Справа № 520/18742/2020
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2021-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

24 березня 2021 р. № 520/18742/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Панченко О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , згідно відмітки в паспорті громадянина України серії НОМЕР_1 ІПН не має) до Управління соціального захисту населення Ізюмської міської ради Харківської області (64300, Харківська область, м.Ізюм, вул.Соборна, буд.20, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:

- визнати дії начальника Управління соціального захисту населення Ізюмської міської ради Харківської області Петрової Надії Петрівни незаконними, які порушують право ОСОБА_1 на субсидію;

- зобов`язати начальника Управління соціального захисту населення Ізюмської міської ради Харківської області Петрову Н.П. призначити ОСОБА_1 субсидію з моменту подачі заяви, а саме з січня 2020 року;

- стягнути з Управління соціального захисту населення Ізюмської міської ради Харківської області на користь ОСОБА_1 заподіяну моральну шкоду у розмірі 11000 грн.;

- стягнути з Управління соціального захисту населення Ізюмської міської ради Харківської області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840,80 грн., а також 25 грн. комісійний збір за послуги банку та 500 грн. витрат за технічно-інформаційне забезпечення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в січні 2020 року він звернувся до Управління соціального захисту населення Ізюмської міської ради Харківської області з заявою про призначення субсидії. Працівник управління, перевіривши зміст заяви вказала, що заяву та декларацію заповнено вірно, однак, листом від 22.06.2020 року відповідач повідомив ОСОБА_1 , що його заява вважається не поданою через не зазначенням останнім номеру мобільного телефону. З вказаним не погоджується, оскільки, він є особою з інвалідністю 3 групи та опинився в складних життєвих обставинах. Вважаючи, що вказаними діями порушеного його права та інтереси, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 28.12.2020 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 18.01.2021 року відкрито строщене позовне провадження за правилами ст.257-262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Копія ухвали про відкриття провадження у справі надіслана на адресу відповідача та згідно повідомлення про вручення поштового відправлення отримана представником відповідача 26.01.2021 року.

Відповідач - Управління соціального захисту населення Ізюмської міської ради Харківської області, подав до суду письмовий відзив на позовну заяву, в якій просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що позивач звернувся до управління з заявою про призначення житлової субсидії на придбання твердого пічного побутового палива, разом з тим, в заяві не вказав номер мобільного телефону, чим недотримав форми звернення встановленої Порядком призначення житлових субсидій, затверджених постановою КМУ від 21.10.1995 №848. Відповідач вказав, що неодноразово протягом січня-травня 2020 року роз`яснював ОСОБА_1 встановлені законодавством вимоги для отримання житлової субсидії, однак позивач зазначені недоліки не усунув, у зв`язку з чим заява вважається не поданою. Таким чином, відповідачем дотримано всі норми чинного законодавства України.

У відповідь на відзив позивач вказав, що не погоджується з доводами відповідача, як такі, що не відповідають дійсності, а також підкреслив, що постанова Кабінету Міністрів України підзаконний нормативно-правовий акт, який не має сили закону.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд встановив, що 17.01.2020 року позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Ізюмської міської ради Харківської області з заявою про призначення житлової субсидії на придбання твердого пічного побутового палива у грошовій формі.

З наданої представником відповідача копії заяви вбачається, що в графі "контактний номер телефону" вказано "нет", а в графі "на рахунок банку" вказано "Приват" та не вказано номер рахунку, МФО, код.

Відповідач 12.02.2020 та 04.03.2020 року направляв на адресу ОСОБА_1 повідомлення, в якому просив підійти заявника до управління соціального захисту населення за адресою АДРЕСА_2 для вирішення питання про призначення державної соціальної допомоги призначення житлової субсидії у грошовій формі та мати при собі реквізити банку.

Листом від 19.03.2020 року №02-04/2136 Управління соціального захисту населення Ізюмської міської ради Харківської області повідомило ОСОБА_1 , що в порушення п.46 постанови КМУ від 21.10.1995 №848 (в редакції постанови КМУ від 14.08.2019 року) "Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива" ним в заяві не вказано контактний номер мобільного телефону та реквізити банківської установи. Для вирішення питання призначення житлової субсидії запропоновано в строк до 05.04.2020 року надати необхідну інформацію до управління.

З матеріалів справи встановлено, що позивачем надано реквізити банківської установи та номер рахунку на який варто здійснювати виплату житлової субсидії.

Листом від 07.05.2020 року №02-04/3411 відповідач повідомив заявнику, що у зв`язку з не зазначенням в декларації про доходи і витрати осіб, які звернулись за призначенням житлової субсидії контактного номеру мобільного телефону, заява про призначення субсидії та декларація від 17.01.2020 року вважається не поданою.

Не погоджуючись з діями відповідача, що полягають у відмові в прийнятті заяви про призначення субсидії через відсутність у позивача номеру мобільного телефону, останній звернувся до суду за захистом своїх соціальних прав.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає, що правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначаються Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 5 жовтня 2000 року № 2017-III.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" державні соціальні стандарти і нормативи формуються, встановлюються та затверджуються у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за участю та погодженням з іншими сторонами соціального партнерства, якщо інше не передбачено Конституцією України та законами України.

Згідно ст.9 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" до державних соціальних нормативів належать, в т.ч., соціальна норма житла та соціальні нормативи користування комунальними послугами, з оплати яких держава надає пільги та встановлює субсидії громадянам.

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, унормовані, насамперед, приписами Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Відповідно до Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

З метою спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 №848 затверджено Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, зі змінами та доповненнями, в редакції в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2019 р. №807 (далі - Положення).

Пунктом 3 Положення визначено, що житлова субсидія є безповоротною адресною державною соціальною допомогою мешканцям домогосподарств, що проживають в житлових приміщеннях (будинках) і не можуть самотужки платити за житлово-комунальні послуги, оплачувати витрати на управління багатоквартирним будинком.

Відповідно до пункту 4 Положення, право на отримання житлової субсидії мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України (далі - громадяни), що проживають у житлових приміщеннях (будинках).

Призначення житлових субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення (п. 9 Положення № 848).

Для призначення житлової субсидії громадянин, особа якого посвідчується паспортом або іншим документом, подає структурному підрозділу з питань соціального захисту населення за зареєстрованим місцем проживання (орендарі, внутрішньо переміщені особи - за фактичним місцем проживання):

- заяву про призначення та надання житлової субсидії у грошовій формі за формою, встановленою Мінсоцполітики (далі - заява);

- декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, за формою, встановленою Мінсоцполітики (далі - декларація);

- довідки про доходи - у разі зазначення в декларації доходів, інформація про які відсутня у ДПС Пенсійному фонді України, фондах соціального страхування тощо і відповідно до законодавства не може бути отримана за запитом структурного підрозділу з питань соціального захисту населення у порядку, встановленому цим Положенням. У разі неможливості підтвердити такі доходи довідкою до декларації додається письмове пояснення із зазначенням їх розміру;

- копію договору про реструктуризацію заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг (у разі наявності);

- договір наймання (оренди) житла (у разі наявності) (п. 43 Положення № 848).

Пунктом 44 Положення № 848 передбачено, що заява та декларація можуть бути надіслані структурному підрозділу з питань соціального захисту населення за зареєстрованим місцем проживання заявника (орендарі, внутрішньо переміщені особи - за фактичним місцем проживання) поштою або в електронній формі через офіційний веб-сайт Мінсоцполітики або інтегровані з ним інформаційні системи органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з накладенням кваліфікованого електронного підпису, створеного шляхом додавання до заяви в електронній формі ідентифікаційних даних декларанта, підтверджених у процесі автентифікації з використанням електронної системи ідентифікації, що використовує базу клієнтських даних банків.

Відповідно до п. 46 Положення № 848 заява і декларація вважаються такими, що не подані, у разі, коли: не внесені у повному обсязі відомості про членів домогосподарства (прізвище, ім`я та по батькові, сімейний стан, число, місяць і рік народження, серія (за наявності) та номер паспорта чи іншого документа, що посвідчує особу, реєстраційний номер облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті); не внесені у повному обсязі відомості про членів сім`ї осіб із складу домогосподарства, доходи яких враховуються під час призначення субсидії (прізвище, ім`я та по батькові, сімейний зв`язок з особою із складу домогосподарства, число, місяць і рік народження, серія (за наявності) та номер паспорта чи іншого документа, що посвідчує особу, реєстраційний номер облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті); не зазначені відомості про адресу домогосподарства та номери особових рахунків, а також номер мобільного телефону заявника; відсутня згода на обробку персональних даних про членів домогосподарства та членів сім`ї осіб із складу домогосподарства, доходи яких враховуються під час призначення субсидії, даних про доходи та майно.

Згідно пункту 57, 59 Положення №848, у разі коли документи, передбачені пунктом 43 цього Положення, подано не в повному обсязі, житлова субсидія призначається за умови надходження документів, яких не подано одночасно із заявою, протягом 30 днів з дня подання заяви.

У разі коли протягом 30 календарних днів після отримання повідомлення про необхідність виправлення помилки заявник не вчинив дій щодо її виправлення та/або не подав документи, передбачені пунктом 43 цього Положення, структурний підрозділ з питань соціального захисту населення приймає рішення про відмову у призначенні житлової субсидії, про що інформує заявника в порядку, встановленому пунктом 62 цього Положення. Зазначений строк може бути продовжено за рішенням комісії з причин, визнаних комісією поважними.

Згідно із п.60 Положення №848 структурним підрозділом з питань соціального захисту населення протягом 10 календарних днів з дня подання зазначених документів приймається рішення про: призначення житлової субсидії; непризначення житлової субсидії (у разі, коли за результатами розрахунку житлової субсидії її розмір має нульове або від`ємне значення); відмову в призначенні житлової субсидії; подання документів на розгляд комісії.

У разі прийняття рішення про відмову в призначенні житлової субсидії структурний підрозділ з питань соціального захисту населення повідомляє заявнику про прийняте рішення протягом трьох календарних днів з дня його прийняття. При цьому структурний підрозділ з питань соціального захисту населення інформує заявника про прийняте рішення в паперовому вигляді з врученням відповідного повідомлення під особистий підпис із зазначенням причин відмови і порядку оскарження прийнятого рішення (п.62 Положення №848).

Рішення про призначення, непризначення або відмову в призначенні житлової субсидії приймається комісією протягом 30 календарних днів з дня прийняття структурним підрозділом з питань соціального захисту населення рішення про подання документів щодо призначення житлової субсидії на розгляд комісії (п. 66 Положення №848).

У ході розгляду справи судом встановлено, що позивач звернулась до відповідача із заявою за №89189, що зареєстрована 17.01.2020, про призначення та надання житлової субсидії у грошовій формі та декларацією про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії від 17.01.2020.

Відповідачем, за наслідками розгляду заяви, сформовано повідомлення від 12.02.2020 та від 04.03.2020 року, в яких заявнику було запропоновано підійти до управління для уточнення реквізитів банку.

Також, листом за №02-04/2136 від 19.03.2020 повідомлено позивача, що в заяві про призначення субсидії від 17.01.2020 року не вказано контактний номер мобільного телефону, реквізити банку та вказано про необхідність до 05.04.2020 року надати необхідну інформацію.

З наданих представником відповідача матеріалів встановлено, що позивач надав реквізити банку та номер поточного рахунку, який відкрито і відділенні Регіонального управління/філії Приват Банку та, як зазначає позивач в своїх позовній заяві, в усній розмові з працівником Управління соціального захисту населення Ізюмської міської ради Харківської області підтвердив відсутність у нього номеру мобільного телефону та й взагалі відсутність мобільного телефону.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача про відсутність відомостей про номер мобільного телефону заявника, оскільки, при заповненні заяви від 17.01.2020 року про призначення житлової субсидії, ним зазначалось про відсутність номеру мобільного телефону.

Суд зауважує, що обов`язкова наявність у фізичної особи мобільного номеру телефону законодавчо не визначена, у зв`язку з чим не може бути єдиною підставою для відмови у призначенні житлової субсидії.

Як встановлено судом, відповідач за наслідком розгляду заяви позивача в частині дотримання форми її заповнення вчинив дії щодо повідомлення ОСОБА_1 про те, що його заява про призначення житлової субсидії у грошовій формі вважається не поданою, що за своєю суттю не є рішенням суб`єкта владних повноважень, передбачене Положенням №848.

Враховуючи скрутне матеріальне становище позивача, його похилий вік та статус інваліда ІІІ групи, яке не бралося до уваги відповідачем при розгляді заяви від 17.01.2020 року, суд доходить висновку про необхідність в порядку ст.9 КСА України вийти за межі позовних вимог та з метою ефективного захисту прав позивача, та визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Ізюмської міської ради Харківської області про повернення без розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення житлової субсидії в грошовій формі від 17.01.2020 року.

Завданням адміністративного судочинства, відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом справ.

Тобто, за змістом вказаної правової норми, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

Призначення субсидії відноситься виключно до функцій органів соціального захисту.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зважаючи на встановлені обставини, суд доходить висновку, що з метою повного захисту прав позивача у даних спірних правовідносинах, належним способом захисту позивача є зобов`язання Управління соціального захисту населення Ізюмської міської ради Харківської області розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 житлової субсидії за його заявою від 17.01.2020 року з урахуванням висновків суду.

Щодо позовних вимог про стягнення з Управління соціального захисту населення Ізюмської міської ради Харківської області на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 11000 гривень, суд зазначає.

Відповідно до ст.56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Статтею 1173 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Пунктом 2 даної статті визначено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

У постанові Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду №5 від 25.05.2001 та від 27.02.2009 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації. Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв`язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Вказана правова позиція також викладена в постанові Верховного Суду від 17.03.2020 по справі №815/5826/16 та постанові від 22 грудня 2018 року у справі №826/23650/15.

Суд відмічає, що у тексті позову заявника не викладено жодних конкретних доводів з приводу моральної шкоди.

Тексти інших процесуальних документів заявника також зводяться виключно до власного тлумачення змісту норм матеріального права.

Належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження факту спричинення у спірних правовідносинах моральної шкоди заявником до суду не подано.

Приписами ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини й статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повноту та об`єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини частково підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, адміністративний позов належить задовольнити частково.

Судовий збір підлягає розподілу відповідно до частини 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 25 грн. комісійного збору за послуги банку та 500 грн. витрат на технічно-інформаційне забезпечення, суд зазначає наступне.

Згідно частини 1 та 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

З огляду на викладене витрати щодо сплати комісійного збору та технічно-інформаційного забезпечення не входять до складу судових витрат, не передбачені Кодексом адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 14, 243-246, 258, 262, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Ізюмської міської ради Харківської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Ізюмської міської ради Харківської області про повернення без розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення житлової субсидії в грошовій формі від 17.01.2020 року.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Ізюмської міської ради Харківської області розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 житлової субсидії у грошовій формі за його заявою від 17.01.2020 року з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 , виданий Краснолиманським МВ ГУМВС України в Донецькій області 15.12.2005) судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Ізюмської міської ради Харківської області (64300, Харківська область, м.Ізюм, вул.Соборна, буд.20, ).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Панченко