Справа № 400/1651/20
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2021-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2021 р.м. ОдесаСправа № 400/1651/20

Категорія: 111060000 Головуючий в 1 інстанції: Малих О.В.

Місце ухвалення: м. Миколаїв

Дата складання повного тексту: 03.11.2020 р.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

при секретарі Рощіній К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування вимог,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління (далі ГУ) ДПС у Миколаївській області про:

- визнання протиправними та скасування вимог про сплату податкового боргу (недоїмки) № Ф-79730-17 від 20 листопада 2018 року, від 18 лютого 2019 року, від 17 травня 2019 року, від 13 серпня 2019 року, від 07 листопада 2019 року, від 13 лютого 2020 року;

- стягнення з ГУ ДПС у Миколаївській області на користь ОСОБА_1 34 240,07 грн. та судових витрат.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що ним не здійснювалась підприємницька діяльність, жодних податкових боргів він не мав. Крім того, усі надіслані на його адресу вимоги не були ним отримані, оскільки усі листи були надіслані на невідповідну адресу, та повертались до ГУ ДПС у Миколаївській області. Останнє призвело до зростання боргу. Нарахування внесків та формування вимог були виконані з порушенням законодавчо установлених строків та умов.

Також позивач просить суд повернути на його користь суму сплаченої заборгованості, оскільки вона була нарахована на підставі протиправно винесених вимог.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що єдиний внесок підлягає стягненню незалежно від фінансового стану платника. Контролюючий орган надсилає на адресу платника податкову вимогу у разі, якщо на кінець календарного місяця платник має борги зі сплати фінансових санкцій. Інструкція №449 передбачає право контролюючого органу нарахувати єдиний внесок не тільки на підставі поданих платником податків звітів, а й на підставі облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів, що і було зроблено відповідачем.

Позивач перебував на обліку як фізична особа-підприємець до 03 березня 2020 року. Згідно відомостей ІКП на рахунку позивача існують наступні нарахування: за 2017 рік 8 448,00 грн.; за І кв. 2018 року 2 457,18 грн.; за ІІ кв. 2018 року 2 457,18 грн.; за ІІІ кв. 2018 року 2 457,18 грн.; за IV кв. 2018 року 2 457,18 грн.; за 1 кв. 2019 року 2 754,18 грн.; за ІІ кв. 2019 року 2 754,18 грн.; за ІІІ кв. 2019 року 2 754,18 грн.; за IV кв. 2019 року 2 754,18 грн.; за І кв. 2020 року 2 078,12 грн. Разом: 31 371,56 грн. Станом на момент звернення позивача до суду заборгованість зі сплати єдиного внеску погашена.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2020 року позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до ГУ ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ) задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано вимоги про сплату податкового боргу (недоїмки) №Ф-79730-17 від 20 листопада 2018 року, від 18 лютого 2019 року, від 17 травня 2019 року, від 13 серпня 2019 року, від 07 листопада 2019 року, від 13 лютого 2020 року.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати у сумі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 коп.).

В апеляційній скарзі ГУ ДПС у Миколаївській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також у зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги ГУ ДПС у Миколаївській області зазначає, що строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та закрити апеляційне провадження.

Учасники справи в судове засідання апеляційного адміністративного суду не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлені належним чином. Враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, особиста їх участь в судовому засіданні не обов`язкова. Судова колегія, у відповідності до ч.2 ст. 313 КАС України, визнає можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ГУ ДПС у Миколаївській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції:

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 10 липня 2000 року був зареєстрований як фізична особа-підприємець та припинив підприємницьку діяльність 10 липня 2020 року.

Вимогою про сплату боргу (недоїмку) від 20 листопада 2018 року №Ф-79730-17 ГУ ДПС у Миколаївській області виставлено позивачу борг зі сплати єдиного внеску у розмірі 15 819,54 грн.

Вимогою про сплату боргу (недоїмку) від 18 лютого 2019 року №Ф-79730-17 ГУ ДПС у Миколаївській області виставлено позивачу борг зі сплати єдиного внеску у розмірі 18 276,72 грн.

Вимогою про сплату боргу (недоїмку) від 17 травня 2019 року №Ф-79730-17 ГУ ДПС у Миколаївській області виставлено позивачу борг зі сплати єдиного внеску у розмірі 21 030,90 грн.

Вимогою про сплату боргу (недоїмку) від 13 серпня 2019 року №Ф-79730-17 ГУ ДПС у Миколаївській області виставлено позивачу борг зі сплати єдиного внеску у розмірі 23785,08 грн.

Вимогою про сплату боргу (недоїмку) від 07 листопада 2019 року №Ф-79730-17 ГУ ДПС у Миколаївській області виставлено позивачу борг зі сплати єдиного внеску у розмірі 26 539,26 грн.

Вимогою про сплату боргу (недоїмку) від 13 лютого 2020 року №Ф-79730-17 ГУ ДПС у Миколаївській області виставлено позивачу борг зі сплати єдиного внеску у розмірі 29 293,44 грн.

06 березня 2020 року позивачем сплачено на рахунки ГУ ДПС у Миколаївській області 3 117,18 грн. та 4 590,30 грн.; 10 березня 2020 року позивачем сплачено 23 785,08 грн. Отже, позивачем зобов`язання зі сплати єдиного внеску погашено.

При цьому, не погоджуючись з вимогою контролюючого органу, позивач оскаржив її до суду.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушено строк обчислення боргу по сплаті єдиного соціального внеску, який мав бути зроблений в кінці календарного місяця (кварталу) у разі існування недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску. Проте, контролюючим органом вимога про сплату боргу (недоїмки) на адресу позивача не направлялась тривалий час, а заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску за цей час значно зростала. Вказане вище свідчить про порушення податковим органом процедури, яка передує прийняттю вимоги про сплату боргу (недоїмки).

Колегія суддів не погоджується з цими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08 липня 2010 року №2464-VI (далі Закон України №2464-VI).

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 4 Закону України № 2464-VІ платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

За приписами п.1 ч.2 ст. 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до ч.8 ст. 9 Закону України № 2464-VI платники єдиного внеску, зокрема зазначені у п.4 ч.1 ст. 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 7 Закону №2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у п.4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) ч.1 ст. 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (зміни до пункту цієї статті внесені з 01 січня 2017 року) .

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 7 Закону №2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у п.4 ч.1 ст. 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Згідно п.5 ч.1 ст. 1 Закону №2464-VI мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

Єдиний внесок для платників, зазначених у ст. 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної ст. 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску (ч.5 ст. 8 цього Закону).

Отже, Законом №2464-VI передбачений обов`язок фізичної особи-підприємця сплачувати єдиний внесок незалежно від отримання доходу у розмірі не меншому мінімального страхового внеску. Тобто, мінімальний розмір обов`язкового платежу прямо визначений Законом і не залежить від подання чи неподання платником податків відповідної звітності, або здійснення нарахувань контролюючим органом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач був зареєстрований фізичною особою-підприємцем до 03 березня 2020 року.

За визначенням п.1 ч.1 ст. 6 Закону №2464-VI недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно ч.4 ст. 25 Закону України №2464-VI податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Згідно з п.3 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 20 квітня 2015 року №449 (далі Інструкція №449) органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Згідно з п.4 розділу VI Інструкція №449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції(для платника - фізичної особи).

Аналіз наведеного дає підстав для висновку, що передумовою для формування податкової вимоги, є наявність у платника боргу, який обліковується, в тому числі, на підставі результатів проведення органом доходів і зборів документальної перевірки, звітів платника податків про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів.

Колегія суддів звертає увагу, що вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається разом з актом документальної перевірки виключно у випадку, коли виявлені у ході документальної перевірки дані свідчать про донарахування сум єдиного внеску фіскальними органами.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії інтегрованої картки платника, станом на березень 2020 у позивача наявний борг у розмірі 31 371,56 грн., отже, наявність боргу підтверджується відомостями з інформаційної бази органу доходів і зборів.

Колегія суддів зазначає, що дії відповідача щодо прийняття оскаржуваних вимог на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів відповідають положенням Закону України №2464-VI.

Висновок суду першої інстанції, що відповідачем тривалий час не реалізовувалися повноваження по формуванню та направленню вимоги по сплаті боргу, в якості підстави для визнання протиправною оскаржуваної вимоги, колегія суддів вважає помилковим, оскільки відповідно приписів ч.16 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" строк давності щодо нарахування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 і, відповідно, необхідність відмови в їх задоволенні.

Враховуючи, що рішення суду приймається на користь суб`єкта владних повноважень, підстави для розподілу судових витрат, відповідно до ст. 139 КАС України, відсутні.

Враховуючи, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судова колегія, керуючись п.п.3, 4 ч.1 ст. 317 КАС України вважає необхідним, скасовуючи рішення суду першої інстанції, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 308, 310, п.2 ч.1 ст. 315, п.п.3, 4 ч.1 ст. 317, ст.ст. 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2020 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування вимог про сплату податкового боргу (недоїмки) №Ф-79730-17 від 20 листопада 2018 року, від 18 лютого 2019 року, від 17 травня 2019 року, від 13 серпня 2019 року, від 07 листопада 2019 року, від 13 лютого 2020 року та стягнення з Головного управління ДПС у Миколаївській області на користь ОСОБА_1 34 240,07 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 23 березня 2021 року.

Головуючий: Бітов А.І.
Суддя: Суддя: Лук`янчук О.В. Ступакова І.Г.