Справа № 420/11703/20
Суддя: Харченко Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2021 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Харченко Ю.В. розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із заявою, у якій просить суд визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо виплати не в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 11.04.2016 року по 18.08.2016 року включно; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок та доплату на користь ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 11.04.2016 року по 18.08.2016 року включно в сумі 11011,15 грн. із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 з 11.04.2016 року по 18.08.2016 року проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 . У період проходження позивачем військової служби, нарахування грошового забезпечення відповідачем здійснювалося не в повному обсязі, а саме у період з 11.04.2016 року по 18.08.2016 року не в повному розмірі нараховувалася та виплачувалася індексація грошового забезпечення, яка є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці і її проведення, у зв`язку зі зростанням споживчих цін, є обов`язковим для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. Позивачем було подано заяву до військової частини НОМЕР_1 з проханням виплатити індексацію грошового забезпечення. Проте у визначений законодавством термін відповідь військовою частиною надана не була. У зв`язку з чим, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.08.2020 року по справі №420/6060/20 відповідачем 14.09.2020 року було виплачено на користь позивача індексації грошового забезпечення в сумі 139,78 гривень, що підтверджується випискою. При цьому нарахована (без утримання податків) сума індексації грошового забезпечення складає: 139,78 грн / 0,985 (військовий збір 1,5%) = 141,91 грн. Нарахована військовою частиною НОМЕР_1 на виконання Рішення суду сума індексації грошового забезпечення за період з 11.04.2016 року по 18.08.2016 року складає 141,91 грн. Проте при застосуванні базових місяців січень 2008 року та березень 2018 року' з урахуванням абзацу 4 пункту 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 за період проходження позивачем військової служби з 11.04.2016 року по 18.08.2016 року сума невиплаченої індексації грошового забезпечення складала 11153,06 грн. Відповідачем нараховано та виплачено 141,91 грн., отже сума недоплати складає: 11153,06 грн. - 141,91 грн. = 11011, 15 грн..

Відповідач Військова частина НОМЕР_1 позовні вимоги не визнає в повному обсязі, як такі, що є безпідставними, необгрунтованими та такими, що не ґрунтуються на чинному законодавстві, з підстав, викладених у письмовому відзиві на адміністративний позов (від 23.11.2020р. вхід.№ЕП/22050/20), наголошуючи, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2020 року по справі № 420/6060/20 визнано протиправною бездіяльність Військової частини щодо невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 11.04.2016 року - по 18.08.2016 року включно; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за час проходження військової служби за період з 11.04.2016 року по 18.08.2016 року. Відповідно до платіжного доручення від 11 вересня 2020 року №337 військовою частиною НОМЕР_1 виконано рішення суду та на картковий рахунок перераховано індексацію грошового забезпечення в сумі 139,78 грн., що позивач підтверджує в своїй позовній заяві. Проте, як вбачається з матеріалів справи, позивач не згоден з такою сумою та саме цим обгрунтовує свої позовні вимоги.

Ухвалою суду від 09.11.2020р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі №420/11703/20 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 24 грудня 2020р. розгляд справи №420/11703/20 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 04.02.2021р. закрито підготовче провадження та призначено справу 420/11703/20 до судового розгляду по суті на 22.02.2021р. - 11 год. 45 хв.

22.02.2021р. від позивача надійшло клопотання (вхід.№ЕП/4730/21) про розгляд справи за його відсутності.

22.02.2021р. до суду надійшла заява від Військової частини НОМЕР_1 (вхід.№14887/21) щодо розгляду справи без участі представника відповідача.

Відповідно до ч.3 ст.194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, розгляд даної адміністративної справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

Як встановлено судом, та вбачається з наявних у матеріалах справи документів, ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до Військовій частині НОМЕР_1 із заявою від 02.12.2019р. щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення з 11.04.2016 року по 18.08.2016 року.

Невиплата Військовою частиною НОМЕР_1 ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення слугувала підставою для звернення позивача до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій позивач просив суд: визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 11.04.2016 року - по 18.08.2016 року включно;стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 11.04.2016 року по 18.08.2016 року включно в сумі 11153,06 гривень із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 11.04.2016 року по 18.08.2016 року січень 2008р.

Судом встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2020 року по справі №420/6060/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 11.04.2016 року - по 18.08.2016 року включно. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за час проходження військової служби за період з 11.04.2016 року по 18.08.2016 року. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Згідно довідки-розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 від 23.11.2020 року №65/1-568 за період з січня по серпень 2016 року ОСОБА_1 нараховано індексацію у розмірі -141, 91 грн.

Не погоджуючись з сумою нарахованої індексації та застосуванням базового місяця січень 2016 року, позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з даною позовною заявою.

Так, на думку суду, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо виплати неї в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 11.04.2016 року по 18.08.2016 року включно; зобов`язання військової частини НОМЕР_1 провести перерахунок та доплату на користь ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 11.04.2016 року по 18.08.2016 року включно в сумі 11011,15 гривень із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року, не є обґрунтованими, та відповідно не підлягають задоволенню, з урахуванням наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно з ст.1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до Закону.

Згідно з положеннями ст.8 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо: індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно з положеннями ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Таким чином, основною метою індексації грошових доходів населення є забезпечення достатнього життєвого рівня населення України за рахунок відшкодування подорожчання споживчих товарів і послуг.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Згідно з ч.1 ст. 6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Згідно ст.5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Відповідно ч.2 ст.6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст.19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

При цьому, у рішенні Конституційного суду України від 15.10.2013 року №9-рп/2013, зазначено, що держава передбачає заходи, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, тобто грошової винагороди за виконану роботу як еквівалента вартості споживчих товарів і послуг. Згідно з положеннями частини шостої статті 95 КЗпП України, статей 33, 34 Закону України «Про оплату праці» такими заходами є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати. В аспекті конституційного звернення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України слід розуміти так, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 року (далі - Порядок №1078).

Згідно з п.1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Згідно з п.4 цього Порядку, індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Відповідно до абзацу 8 пункту 4 Порядку №1078 у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

З аналізу викладених норм вбачається, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці.

Зокрема, як встановлено судом, та зазначено вище, у провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа №420/6060/20.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2020 року по справі №420/6060/20 задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 11.04.2016 року - по 18.08.2016 року, включно. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за час проходження військової служби за період з 11.04.2016 року по 18.08.2016 року.

Вказане рішення Одеського окружного адміністративного суду набрало законної сили 20 жовтня 2020 року.

Судом з`ясовано, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2020 року по справі №420/6060/20, відповідачем було нараховано на користь позивача індексацію грошового забезпечення в сумі 141, 91 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком та не заперечується сторонами.

Між тим, позивач, вважаючи протиправними означені дії відповідача щодо виплати, на виконання вказаного судового рішення, не в повному обсязі індексації грошового забезпечення за період з 11.04.2016 року по 18.08.2016 року включно, звернувся з даним позовом до суду.

Таким чином, з урахуванням наведеного, судом встановлено підґрунтям даних спірних правовідносин є неналежне виконання, на думку позивача, Військовою частиною НОМЕР_1 рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2020 року по справі №420/6060/20, котре набрало законної сили.

Частиною 1-3 ст.242 КАС України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 14 КАС України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ст.370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За приписами статті 373 КАС України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

В свою чергу, відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно частини першої статті 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Аналіз зазначених норм свідчить, що є наступні види судового контролю за виконанням судового рішення, такі як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (ст.382 КАС України), а також визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ст. 383 КАС України).

Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі №806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18), зокрема, акцентував, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Суд зазначає, що обраний позивачем у даній справі спосіб захисту визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо виплати не в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 11.04.2016 року по 18.08.2016 року включно; зобов`язання військової частини НОМЕР_1 провести перерахунок та доплату на користь ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 11.04.2016 року по 18.08.2016 року включно в сумі 11011,15 гривень із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року, фактично спрямований на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2020 року по справі №420/6060/20, яким вже визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 11.04.2016 року - по 18.08.2016 року включно; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за час проходження військової служби за період з 11.04.2016 року по 18.08.2016 року.

Водночас, суд вважає за доцільне акцентувати, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, а саме зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (ст.382 КАС України), а також визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ст. 383 КАС України), виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання окремого позову.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Спір у справі, що розглядається, є тотожним спору в адміністративній справі 420/6060/20, оскільки він виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення. У спірних правовідносинах наявні обставини, з якими стаття 383 КАС України пов`язує виникнення підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Відтак, з урахуванням наведеного, суд зазначає, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в іншому (новому) судовому провадженні, не можуть бути предметом розгляду.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, та зважаючи, що спір вирішений судовим рішенням, яке набрало законної сили, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для закриття провадження у справі, відповідно до приписів п.4 ч.1 ст.238 КАС України.

Керуючись статтями 238, 248, 256, 294, 295 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст.256 КАС України.

Ухвала суду може бути оскаржена, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду у строки визначені статтею 295 КАС України.

Суддя Харченко Ю.В.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.