляду на встановлені обставини справи та норми чинного законодавства у їх сукупності та взаємозв`язку, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Разом з цим, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку із дотриманням діючих норм матеріально та процесуального права.

У свою чергу, вказані представником відповідача в апеляційній скарзі доводи не свідчать про наявність передбачених ст. 317 КАС України підстав для скасування рішення суду першої інстанції, зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242-245, 308, 311, 315-316, 321-322, 325, 328-329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді О.О. Беспалов

І.О. Грибан