Справа № 805/2065/17-а
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2021-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2021 року

м. Київ

справа № 805/2065/17-а

адміністративне провадження № К/9901/4589/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Яковенка М. М.,

суддів - Дашутіна І. В., Шишова О. О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в касаційній інстанції адміністративну справу № 805/2065/17-а

за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Діанівська птахофабрика» до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

за касаційною скаргою Головного управління ДФС у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду (суддя Христофоров А. Б.) від 27 червня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду (колегія у складі суддів: Арабей Т. Г., Геращенко І. В., Міронова Г. М.) від 04 жовтня 2017 року,

УСТАНОВИВ:

І. РУХ СПРАВИ

1. У травні 2017 року Приватне акціонерне товариство «Діанівська птахофабрика» (далі - ПрАТ «Діанівська птахофабрика») звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області, в якому просило визнати протиправним та скасувати складене Головним управлінням ДФС у Донецькій області податкове повідомлення-рішення від 10 травня 2017 року форми «Р» № про грошове зобов`язання за платежем з податку на додану вартість на загальну суму 142 890 грн, з яких 114 312 грн сума основного платежу з податку на додану вартість, 28 578 грн за штрафними санкціями.

2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що висновки, зазначені в акті перевірки щодо нереальності господарських операцій ПрАТ «Діанівська птахофабрика» з ТОВ «Інтертех» є помилковими, оскільки взаємовідносини з вказаним контрагентом підтверджуються первинними документами, які оформлені відповідно до діючого законодавства, та які були надані під час перевірки. Зазначає, що товариство є добросовісним платником податків та здійснює господарську діяльність у відповідності до вимог чинного законодавства, не виконання контрагентами обов`язків податкового законодавство не може тягнути відповідальність для товариства.

3. Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 27 червня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2017 року, позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькі області № від 10 травня 2017 року про грошове зобов`язання за платежем з податку на додану вартість (далі - ПДВ) на загальну суму 142 890 грн, у тому числі за податковими зобов`язаннями у сумі 114 312 грн, за штрафними санкціями - 28 578 грн.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Донецькі області на користь ПрАТ «Діанівська птахофабрика» судовий збір у сумі 2 143,35 грн.

4. Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, 26 жовтня 2017 року Головне управління ДФС у Донецькі області звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Донецького окружного адміністративного суду від 27 червня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2017 року.

Водночас в касаційній скарзі відповідачем заявлено клопотання про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень.

5. 15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд та набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року.

6. Відповідно до підпункту 4 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, який набрав чинності 15 грудня 2017 року, касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

7. 26 грудня 2017 року касаційну скаргу Головного управління ДФС у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 27 червня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2017 року у справі № 805/2065/17-а передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду (склад колегії суддів: ОСОБА_1 - головуючий суддя, Бившева Л. І., Хохуляк В. В.).

8. Ухвалою Верховного Суду від16 січня 2018 року, після усунення недоліків касаційної скарги, відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою, встановлено строк для подання заперечень. Витребувані матеріали справи.

9. 31 січня 2018 року до Верховного Суду від ПрАТ «Діанівська птахофабрика» надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому позивач просить залишити касаційну скаргу Головного управління ДФС у Донецькій області без задоволення, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 27 червня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2017 року - без змін.

10. Ухвалою Верховного Суду від 23 лютого 2018 року відмовлено в задоволенні клопотання Головного управління ДФС у Донецькій області про зупинення виконання постанови Донецького окружного адміністративного суду від 27 червня 2017 року та ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2017 року у справі № 805/2065/17-а.

11. На підставі розпорядження в. о. заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду № 2319/0/78-20 від 26 листопада 2020 року призначено повторний автоматизований розподіл цієї справи, у зв`язку з ухваленням Вищою радою правосуддя рішення від 15 жовтня 2020 року № 2830/0/15-20 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у зв`язку з поданням заяви про відставку».

12. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 26 листопада 2020 року, визначено склад колегії суддів: Яковенко М. М. - головуючий суддя, Дашутін І. В., Шишов О. О.

13. Ухвалою Верховного Суду справу прийнято до провадження, закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд у попередньому судовому засіданні.

IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

14. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ПрАТ «Діанівська птахофабрика» є юридичною особою, місцезнаходження: вул. Миру, б.1А, с. Діанівка, Волноваського району Донецької області, діє на підставі Статуту. Основний вид економічної діяльності позивача є розведення свійської птиці (01.47).

15. На підставі направлення на перевірку від 23 березня 2017 року № 209 та наказу Головного управління ДФС у Донецькій області від 23 березня 2017 року № 210, була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ПрАТ «Діанівська птахофабрика» з питань достовірності формування та віднесення сум ПДВ до податкового кредиту по взаємовідносинам з контрагентом постачальником ТОВ «Інтертех», висновки якої оформлені актом перевірки від 06 квітня 2017 року № 82/05-99-14-06/30492941.

16. За висновками контролюючого органу, встановлено порушення ПрАТ «Діанівська птахофабрика»:

- підпункту «а» п.198.1 та абзаців1, 2 пункту 198.3 статті 198, підпункту «а» пункту 209.2 статті 209, підпункту 209.15.1 пункту 209.15 статті 209 Податкового кодексу України (далі - ПК України), в результаті чого занижено позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду за квітень 2016 року у сумі 114 312 грн.

17. На підставі акту перевірки Головним управлінням ДФС у Донецькі області сформовано податкове повідомлення-рішення № від 10 травня 2017 року про грошове зобов`язання за платежем з ПДВ на загальну суму 142 890 грн, у тому числі за податковими зобов`язаннями у сумі 114 312 грн, за штрафними санкціями - 28 578 грн.

18. Вважаючи зазначене податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

19. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходили з того, що матеріалами справи підтверджено право позивача та правильність формування ним податкового кредиту за спірний період та спростовано посилання відповідача на відсутність реальності господарських операції з контрагентом.

20. Такий висновок судів попередніх інстанцій обґрунтовано тим, що позивачем надані усі необхідні документи бухгалтерського та податкового обліку, які підтверджують його право на формування податкового кредиту. За висновками судів в діях позивача як платника податку не вбачається порушень діючого законодавства, а господарські операції не викликають сумніву в їх реальності та відповідності дійсному економічному змісту, що підтверджується наявністю належним чином оформлених документів.

21. При цьому апеляційний суд зауважив, що транспортною документацією підтверджується операція з надання послуг з перевезення вантажів, а не факт придбання товару, а тому суд відхилив посилання контролюючого органу про неповне заповнення реквізитів в товарно-транспортних накладних та не надання до перевірки доказів оплати транспортних послуг.

22. Судом апеляційної інстанції також визнано необґрунтованими припущення відповідача щодо нереальності здійснення господарських операцій позивача з його контрагентом тільки з підстав неможливості проведення зустрічних перевірок інших контрагентів по ланцюгу їх постачання, оскільки діючий ПК України не ставить в залежність право віднесення сплачених сум ПДВ до податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

23. Скаржник у своїй касаційній скарзі не погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про наявність підстав для задоволення позовних вимог, вважає їх необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, оскільки судами неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень у справі.

24. В доводах касаційної скарги відповідач виключно цитує висновки акту перевірки від 06 квітня 2017 року № 82/05-99-14-06/30492941 стосовно порушень податкового законодавства, які на думку контролюючого органу, були допущені ПрАТ «Діанівська птахофабрика».

25. Зокрема скаржник наголошує про неврахування судами попередніх інстанцій під час розгляду цієї справи висновків контролюючого органу, які відображено в зазначеному акті перевірки, стосовно порушень позивачем вимог податкового законодавства.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

26. Враховуючи положення пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 460-ІХ, а також те, що касаційна скарга на судові рішення у цій справі була подана до набрання чинності цим Законом і розгляд їх не закінчено до набрання чинності цим Законом, Верховний Суд розглядає цю справу у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Отже, застосуванню підлягають положення КАС України у редакції, чинній до 08 лютого 2020 року.

27. Верховний Суд, переглянувши оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права у спірних правовідносинах, відповідно до частини першої статті 341 КАС України, виходить з такого.

28. Як вже зазначалось в цій постанові, фактичною підставою для прийняття контролюючим органом оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, слугувало відображене в акті перевірки судження про відсутність у позивача права формувати податковий кредит по господарським операціям з ТОВ «Інтертех», які не мали реального характеру.

29. Відповідно до абзацу першого пункту 44.1 статті 44 ПК України (тут і далі у редакції, що діяла на момент спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

30. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (абзац другий пункту 44.1 статті 44 ПК України).

31. Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - це сума, на яку платник ПДВ має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

32. Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг (підпункт «а»).

33. Пункт 198.3 статті 198 ПК України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

34. У відповідності до пункту 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

35. Згідно пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

36. Пунктом 200.1 статті 200 ПК України передбачено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

37. Пунктом 44.2 статті 42 ПК України передбачено, що для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку щодо доходів та витрат з врахуванням положень цього Кодексу.

38. Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16 липня 1999 року № 996-ХIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-ХIV).

39. Відповідно до статті 1 Закону № 996-XIV первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

40. У свою чергу, господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства (стаття 1 цього ж Закону).

41. Згідно з частиною другою статті 3 Закону № 996-XIV бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.

42. Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

43. Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

44. Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними документами, які відображають реальність таких операцій. Сума податку для включення до податкового кредиту повинна бути підтверджена податковою накладною, виписаною постачальником на операцію з постачання товару (послуг) і зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

45. При цьому наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування даних податкового обліку за відсутності факту придбання відповідного активу.

У той же час, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також незначні недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю.

46. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 18 травня 2015 року між ПрАТ «Діанівська птахофабрика» та ТОВ «Інтертех» укладено договір поставки № 18315-мс зі специфікацією № 04 від 10 червня 2015 року.

47. Згідно умов зазначеного договору ТОВ «Інтертех» постачає позивачу товарно-матеріальні цінності - соєвий шрот, макуха соєва - визначені в специфікаціях для використання у виробничому циклі позивача.

48. На підтвердження виконання договору, позивачем надано рахунок-фактуру № 10/06-15 від 15 червня 2015 року на загальну суму 325 872 грн, у тому числі ПДВ 54 312 грн, видаткову накладну № 10/06-15 від 15 червня 2015 року на загальну суму 325 872 грн, у тому числі ПДВ 54 312 грн, накладну № 321 від 15 червня 2015 року, приймальну квитанцію № 869 від 15 червня 2015 року, посвідчення про якість товару за всіма документами визначено товар-макуха соєва - 35,04 т.

49. Транспортування товару підтверджується товарно-транспортною накладною від 15 червня 2015 року.

50. Для формування податкового кредиту за вищевказаними операціями контрагентом позивача виписано податкову накладну № 18 від 15 червня 2015 року.

51. Крім того, 26 березня 2015 року між позивачем та ТОВ «Інтертех» укладено договір поставки № 260315-рм зі специфікацією № 04 від 08 червня 2015 року.

52. Згідно умов цього договору ТОВ «Інтертех» постачає позивачу товарно-матеріальні цінності - мука рибна - визначені в специфікаціях для використання у виробничому циклі позивача.

53. На підтвердження виконання договору, позивачем надано рахунок-фактуру № 08/06-01 від 08червня 2015 року на загальну суму 360 000 грн, у тому числі ПДВ - 60 000 грн, видаткову накладну № 08/06-01 від 08 червня 2015 року на загальну суму 360 000 грн, у тому числі ПДВ - 60 000 грн, накладну № 301 від 08 червня 2015 року, приймальну квитанцію № 838 від 08 червня 2015 року, свідоцтво про якість товару за всіма документами визначено товар - рибне борошно 10т.

54. Транспортування товару підтверджується товарно-транспортною накладною від 08 червня 2015 року.

55. Для формування податкового кредиту за вищевказаними операціями контрагентом виписано позивачу податкові накладні № 10 від 15 червня 2015 року за доставку рибного борошна на суму 300 000 грн за 10 т, у тому числі ПДВ 60 000 грн.

56. Податкові накладні зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

57. Розрахунок за отримані товари підтверджується виписками з банку за 01 червня 2015 року по 31 липня 2015 року та карткою рахунку № 631.

58. Подальше використання придбаного товару у господарчій діяльності позивача підтверджується звітами руху сировини та журналом-ордером.

59. Водночас судами попередніх інстанцій встановлено, що між позивачем з ПрАТ «Бахмутський аграрний союз» укладено договір № 0024 від 02 січня 2013 року на прийом, зберігання, переробку та виготовлення комбікормів та згідно журналу-ордеру № 10/1 вбачається наявність на складі отриманого позивачем товару, крім того зазначене підтверджується звітом про рух товарів.

60. За наслідком здійснення господарської діяльності та отримуючи дохід позивачем надано до податкового органу податкову звітність, а саме: податкова декларація з податку на прибуток підприємств.

61. Оцінивши первинні документи бухгалтерського обліку та податкову звітність ПрАТ «Діанівська птахофабрика», суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що наявні договори та складені на їх виконання первинні документи бухгалтерського та податкового обліку, в тому числі і податкові накладні, які є належними доказами правомірності формування позивачем податкового кредиту по господарським операціям з його контрагентом, якого крім того, було зареєстровано (на час здійснення господарських операцій) як юридичну особу та на момент проведення фінансово-господарських операцій був платником податків, а тому мав право здійснювати господарську діяльність шляхом укладення договорів.

62. Контролюючим органом, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

63. Посилання контролюючого органу на податкову інформацію щодо контрагента позивача як на підставу для відмови в задоволенні позову, правомірно не взято до уваги судами попередніх інстанцій, оскільки податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку від дотримання його контрагентами податкової дисципліни в тому числі тими, які не були безпосередніми постачальниками товару, та правильності ведення ними податкового або бухгалтерського обліку, зокрема, від фактичної сплати контрагентами податків до бюджету, від перебування постачальників за юридичною адресою, а також від їх господарських та виробничих можливостей.

64. Відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 17 листопада 2020 року у справі № 816/5040/14 норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами - постачальниками, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певним постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

65. Зазначене підтверджується і практикою Європейського суду з прав людини: рішення від 09 січня 2007 року (заява № 803/02) у справі «Інтерсплав проти України»; рішення від 22 січня 2009 року (заява № 3991/03) «Справа БУЛВЕС проти Болгарії»; рішення від 18 березня 2010 року (заява № 6689/03) у справі «Бізнес Супорт Центр» проти Болгарії».

66. Отже, лише встановлення в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними постачальниками з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товару від виконання податкових зобов`язань може слугувати підставою для відмови у праві на податковий кредит та праві на отримання бюджетного відшкодування. При цьому такі висновки не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а повинні бути підтверджені належними, достатніми, достовірними доказами із законних джерел у їх взаємній сукупності.

67. Разом з тим, матеріали справи не містять жодних доказів, які свідчили б про безтоварність операцій позивача та його контрагента. Не наведено відповідачем й обставин та не надано доказів невідповідності господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, їх збитковості або інших обставин, які б окремо або в сукупності свідчили, що вчинення таких операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру).

68. За відсутності в матеріалах справи будь-яких доказів, які б свідчили, що господарські операції позивача із вказаним контрагентом були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди, обізнаності платника щодо протиправного характеру діяльності підприємств у ланцюгах постачання, прямої чи опосередкованої причетності до такої протиправної діяльності, наявності недоліків у первинних документах тощо, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що у ПрАТ «Діанівська птахофабрика» наявні всі необхідні документи, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського та податкового обліку, для формування витрат та податкового кредиту, а аналіз наданих позивачем первинних документів свідчить про дотримання ним спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум валових витрат та податкового кредиту по операціям з ТОВ «Інтертех».

69. Отже, Верховний Суд погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 10 травня 2017 року форми «Р» № є протиправним та підлягає скасуванню.

70. Жодні доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи і не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваних рішень, судами першої та апеляційної інстанцій було порушено норми матеріального та процесуального права.

71. Відповідно до частини третьої статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДФС у Донецькій області залишити без задоволення, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 27 червня 2017 року та ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2017 року у справі № 805/2065/17-а - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М. М. Яковенко

Судді І. В. Дашутін

О. О. Шишов