Справа № 200/10243/20-а
Суддя: Мозговая Н.А.
Дата ухвалення: 2021-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2021 р. Справа№200/10243/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мозгової Н.А.

при секретарі Зурабашвілі А.О.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування наказу, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

04 листопада 2020 року позивач, ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ), звернулась до суду з позовною заявою до Київської обласної прокуратури (, місцезнаходження: м. Київ, б-р Лесі Українки, будинок 27/2) про визнання протиправним та скасування наказу №680к від 28.09.2020 року виконувача обов`язків керівника Київської обласної прокуратури Киричука М.Ю., визнання бездіяльності Київської обласної прокуратури щодо не призначення ОСОБА_1 прокурором відділу Київської обласної прокуратури протиправною та зобов`язання Київську обласну прокуратуру призначити ОСОБА_1 на посаду прокурора відділу Київської обласної прокуратури, визнання протиправної бездіяльності Київської обласної прокуратури, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті прокурору ОСОБА_1 грошового забезпечення (заробітної плати) з 11.09.2020 року в порядку та розмірах, передбачених ст.81 Закону України «Про прокуратуру» та зобов`язання Київську обласну прокуратуру провести перерахунок грошового забезпечення (заробітної плати) прокурора ОСОБА_1 з 11.09.2020 року відповідно до ст.81 Закону України «Про прокуратуру», зобов`язати Київську обласну прокуратуру виплачувати грошове забезпечення прокурора ОСОБА_1 з 11.09.2020 року відповідно до ст.81 Закону України «Про прокуратуру», стягнення моральної шкоди у розмірі 200000,00 грн.

В обґрунтування позову зазначила, що вона з 2007 року працює в органах прокуратури. У зв`язку з тимчасовою окупацією деяких територій Донецької області, 14.04.2017 року на підставі наказу прокурора Київської області №120к в порядку переведення з прокуратури Донецької області вона призначена на посаду прокурора відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів прокуратури Київської області. На підставі наказу прокурора Київської області №272к від 20.08.2018 року її призначено на посаду прокурора відділу міжнародного співробітництва прокуратури Київської області. Вказала, що вона має статус одинокої матері та виховує дитину віком до чотирнадцяти років - сина ОСОБА_2 . Як прокурор регіональної прокуратури у поточному році вона проходила атестацію на виконання Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» №113-ІХ від 19.09.2019 року та наказу Генерального прокурора від 03.10.2019 року. За наслідками атестації Другою кадровою комісією з атестації прокурорів регіональних прокуратур ухвалено рішення №252 від 09.04.2020 року про неуспішне проходження нею атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички. 02.10.2020 року вона отримала наказ №680к від 28.09.2020 року згідно з яким: прокурору відділу міжнародного співробітництва прокуратури Київської області ОСОБА_1 тимчасово визначено робоче місце у відділі міжнародно - правового співробітництва Київської обласної прокуратури; начальнику відділу міжнародно - правового забезпечення Київської обласної прокуратури наказано визначити ОСОБА_1 службові обов`язки, забезпечити ведення табельного обліку використання робочого часу та контроль за службовою дисципліною; надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2021 року №505 «Про упорядкування структури та умов праці працівників органів прокуратури» ОСОБА_1 скасовано з 11.09.2020 року. У зв`язку з отриманням копії вищезазначеного наказу нею 22.10.2020 року подано заяву до виконувача обов`язків керівника Київської обласної прокуратури Киричуку М.Ю. про прийняття рішення про призначення (переведення) на посаду прокурора відділу міжнародно - правового співробітництва Київської обласної прокуратури чи на іншу рівнозначну (рівноцінну) вакантну посаду прокурора Київської обласної прокуратури та внести відповідний запис у її трудову книжку. Станом на день подання позову відповідь не надходила. Вважає дії Київської обласної прокуратури, пов`язані із визначенням їй тимчасового робочого місця та скасування надбавок, а також бездіяльність, пов`язану з відмовою у призначенні на посаду в Київській обласній прокуратурі, відмовою у нарахуванні та виплаті грошового забезпечення (заробітної плати) у повному обсязі (відповідно до ст.81 Закону України «Про прокуратуру») протиправними. Вказала, що внаслідок застосування норм Закону №113 відповідачем порушено її права та гарантії, які передбачені Конституцією, Законами України та міжнародними договорами. Зміна істотних умов її праці в одностароньому порядку роботодавцем відбулось, на її думку, без законних підстав. Відповідачем, на думку позивача, не дотримано принципу правової визначеності, а протиправні дії свідчать про втручання у її право на приватне життя, що є порушенням ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Ухвалою суду від 06.11.2020 року адміністративний позов залишений без руху та позивачу надано строк на усунення недоліків.

11.11.2020 року позивач через відділ діловодства та документообігу суду надала документи на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою суду від 16.11.2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 02.12.2020 року об 11 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 02.12.2020 року відкладено підготовче засідання на 29.12.2020 року о 10 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 29.12.2020 року продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі №200/10243/20-а на 30 днів. Відкладено підготовче засідання на 21.01.2021 року на 15 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 21.01.2021 року відкладено підготовче засідання на 15.02.2021 року о 12 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 12.02.2021 року забезпечено участь позивача в судовому засіданні, яке відбудеться 15.02.2021 року об 12 год. 00 хв. по адміністративній справі № 200/10243/20-а в режимі відеоконференції із застосуванням сервісу «EASYCON».

Ухвалою суду від 15.02.2021 року закрито підготовче провадження у справі №200/10243/20-а та призначено справу до розгляду по суті на 02.03.2021 року.

Ухвалою суду від 24.02.2021 року забезпечено участь позивача в судовому засіданні, яке відбудеться 02.03.2021 року о 13 год. 00 хв. по адміністративній справі № 200/10243/20-а в режимі відеоконференції із застосуванням сервісу «EASYCON».

02.03.2021 року у судовому засіданні оголошено перерву до 15.03.2021 року до 12 год. 30 хв.

Ухвалою суду від 11.03.2021 року забезпечено участь позивача в судовому засіданні, яке відбудеться 15.03.2021 року о 12 год. 30 х. по адміністративній справі № 200/10243/20-а в режимі відеоконференції із застосуванням сервісу «EASYCON».

16.12.2020 року представник відповідача через відділ діловодства та документообігу суду надав відзив на адміністративний позов, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . Свою позицію обґрунтував тим, що Законом № 113-ІХ, який оприлюднено в газеті «Голос України» 24.09.2019 № 182 та в ряді інших видань, запроваджено реформування системи органів прокуратури. Вказаним Законом визначено процедуру реформування органів прокуратури, зазначивши, які саме дії мають вчинити прокурори з метою подальшої трудової діяльності в органах прокуратури. Зокрема, згідно з п. 6 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ з дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону № 1697. За приписами п. 7 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ прокурори та слідчі органів прокуратури, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів і слідчих у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах , можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом. Пунктом 10 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-IX передбачено, що прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур (у тому числі ті, які були відряджені до Національної академії прокуратури України для участі в її роботі на постійній основі) мають право в строк, визначений Порядком проходження прокурорами атестації, подати Генеральному прокурору заяву про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах. У заяві також повинно бути зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних, на застосування процедур та умов проведення атестації.Форма та порядок подачі заяви визначаються Порядком проходження прокурорами атестації, який затверджено наказом Генерального прокурора № 221 від 03.10.2019 (далі - Порядок) та в установленому порядку 04.10.2019 оприлюднено на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України. ОСОБА_1 подано заяву у встановлений строк і за визначеною формою, у зв`язку з чим її допущено до проходження атестації прокурорів. Відповідно до п. 13 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ атестація прокурорів включає такі етапи: складення іспиту у формі анонімного письмового тестування або у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора. Результати анонімного тестування оприлюднюються кадровою комісією на офіційному вебсайті Генеральної прокуратури України або Офісу Генерального прокурора не пізніше ніж за 24 години до проведення співбесіди; проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурори виконують письмове практичне завдання. Атестація може включати інші етапи, непроходження яких може бути підставою для ухвалення кадровою комісією рішення про неуспішне проходження атестації прокурором. Перелік таких етапів визначається у Порядку проходження прокурорами атестації, який затверджує Генеральний прокурор. Пунктом 3 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ передбачено, що до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури. Позивач успішно пройшла перший етап атестації, однак на підставі результатів другого етапу, другою кадровою комісією з атестації прокурорів регіональних прокуратур прийнято рішення від 09.04.2020 № 252 «Про неуспішне проходження ОСОБА_1 атестації за результатами складання іспиту у формі тестування на загальні здібності та навички». Вказане рішення було підставою для звільнення позивача з посади та з органів прокуратури, однак оскільки, відповідно до положень ст. 184 Кодексу законів про працю, звільнення одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов`язковим працевлаштуванням, наказом виконувача обов`язків прокурора Київської області від 28,09.2020 № 680к позивачу тимчасово визначене робоче місце у відділі міжнародно-правового співробітництва Київської обласної прокуратури. За таких обставин, враховуючи, що на даний момент відсутнє рішення про успішне проходження ОСОБА_1 атестації, на думку відповідача, відсутні законні підстави переведення позивачу на одну із вакантних посад Київської обласної прокуратури. Вважає, що переведення позивача на посаду прокурора відділу міжнародно-правового співробітництва Київської обласної прокуратури або на рівноцінну посаду, як таку, що не пройшла атестацію, на посаді в органах прокуратури, усупереч конституційному принципу рівності громадян надасть їй привілеї перед прокурорами, які успішно пройшли атестацію. Додав, що відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» від 31.05.2012 № 505, встановлення надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи прокурору є правом, а не обов`язком керівника, при скасуванні такої надбавки в даному випадку приймався до уваги стан виконання прокурором своїх службових обов`язків, функціональне навантаження та особистий внесок працівника в загальні результати роботи, стан дотримання службової та трудової дисципліни, інтенсивність та напруженість у роботі та зокрема, те що остання не здійснює повноваження прокурора у Київській обласній прокуратурі. Нарахування та виплата заробітної плати прокурорам органів прокуратури, які не пройшли процес атестації здійснюється на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» (з урахуванням змін, внесених постановами Кабінету Міністрів України № 506 від 06.10,2014, № 763 від 30.09.2015, № 657 від 30.08.2017). Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди зазначив, що факт наявності моральної шкоди потребує доведення у встановленому законом порядку, оскільки така шкода є самостійним видом шкоди і умовою цивільно - правової відповідальності. Водночас для настання відповідальності за таку шкоду вимагається встановлення складу правопорушення, обов`язковими елементами якого є три складові - шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Проте, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження зазначених нею у позові обставин на відшкодування моральної шкоди у розмірі 200 000 грн., натомість у зв`язку із неуспішним проходженням атестації її не звільнено з органів прокуратури та запропоновано пройти добір на вакантні посади державної служби (а.с.82-91).

28.12.2020 року позивач засобами електронного зв`язку надала відповідь на відзив, у якій вказала про те, що незаконність наказу № 680к підтверджується, по-перше, діючими положеннями статті 16 Закону України «Про прокуратуру» № 1697 про безстрокове призначення прокурора на посаду, особливий порядок призначення та звільнення прокурорів, який (порядок) встановлюється виключно Законом № 1697. Оскаржуваним наказом № 680к їй виділено тимчасове робоче місце у Київській обласній прокуратурі (перейменована прокуратура Київської області) без розірвання трудових відносин. Вона продовжує працювати в юридичній особі приватного права, яку лише перейменовано, у якій не відбулись зміни в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання, скорочення чисельності або штату працівників. По-друге, зважаючи на те, що відбулась лише зміна назви юридичної особи з прокуратури Київської області на Київську обласну прокуратуру, у даних правовідносинах вважає, до застосування підлягає Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 № 58, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17.08.93 року за № ПО, відповідно до пункту 2.15 якої визначено, якщо за час роботи працівника назва підприємства змінюється, то про це окремим порядком у графі З трудової книжки робиться запис: «Підприємство таке-то з такого-то числа перейменоване на таке-то», а у графі 4 проставляється підстава перейменування - наказ (розпорядження), його дата і номер. Крім того, згідно відомостей з особистого кабінету Пенсійного фонду України, відрахування з її заробітної плати здійснює Київська обласна прокуратура, а це свідчить, на її думку, про те, що вона вже працює (продовжує працювати у перейменованому органі прокуратури) в Київський обласній прокуратурі. Вважає, що наказом № 680к в односторонньому порядку змінено істотні умови праці, суттєво знижено рівень заробітної плати, який не відповідає положенням статті 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VІІ. Зауважила, що з 25 вересня 2019 року саме Закон України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ (зі змінами внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19 вересня 2019 року №113-ІХ), а не Бюджетний кодекс України (норма якого визнана неконституційною) передбачає оплату праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур. Отже, зменшення розміру заробітної плати та зміна інших істотних умов праці не пов`язане зі змінами в організації виробництва і праці, що суперечить закону. Вважає, що по відношенню до неї керівництвом обласної прокуратури застосовано дискримінаційну норму, передбачену п. З Розділу II «Перехідні та прикінцеві положення» Закону № 113 (а.с.103-112).

20.01.2021 року представник відповідача через відділ діловодства та документообігу суду надав пояснення на адміністративний позов, у яких додав, що фактично усі мотиви, якими позивач обґрунтовує протиправність дій щодо проведення атестації, ґрунтуються на її незгоді із положеннями Закону №113-ІХ та Порядком №221, які, на її думку, порушують в тому числі її права та гарантії, що визначені КЗпП України та Конституцією України. Разом з тим, положення Закону №113-ІХ на даний час є чинними та неконституційними у встановленому законом порядку не визнавались. Так само є чинними і положення Порядку №221. Подаючи заяву про переведення на посаду прокурора в обласній прокуратурі та про намір пройти атестацію позивач цілком і повністю була ознайомлена з умовами та процедурами проведення атестації та погодилась на їх застосування. Вважає, що позивач у спірних правовідносинах знаходилась у стані повної правової визначеності, коли, маючи відповідну освіту та досвід професійної діяльності, не могла не усвідомлювати юридичних наслідків не проходження атестації для переведення в Київську обласну прокуратуру. Зазначив, що враховуючи те, що позивача не призначено на посаду прокурора Київської обласної прокурату через неуспішне проходження атестації, її функціональне навантаження та особистий внесок у загальні роботи обласної прокуратури, а також інтенсивність та напруженість у роботі значно знизились. Зауважив, що чітко визначеним нормою закону юридичним фактом, що зумовлює звільнення на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону України «Про прокуратуру», у даному випадку є не завершення процесу ліквідації чи реорганізації органу прокуратури чи завершення процедури скорочення чисельності прокурорів органу прокуратури, а виключно настання події - рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором. Вказав, що доводи позивача щодо погіршення її стану здоров`я у зв`язку із виданням наказу №680к від 28.09.2020 року не заслуговують на увагу, оскільки надані позивачем виписки з історії хвороби не підтверджують причинно - наслідковий зв`язок із виданням вказаного наказу. Тож причинами погіршення стану здоров`я позивача можуть бути будь - які фактори. (а.с.152-159).

10.03.2021 року позивач засобами електронного зв`язку надала пояснення, у яких, посилаючись на судову практику, просила задовольнити позовні вимоги (а.с.208-213).

Позивач у судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги, просила їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані у справі докази, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходила службу в органах прокуратури з 2008 року на різних посадах, що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_2 (а.с.29-32).

Наказом Прокуратури Київської області від 20.08.2018 №272-к ОСОБА_1 призначено прокурором відділу міжнародного співробітництва прокуратури Київської області (а.с.27).

Не є спірним між учасниками справи ті обставини, що позивачем складено заяву про намір пройти атестацію.

Прокурор відділу міжнародного співробітництва прокуратури Київської області ОСОБА_1 за результатами складання іспиту у формі тестування на загальні здібності та навички набрала 90 балів, що є менше прохідного балу для успішного складання іспиту, тому не допускається до етапу проходження співбесіди. У зв`язку з чим, прокурор відділу міжнародного співробітництва прокуратури Київської області ОСОБА_1 неуспішно пройшла атестацію про що зазначено у рішенні №252 кадрової комісії №2 «Про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки» від 09.04.2020 року (а.с.34).

Листом від 22.09.2020 року №07-298 вих.20 виконувач обов`язків керівника Київської обласної прокуратури Киричук М. повідомив ОСОБА_1 про те, що згідно рішення Комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур від 09.04.2020 року ОСОБА_1 неуспішно пройшла атестацію, а тому відповідно до вимог пп.2 п.19 Прикінцевих і перехідних положень Закону підлягає звільненню на підставі п.9 ч.1 сь.51 Закону України «Про прокуратуру». Однак, зазначено, що на неї поширюються гарантії, передбачені ст.184 КЗпП України, зокрема, щодо недопущення звільнення одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини з інвалідністю з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов`язковим працевлаштуванням. Повідомлено про те, що прокуратурою області систематично оголошуються добори на вакантні посади державної служби на період карантину. Роз`яснено про те, що відповідно до ч.3 ст.184 КЗпП України на період працевлаштування за нею з 11.09.2020 року зберігається середня заробітна плата протягом трьох місяців (а.с.33).

Наказом Київської обласної прокуратури від 28.09.2020 року №680к прокурору відділу міжнародного співробітництва прокуратури Київської області ОСОБА_1 тимчасово визначено робоче місце у відділі міжнародно - правового співробітництва Київської обласної прокуратури. Надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» ОСОБА_1 скасовано з 11.09.2020 року (а.с.28).

З наказом від 28.09.2020 року №680к позивача ознайомлено під підпис - 02.10.2020 року.

22.10.2020 року позивач зверталась до виконувача обов`язків керівника Київської обласної прокуратури Киричука М.Ю. із заявою, у якій просила прийняти рішення про призначення (переведення) її на посаду прокурора відділу міжнародно - правового співробітництва Київської обласної прокуратури чи на іншу рівнозначну (рівноцінну) вакантну посаду прокурора відділу Київської обласної прокуратури та внести відповідний запис у її трудову книжку. Крім того, просила повідомити, на підставі якого нормативно - правового акту їй скасовано надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи (а.с.36-37).

26.10.2020 року позивач зверталась до Київської обласної прокуратури із запитом в порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації» (а.с.38).

05.11.2020 року Київською обласною прокуратурою надано відповідь про те, що згідно ч.5 ст.32 КЗпП України переведення прокурорів відбувається з урахуванням особливостей, визначених законом, що регулює їхній статус. Частиною 5 ст.40 КЗпП України передбачено, що особливості звільнення окремих категорій працівників, в тому числі жінок, які мають дітей віком до 14 років, одиноких матерів, з підстав, передбачених п. ч.1 цієї статті, а також особливості застосування до них положень ч.2 цієї статті, ст.ст.42,42-1, ч.1-3 ст.49-2, ст.74, ч.3 ст.121 цього Кодексу, встановлюється законом, що регулює їхній статус. Зазначено про те, що встановлення надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи є правом керівника прокуратури у межах затвердженого фонду оплати праці (а.с.70-71).

Листом від 30.10.2020 року №27-331 вих.20 позивача повідомлено про те, що за нею зберігається оклад прокурора прокуратури Київської області у розмірі 5730,00 грн. (а.с.72).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Статтями 2, 5-1 Кодексу законів про працю України закріплено право громадян України на працю і гарантії держави в правовому захисті працездатним громадянам від незаконного звільнення.

Пунктом 6 частини першої статті 5-1 Кодексу законів про працю України визначено, що держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Спеціальні норми права, пов`язані з проходженням публічної служби на посадах прокурорів, викладені у Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VІІ (надалі Закон №1697 в редакції, чинній на час винесення оскаржуваного наказу), який визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України.

Згідно зі статтею 4 цього Закону організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини другої статті 9 цього Закону Генеральний прокурор видає накази з питань, що належать до його адміністративних повноважень, у межах своїх повноважень, на основі та на виконання Конституції і законів України. Усі накази Генерального прокурора оприлюднюються державною мовою на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора на наступний робочий день після їх підписання з додержанням вимог режиму таємності. Накази Генерального прокурора, що є нормативно-правовими актами, набирають чинності з дня їх оприлюднення, якщо інше не передбачено самим актом, але не раніше дня оприлюднення.

Статтею 16 Закону України «Про прокуратуру» передбачено гарантії незалежності прокурора.

Незалежність прокурора забезпечується:

1) особливим порядком його призначення на посаду, звільнення з посади, притягнення до дисциплінарної відповідальності;

2) порядком здійснення повноважень, визначеним процесуальним та іншими законами;

3) забороною незаконного впливу, тиску чи втручання у здійснення повноважень прокурора;

4) установленим законом порядком фінансування та організаційного забезпечення діяльності прокуратури;

5) належним матеріальним, соціальним та пенсійним забезпеченням прокурора;

6) функціонуванням органів прокурорського самоврядування;

7) визначеними законом засобами забезпечення особистої безпеки прокурора, членів його сім`ї, майна, а також іншими засобами їх правового захисту.

Здійснюючи функції прокуратури, прокурор є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску, втручання і керується у своїй діяльності лише Конституцією та законами України.

Прокурор призначається на посаду безстроково та може бути звільнений з посади, його повноваження на посаді можуть бути припинені лише з підстав та в порядку, передбачених законом.

19 вересня 2019 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» №113-ІХ (діє з 25 вересня 2019 року, далі Закон №113-IX).

Законом №113-IX були внесені зміни, по-перше: у Кодексі законів про працю України статтю 32 доповнити частиною п`ятою такого змісту: «Переведення прокурорів відбувається з урахуванням особливостей, визначених законом, що регулює їхній статус».

Статтю 40 доповнено частиною п`ятою такого змісту: «Особливості звільнення окремих категорій працівників з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої цієї статті, а також особливості застосування до них положень частини другої цієї статті, статей 42, 42-1, частин першої, другої і третьої статті 49-2, статті 74, частини третьої статті 121 цього Кодексу, встановлюються законом, що регулює їхній статус».

По-друге, було внесено окремі зміни до Закону №1697 «Про прокуратуру».

Зокрема, було змінено в тексті Закону №1697 слова «Генеральна прокуратура України», «регіональні прокуратури», «місцеві прокуратури» на відповідно «Офіс Генерального прокурора», «обласні прокуратури», «окружні прокуратури».

Було виключено абзац 2 частини другої статті 9 Закону №1697. У попередній редакції Закону в цьому абзаці було викладено: «накази Генерального прокурора нормативно-правового змісту підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів».

Абзац п`ятий цієї ж частини цієї ж статті викладено в такій редакції: «Накази Генерального прокурора, що є нормативно-правовими актами, набирають чинності з дня їх оприлюднення, якщо інше не передбачено самим актом, але не раніше дня оприлюднення» тобто, було виключено слова «…і пройшли державну реєстрацію».

Статтю 51 Закону №1697 доповнено частиною п`ятою такого змісту:

«5. На звільнення прокурорів з посади з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої цієї статті, не поширюються положення законодавства щодо пропозиції іншої роботи та переведення на іншу роботу при звільненні у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, щодо строків попередження про звільнення, щодо переважного права на залишення на роботі, щодо переважного права на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, щодо збереження місця роботи на період щорічної відпустки та на період відрядження».

Розділом II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-IX, з-поміж іншого, зупинено до 01 вересня 2021 року дію пункту 7 частини восьмої статті 8 1; пункту 6 частини першої статті 9; пункту 5 частини першої статті 11; пунктів 3 і 4 1 частини першої статті 13; частини другої статті 28; статей 29, 31, 32 - 35, 37, 38; частин четвертої, п`ятої, сьомої, восьмої статті 39; частини третьої статті 45; частин першої - восьмої, абзацу першого частини дев`ятої, частин десятої і одинадцятої статті 46; статті 47; частин першої - третьої, п`ятої - дев`ятої статті 48; частини шостої статті 49; статті 60; пунктів 3 і 5 частини другої статті 67; пункту 1 частини дев`ятої статті 71; статей 73 - 76; частин першої - третьої статті 77; статей 78, 79 Закону України "Про прокуратуру".

Встановлено, що до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури.

За прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.

День початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур визначається рішеннями Генерального прокурора стосовно Офісу Генерального прокурора, усіх обласних прокуратур, усіх окружних прокуратур. Вказані рішення публікуються у газеті «Голос України».

Згідно з пунктами 6 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №113-IX, з дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру".

Прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур (у тому числі ті, які були відряджені до Національної академії прокуратури України для участі в її роботі на постійній основі) мають право в строк, визначений Порядком проходження прокурорами атестації, подати Генеральному прокурору заяву про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах. У заяві також повинно бути зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних, на застосування процедур та умов проведення атестації. Форма та порядок подачі заяви визначаються Порядком проходження прокурорами атестації (пункт 10 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №113-IX).

Пунктом 7 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №113-IX встановлено, що прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.

Судом встановлено, що прокурор відділу міжнародного співробітництва прокуратури Київської області ОСОБА_1 неуспішно пройшла атестацію про що зазначено у рішенні №252 кадрової комісії №2 «Про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки» від 09.04.2020 року (а.с.34).

Листом від 22.09.2020 року №07-298 вих.20 виконувач обов`язків керівника Київської обласної прокуратури Киричук М. повідомив ОСОБА_1 про те, що згідно рішення Комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур від 09.04.2020 року, ОСОБА_1 неуспішно пройшла атестацію, а тому відповідно до вимог пп.2 п.19 Прикінцевих і перехідних положень Закону підлягає звільненню на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону України «Про прокуратуру». Однак, зазначено, що на неї поширюються гарантії, передбачені ст.184 КЗпП України, зокрема, щодо недопущення звільнення одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини з інвалідністю з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов`язковим працевлаштуванням. Повідомлено про те, що прокуратурою області систематично оголошуються добори на вакантні посади державної служби на період карантину. Роз`яснено про те, що відповідно до ч.3 ст.184 КзПП України на період працевлаштування за нею з 11.09.2020 року зберігається середня заробітна плата протягом трьох місяців (а.с.33).

Наказом Київської обласної прокуратури від 28.09.2020 року №680к прокурору відділу міжнародного співробітництва прокуратури Київської області ОСОБА_1 тимчасово визначено робоче місце у відділі міжнародно - правового співробітництва Київської обласної прокуратури. Надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» ОСОБА_1 скасовано з 11.09.2020 року (а.с.28).

Враховуючи вищевикладене, суд погоджується із твердженнями відповідача, що з початку роботи Київської обласної прокуратури, у зв`язку із відсутністю рішення про успішне проходження позивачем атестації, остання не може бути переведеною до штату окружної прокуратури на адміністративну посаду.

Закон №113 визначив умову припинення повноважень прокурорів прокуратур області - початок роботи обласних прокуратур або їх звільнення з посади. Прокурори обласних прокуратур набувають відповідного правового статусу та можуть здійснювати функції прокуратури після 11.09.2020 у разі проходження атестації або призначення у порядку, встановленому Законом України «Про прокуратуру».

Зміна назви роботодавцем позивача не впливає на цей висновок, оскільки закон пов`язує вказані зміни у статусі прокурорів не тільки з назвою прокуратури. Для продовження виконання функцій прокуратури не зважаючи на обставини матеріального та соціального забезпечення особа повинна відповідати вимогам п. 7, 18 розділу ІІ Закону №113 - успішно пройти атестацію.

Водночас, Законом України «Про прокуратуру» та Законом №113-ІХ не врегульовано питання вивільнення працівників, які мають певні пільги, зокрема, одиноких матерів.

Відтак, відповідно до частини шостої статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України у спірних правовідносинах підлягає застосуванню стаття 184 Кодексу законів про працю України, яка забороняє звільнення для жінок, які є одинокими матерями, та передбачає можливість такого звільнення лише у випадку повної ліквідації підприємства та за умови обов`язкового працевлаштування.

Такий висновок узгоджується із висновком Верховного Суду, що міститься в постанові від 04.10.2018 у справі №825/3752/15-а та від 11.10.2019 у справі №821/73/16.

Не є спірним між учасниками справи та обставина, що позивач є одинокою матір`ю, яка має дитину віком до чотирнадцяти років.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведене вище, суд вважає, що наказ виконувача обов`язків керівника Київської обласної прокуратури №680к від 28.09.2020 року в частині визначення тимчасового робочого місяця прокурору відділу міжнародного співробітництва прокуратури Київської області Галанській Я.Г. у відділі міжнародно - правового співробітництва Київської обласної прокуратури та визначення службових обов`язків є таким, що прийнятий у межах, спосіб та порядку, що визначенні чинним законодавством, а тому підстави для його скасування в цій частині, на переконання суду, відсутні.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.81 Закону №1697-VII заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

За ч.2 ст.81 Закону №1697-VII заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за: 1) вислугу років; 2) виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством.

Преміювання прокурорів здійснюється в межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці.

Відповідно до пункту 2 Постанови №505 керівникам органів прокуратури у межах затвердженого фонду оплати праці надано право установлювати надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи: прокурорам та слідчим органів прокуратури, а також іншим працівникам прокуратури, які безпосередньо займаються розробленням проектів нормативно-правових актів, проводять експертизу проектів таких актів (якщо положеннями про підрозділи передбачено виконання такої роботи) - у розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням надбавки за класний чин та вислугу років.

Згідно з пунктом 2.8 Положення про порядок встановлення і виплати надбавок і доплат до посадових окладів працівників органів прокуратури України, затвердженим наказом Генерального прокурора України №85 від 18 червня 2015 року (далі - Положення №85) при визначенні розміру надбавки повинні бути враховані: 1) функціональне навантаження та особистий внесок працівника у загальні результати роботи; 2) термін перебування на займаній посаді; 3) стан дотримання службової та трудової дисципліни; 4) своєчасність і якість виконання завдань та особливих доручень; 5) інтенсивність та напруженість у роботі; 6) рівень ініціативності і творчого підходу до виконання службових обов`язків; 7) складність виконуваної роботи; 8) участь у нормотворчій діяльності.

Надбавка встановлюється та виплачується на підставі наказів керівників прокуратури, зокрема, прокурорів обласного рівня.

Відповідно до пункту 1.4 Положення №85 встановлені надбавки та доплати працівникам виплачуються щомісячно пропорційно відпрацьованому часу.

Отже, надбавка за високі досягнення у праці або виконання особливо важливої роботи охоплюється заробітною платою прокурора, але її встановлення є правом прокурора, для реалізації якого має бути певне об`єктивне підґрунтя. Тобто право отримати таку надбавку не може бути безумовним і пов`язуватися лише з фактом перебування на посаді в органі прокуратури.

Таким чином, при визначені розміру надбавки враховується, що ця виплата передбачає виконання певного обсягу роботи.

Судом встановлено, що наказом Київської обласної прокуратури від 28.09.2020 року №680 к, зокрема, позивачу скасовано надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» з 11.09.2020 року (а.с.28).

Позивач у судовому засіданні надала пояснення про те, що кожного робочого дня вона приходить на роботу, однак функціональних обов`язків як прокурор не здійснює.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що відповідач мав обґрунтовані підстави не виплачувати позивачу надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи, яку їй було встановлено раніше. Тут не йдеться про вчинення нею винних чи протиправних дій, які б дискредитували її як працівника прокуратури. Безперечно, що припинення виплати такої надбавки вплинуло на матеріальне становище позивача, але це не свідчить про протиправність дій відповідача.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.03.2020 по справі №805/3983/17-а.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, відповідно до п.2 Постанови №505 керівникам органів прокуратури у межах затвердженого фонду оплати праці надано право установлювати прокурорам надбавку.

Згідно з ч.3 ст.17 Закону №1697 під час здійснення повноважень, пов`язаних з реалізацією функцій прокуратури, прокурори є незалежними, самостійно приймають рішення про порядок здійснення таких повноважень, керуючись при цьому положеннями закону, а також зобов`язані виконувати лише такі вказівки прокурора вищого рівня, що були надані з дотриманням вимог цієї статті.

Таким чином, керівнику прокуратури надано право самостійно встановлювати надбавки підпорядкованим працівникам, що підтверджує правомірність прийняття спірного наказу в цій частині.

Позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності Київської обласної прокуратури щодо не призначення ОСОБА_1 прокурором відділу Київської обласної прокуратури та зобов`язання призначити на посаду прокурора відділу Київської обласної прокуратури є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки як зазначено судом вище, за вимогами пункту 7 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №113-IX прокурори можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації.

Також суд при вирішенні даної справи виходить з того, що на момент виникнення спірних правовідносин відповідні норми Закону №113-IX неконституційними не визнавалися.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльність Київської обласної прокуратури, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення (заробітної плати) з 11.09.2020 року порядку та розмірах, передбачених ст.81 Закону України «Про прокуратуру», зобов`язання провести перерахунок грошового забезпечення (заробітної плати) з 11.09.2020 року відповідно до ст.81 Закону України «Про прокуратуру», зобов`язання виплачувати грошове забезпечення (заробітну плату) з 11.09.2020 року відповідно до ст.81 Закону України «Про прокуратуру», суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 81 Закону № 1697-VII заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за: 1) вислугу років; 2) виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством. Преміювання прокурорів здійснюється в порядку, затвердженому Генеральним прокурором, за результатами оцінювання якості їх роботи за календарний рік у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці. Розмір щорічної премії прокурора не може становити більше 30 відсотків розміру суми його посадового окладу, отриманої ним за відповідний календарний рік.

Згідно з частиною 3 статті 81 Закону № 1697-VII посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

З 1 січня 2021 року посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, а з 1 січня 2022 року - 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Відповідно до частини 7 статті 81 Закону №1697-VII прокурорам виплачується щомісячна надбавка за вислугу років у розмірах: за наявності стажу роботи понад один рік - 10 відсотків, понад 3 роки - 15 відсотків, понад 5 років - 18 відсотків, понад 10 років - 20 відсотків, понад 15 років - 25 відсотків, понад 20 років - 30 відсотків, понад 25 років - 40 відсотків, понад 30 років - 45 відсотків, понад 35 років - 50 відсотків посадового окладу. Порядок виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам затверджується Кабінетом Міністрів України.

З огляду на викладене, диспозиція ч.3 ст.81 №1697-VII стосується прокурора окружної прокуратури, а відтак, не може поширюватися на позивача, оскільки у матеріалах справи відсутнє рішення про успішне проходження позивачем атестації та у зв`язку з цим ОСОБА_1 не може бути переведеною до штату окружної прокуратури та отримувати з 11.09.2020 року посадовий оклад прокурора окружної прокуратури у розмірі, який встановлено статтею 81 Закону № 1697-VII.

Таким чином, підстави для задоволення позовних вимог в цій частині, на переконання суду, відсутні.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з Київської обласної прокуратури моральної шкоди в розмірі 200000,00 грн., суд вертає увагу на те, що вимога про стягнення моральної та матеріальної шкоди у даному випадку є похідною від основних позовних вимог.

Таким чином, приймаючи до уваги відсутність підстав для задоволення позову в частині оскарження наказу №680к від 28.09.2020 року та в частині визнання протиправною бездіяльність Київської обласної прокуратури, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення (заробітної плати) з 11.09.2020 року порядку та розмірах, передбачених ст.81 Закону України «Про прокуратуру», зобов`язання провести перерахунок грошового забезпечення (заробітної плати) з 11.09.2020 року відповідно до ст.81 Закону України «Про прокуратуру», зобов`язання виплачувати грошове забезпечення (заробітну плату) з 11.09.2020 року відповідно до ст.81 Закону України «Про прокуратруру», позовні вимоги про стягнення із відповідача на користь ОСОБА_3 моральної шкоди також не підлягають задоволенню.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29)

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя . Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з частиною першою статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що позивачем не доведено правомірність пред`явленого позову, а відповідачем доводи позовної заяви були спростовані, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 не підлягають задоволенню.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову у суду відсутні підстави для стягнення судового збору та витрат на правничу допомогу.

Керуючись статтями 2, 5-10, 20, 22, 25, 72-77, 90, 132, 139, 143, 241-246, 250, 251, 255, 295, 297, підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) до Київської обласної прокуратури (, місцезнаходження: м. Київ, б-р Лесі Українки, будинок 27/2) про визнання протиправним та скасування наказу №680к від 28.09.2020 року виконувача обов`язків керівника Київської обласної прокуратури Киричука М.Ю., визнання бездіяльності Київської обласної прокуратури щодо не призначення ОСОБА_1 прокурором відділу Київської обласної прокуратури протиправною та зобов`язання Київську обласну прокуратуру призначити ОСОБА_1 на посаду прокурора відділу Київської обласної прокуратури, визнання протиправної бездіяльності Київської обласної прокуратури, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті прокурору ОСОБА_1 грошового забезпечення (заробітної плати) з 11.09.2020 року в порядку та розмірах, передбачених ст.81 Закону України «Про прокуратуру» та зобов`язання Київську обласну прокуратуру провести перерахунок грошового забезпечення (заробітної плати) прокурора ОСОБА_1 з 11.09.2020 року відповідно до ст.81 Закону України «Про прокуратуру», зобов`язати Київську обласну прокуратуру виплачувати грошове забезпечення прокурора ОСОБА_1 з 11.09.2020 року відповідно до ст.81 Закону України «Про прокуратуру», стягнення моральної шкоди у розмірі 200000,00 грн. - відмовити.

У судовому засіданні 15 березня 2021 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст судового рішення виготовлений та підписаний 25 березня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Н.А. Мозговая