Справа № 420/1182/21
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2021-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1182/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КВОЛІТІ ТЕСТІНГ ЕНД ІНСПЕКШН» (вул. Балківська, 137-Г, офіс 6/1Н, м. Одеса, 65005) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044) про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду з позовом (а.с. 1-5) звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «КВОЛІТІ ТЕСТІНГ ЕНД ІНСПЕКШН» (далі скорочене найменування ТОВ «КЬЮ ТІ АЙ») до Головного управління ДПС в Одеській області (далі ГУ ДПС), в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДПС про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску №1656 від 01.12.2020 року.

Позивач зазначив, що 18.12.2020 року отримано оскаржуване рішення, за змістом якого Товариством нібито не було перераховано єдиний внесок на суму нарахованої заробітної плати працівникам Товариства за січень 2019 року, що зумовило нарахування штрафу у розмірі 121 260,99 грн та пені у розмірі 2 212,17 грн за період з 21.02.2019 р. по 21.02.2020 р.

Позивач не погодився з рішенням відповідача, вважає його протиправним, таким, що підлягає скасуванню, та стверджує, що ним було своєчасно сплачено єдиний внесок за січень 2019 року.

Позивач вказує, що на момент створення Товариства його місцезнаходження було встановлено за адресою, м. Миколаїв, вул. Адміральська, буд. 40, і взято на облік як платника єдиного внеску у ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області.

09.01.2019 року було змінено місцезнаходження Товариства на наступну адресу: м. Одеса, Малиновський район, вул. Балківська, буд. 137-г, офіс 6/1н. Наразі Товариство перебуває на обліку як платник єдиного внеску у Малиновській ДПІ Північного управління у м. Одесі ГУ ДПС в Одеській області.

За змістом п.10.13 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого Наказом МФУ N1588 від 09.12.2011 року у разі зміни місцезнаходження суб`єкта господарювання - платника податків, сплата визначених законодавством податків і зборів після такої реєстрації здійснюється таким платником податків за місцем попередньої реєстрації до закінчення поточного бюджетного періоду: 1) у такому випадку одночасно із зняттям з обліку юридичної особи за основним місцем обліку здійснюється взяття на облік платника податків за неосновним місцем обліку; 2) до закінчення року платник податків обліковується в контролюючому органі за попереднім місцезнаходженням (неосновне місце обліку) з ознакою того, що він є платником податків до закінчення року, а в контролюючому органі за новим місцезнаходженням (основне місце обліку) - з ознакою того, що він є платником податків з наступного року.

Водночас, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464-VI (далі Закон №2464-VI) платник ЄСВ зобов`язаний подавати звітність та сплачувати до контролюючого органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску.

Крім того, якщо страхувальник у звітному періоді змінює місцезнаходження або місце проживання, що пов`язане зі зміною адміністративно-територіальної одиниці, Звіт за цей звітний період (з першого до останнього календарного числа звітного періоду) подається до органу доходів і зборів, що відповідає новому місцезнаходженню (п. 8 розд. III Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Мінфіну від 14.04.2015 р. № 435).

Керуючись вищевикладеним, 14.01.2019 і 04.02.2019 рр. ТОВ «КЬЮ ТІ АЙ» було перераховано єдиний внесок на суму нарахованої заробітної плати працівникам Товариства за січень 2019 року у повному обсязі до Малиновської ДПІ.

19.02.2019 Товариством подано відповідний Звіт щодо сум нарахованого єдиного внеску за спірний місяць також до Малиновської ДПІ Північного управління у м. Одесі ГУ ДПС в Одеській області.

Згідно з ч. 8 ст. 9 Закону №2464 платники єдиного внеску зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця.

Враховуючи, що перерахування єдиного внеску за січень було здійснено 04.02.2019 року, Товариством своєчасно і в повному обсязі виконані зобов`язання щодо сплати єдиного внеску за спірний період.

Позивач вважає, що податковий орган безпідставно не зарахував сплачені Товариством суми єдиного внеску, визначивши означені платежі як нез`ясовані надходження, а тому винесене рішення є протиправним і підлягає скасуванню. -

Відповідно до п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону №2464-VI податковий орган застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Крім того, на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу

На думку позивача з огляду на ч. 17 ст. 25 Закону №2464-VI, зазначений захід стягнення є по своїй суті адміністративним правопорушенням у розумінні чинного законодавства України, порядок стягнення якого також регулюється нормами КУпАП, а тому для застосування вказаного заходу необхідна наявність такої обов`язкової умови як наявність вини у діях платника єдиного внеску при вчиненні правопорушення. Відсутність такої вини унеможливлює притягнення до відповідальності за правопорушення, що визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

ТОВ «КЬЮ ТІ АЙ» вказує, що ним своєчасно та в повному обсязі здійснено перерахування єдиного внеску за січень 2019 року відповідно до чинного законодавства України. Відтак, дії Товариства не містять ознак протиправної та винної дії чи бездіяльності, а тому вони не можуть слугувати підставою для застосування штрафу і пені.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через два місяці з дня вчинення правопорушення. А тому на момент винесення спірного рішення про застосування фінансових санкцій вже закінчився строк притягнення платника єдиного внеску до відповідальності. Зазначена позиція також збігається із висновками Верховного Суду, які викладені у постанові від 11.12.2018 року у справі № 242/924/17, у постанові від 11.04.2018 року у справі №804/401/17, у постанові від 10.04.2020 №821/844/17.

Позивач також зазначив, що за результатам розгляду скарги ДПС України було прийняте рішення, яким оскаржуване рішення ГУ ДПС Одеської області було залишено без змін, а скаргу Товариства - без задоволення.

За змістом рішення вбачається, що Позивач нібито повинен був подати заяву на перерахування помилково сплачених коштів, відповідно до Порядку зарахування в рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затвердженого Міністерством фінансів України №6 від 16.01.2016 року.

Позивач зауважуєё що вказаний Порядок визначає процедури, що застосовуються саме до надмірно та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску, а Позивачем правильно, своєчасно і в повному обсязі перераховано єдиний внесок за спірний період. Помилка була допущена саме податковим органом, який безпідставно не зарахував сплачені Товариством суми єдиного внеску.

Позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 01.02.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрите провадження по справі, вирішено розгляд справи здійснити правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Представник ГУ ДПС 23.02.2021 року надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову та зазначив, що оскаржуване позивачем рішення прийнято на підставі ч.10 та п.2 ч.11 ст.25 Закону №2464-VI, застосовано штрафні санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску штрафу у розмірі 121260,99 грн. (20% з 01.01.2015року) за період з 21.02.2019 року по 21.02.2020 року та нарахування пені у розмірі 2212,17 грн (0,1 % від суми недоїмки).

Платники єдиного внеску зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця (ч. 8 ст. 9 Закону №2464-VI).

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом №2464 є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Згідно ч. 16 ст. 25 Закону №2464 строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Згідно п.п. 2 п. 5 Порядку зарахування в рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 16.01.2016 №6, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.02.2016 за № 193/28323 (далі - Порядок №6), повернення коштів здійснюється у випадку помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на невідповідний рахунок 3719.

Повернення коштів здійснюється на підставі заяви платника про таке повернення.

У разі подання позивачем заяви на перерахування помилково сплачених коштів, з наступного дня за днем подання заяви платником, органом доходів і зборів не застосовується штрафна санкція та не нараховується пеня за несвоєчасну сплату єдиного внеску.

При цьому, заяву про перерахування помилково сплачених коштів позивачем не подано.

Під час розгляду скарги встановлено, що Позивачем належним чином не виконувались вимоги ст. 9 Закону №2464, а саме єдиний внесок за жовтень - грудень 2019 року на відповідний рахунок сплачено з порушенням законодавчо встановленого строку.

За порушення термінів сплати єдиного внеску ГУ ДПС в Одеській області винесено рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 01.12.2020 року №1656 відповідно до вимог чинного законодавства.

Позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що він не погоджується з доводами відповідача викладеними у відзиві.

За змістом відзиву вбачається, що відповідач робить висновки про правомірність спірного рішення та нібито несвоєчасність сплати Позивачем єдиного внеску за жовтень - грудень 2019 року. Крім того Відповідач окремо звертає увагу на те, що позивачем не вчинялися дії з повернення нібито помилкового платежу.

Приписами ч. 8 ст. 9 Закону №2464-VI визначено, що платники єдиного. Платники єдиного внеску зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця.

Позивач стверджує, що протягом спірних періодів (лютий 2019 року - лютий 2020 року) Товариством заздалегідь і в повному обсязі сплачувалися відповідні внески, а посилання відповідача на нібито несвоєчасність сплати внесків за жовтень - грудень 2020 року не відповідають фактичним обставинам справи Позивач навів таблицю сплати єдиного внеску та надав копії платіжних доручень.

Стосовно посилань Відповідача щодо нібито несвоєчасності сплати ЄСВ за жовтень - грудень 2019 року позивач зазначив, що відповідно до ч. 6 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Товариство вважає, що виникнення спірних штрафних санкцій відбулося з огляду на неврахування відповідачем належно сплачених сум єдиного внеску за січень 2019 року, що призвело до зарахування сплачених в подальшому сум ЄСВ в рахунок виниклої недоїмки.

Вказаний висновок також підтверджується представленою відповідачем роздруківкою інтегрованої картки платника єдиного внеску щодо сплачених Позивачем внесків за 2019-2020 роки, оскільки з її змісту вбачається відсутність нарахованих внесків за січень 2019 року.

Водночас, наявні у матеріалах справи платіжні доручення і звіт про сплату ЄСВ за січень 2019 року підтверджують своєчасність і повноту сплачених внесків за цей період. Зазначені кошти були сплачені Позивачем на актуальні на момент зарахування бюджетні рахунки.

Проте, відповідач безпідставно не зарахував сплачені Товариством суми єдиного внеску, визначивши означені платежі як нез`ясовані надходження, а тому рішення №1656 від 01.12.2020 р. є протиправним, безпідставним і підлягає скасуванню.

Також відповідач необґрунтовано посилається на те, що позивачем не вчинялися дії щодо перерахування помилково сплачених коштів. Товариство наголошує, що суми єдиного внеску за січень 2019 - лютий 2020 рр. зараховувалися з рахунку Товариства на відповідні діючі рахунки 3719 Малиновської ДПІ Північного управління у м. Одесі ГУ ДПС в Одеській області (основне місце обліку з 09.01.2019 р).

А тому у позивача відсутні підстави для подання заяви про перерахування помилково сплачених коштів.

Позивачем заздалегідь і у повному обсязі виконані зобов`язання по сплаті єдиного внеску протягом січня 2019 року - лютого 2020 року. А відтак рішення №1656 від 01.12.2020 р. є протиправним, безпідставним і підлягає скасуванню.

Справа розглянута у письмовому провадженні.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «КВОЛІТІ ТЕСТІНГ ЕНД ІНСПЕКШН» (далі скорочене найменування ТОВ «КЬЮ ТІ АЙ») на момент створення зареєстровано за юридичною адресою м. Миколаїв, вул. Адміральська, буд. 40, запис в ЄДРЮО, ФОП та ГФ 07.06.2018, №0038161. Взято на облік як платника єдиного внеску у ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області.

09.01.2019 року здійснена державна реєстрація змін інформації про юридичну особу, зокрема, змінено місцезнаходження на адресу: АДРЕСА_1 .

Позивач є платником єдиного внеску та як платник єдиного внеску перебуває на обліку у Малиновській ДПІ Північного управління у м. Одесі ГУ ДПС в Одеській області.

18.12.2020 року позивач отримав рішення №1656 від 01.12.2020 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску з додатком розрахунком штрафних санкцій.

Згідно з вказаним рішенням до позивача застосований штраф у розмірі 121260,99грн за період з 21.02.2019 року по 21.02.2020 року та нарахована пеня у розмірі 2212,17 (0,1% суми недоїмки).

Позивач подав скаргу на вказане рішення до ДПС України та отримав рішення №865 від 15.01.2021 року про результати розгляду скарги, згідно з яким скарга залишена без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятим відповідачем рішенням №1656 від 01.12.2020 року позивач звернувся до суду з даним позовом.

Дослідивши надані учасниками справи заяви по суті та докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх часткове задоволення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п. 61.1 ст. 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України №2464-VI.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 2 Закону №2464-VI дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Враховуючи вказані положення Закону суд вважає неспроможним посилання позивача в обґрунтування позовних вимог на норми КУпАП.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 1 зазначеного Закону №2464-VI визначено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) -консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом №2464-VI, нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначає також Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом Міністерства фінансів України №449 від 20.04.2015 року (далі Інструкція №449).

За приписами ч.1 ст. 4 Закону №2464-VI та п.1 розділу ІІ Інструкції №449 визначено, _що платниками єдиного внеску є роботодавці, зокрема підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Платники єдиного внеску зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця (ч. 8 ст. 9 Закону ).

Відповідно до ч. 10 ст. 9 №2464-VI днем сплати єдиного внеску вважається: у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

Згідно ч. 12 ст. 9 Закону №2464-VI єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом №2464-VI є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум (п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону №2464-VI ).

Одночасно на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу. Нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно (ч. 10,13 ст. 25 Закону №2464-VI).

Судом встановлено, що оскаржуваним позивачем рішенням до нього застосований штраф та нарахована пеня за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Дослідженням копії інтегрованої картки платника єдиного внеску ТОВ «КЬЮ ТІ АЙ» (надана до відзиву), а також копій звітів про нарахування єдиного внеску позивача та платіжних доручень про сплату єдиного внеску за період з січня 2019 року по лютий 2020 року, наданих до позову та відповіді на відзив, встановлено, що позивач щомісячно сплачував єдиний внесок.

Нарахування штрафних санкцій та пені за вказаний період у розмірах зазначених в ІКП та розрахунку наданого до оскаржуваного рішення пов`язано з тим, що платіжні доручення по сплаті єдиного внеску спрямовані позивачем на розрахункових рахунок №1552, одержувач ДПІ у Малиновському районі (а.с.20-21).

Згідно зі звітом позивач визначив сплату єдиного внеску за січень 2019 року у розмірі 50387,45грн, та згідно вищевказаних платіжних доручень сплатив за січень єдиний внесок у сумі 51827,44грн, тобто з переплатою на 1439,99грн.

Відповідач не спростовує вказаних обставин.

Між тим, згідно з даними ІКП саме у зв`язку зі сплатою позивачем єдиного внеску на вказаний рахунок, він не відображений в ІКП.

Частиною 6 ст.25 Закону №2464-VI встановлено, що за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Таким чином, не відображення в ІКП сплати єдиного внеску у розмірі 51827,44грн потягло у подальшому зарахування сплачених позивачем сум єдиного внеску за наступні періоди у рахунок сплати єдиного внеску за січень 2019 року, відповідно наявність несвоєчасного та не у повному обсязі сплати єдиного внеску, що стало підставою для застосування штрафу та пені за період з 21.02.2019 року до 21.02.2020 року.

Суд вважає, що таки дії відповідача є необґрунтованими та відповідно прийняте рішення №1656 від 01.12. 2020 року неправомірним та таким, що підлягає скасуванню.

При цьому суд у відповідності до ч.2 ст.242 КАС України враховує правові висновки Верховного Суду з аналогічних спірних правовідносин, зазначених в постановах Верховного Суду від 10.04.2020 року у справі №821/844/17, від 14.08.2018 року у справі №821/1897/17, від 02.12.2015 року №826/6059/13-а, від 25.03.2019 року по справі №823/567/17, які полягають у наступному.

Відповідно до частини 4, 5 ст.45 Бюджетного кодексу України податки і збори та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету (за винятком установ України, які функціонують за кордоном).

Податки і збори та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Податки і збори та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету (за винятком установ України, які функціонують за кордоном).

Податки і збори та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Передбачені в Законі №2464-VI штрафні санкції застосовуються саме у разі несплати (неперерахування) або несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування) єдиного внеску, а не у випадку помилково сплачених сум єдиного внеску на невідповідний рахунок. Здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. Відтак, дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов`язання, не можуть слугувати підставою для застосування штрафів.

Таким чином, оскаржуване позивачем рішення є неправомірним та підлягає скасуванню.

При цьому суд вважає, що решта доводів позивача та відповідача щодо суми та строків сплати єдиного внеску за кожний період з 21.02.2019 року по 21.02.2020 року не спростовує висновків суду та не підлягає розгляду, оскільки підставою для застосування штрафу та пені за період з 21.02.2019 року по 21.02.2020 року було не відображення в ІКП сплати єдиного внеску у розмірі 51827,44грн саме за січень 2019 року (строк сплати до 20.02.2019 року), що потягло у подальшому зарахування сплачених позивачем сум єдиного внеску за наступні періоди у рахунок сплати єдиного внеску за січень 2019 року, відповідно наявність несвоєчасного та не у повному обсязі сплати єдиного внеску. Питання наявності порушень щодо сплати єдиного внеску позивачем за інші періоди при виключенні порушення щодо несплати ним єдиного внеску за січень 2019 року відносяться до дискреційних повноважень відповідача.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, свою позицію не довів та не обґрунтував.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно практики Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи викладене, оцінивши достовірність та достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, відповідно до свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на викладене, на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270,00грн - за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ППУ в Одеській області.

У позові позивач просив стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в орієнтовному розмірі 10тис грн, проте станом на дату розгляду справи не надано будь-яких доказів вказаних витрат у відповідності до вимог ст.134 КАС України, у зв`язку з чим суд вирішує питання лише про розподіл судових витрат щодо сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 2, 3, 6, 7, 8, 9, 12, 14, 73-78, 90, 139, 143, 241-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КВОЛІТІ ТЕСТІНГ ЕНД ІНСПЕКШН» (вул. Балківська, 137-Г, офіс 6/1Н, м. Одеса, 65005, ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, ) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску №1656 від 01.12.2020 року.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КВОЛІТІ ТЕСТІНГ ЕНД ІНСПЕКШН» судові витрати у розмірі 2270,00грн.

Рішення набирає законної сили у порядку ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст. 295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва