Справа № 623/4286/14-а
Суддя: Бєссонова Т. Д.
Дата ухвалення: 2021-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер справи 623/4286/14-а
Номер провадження 6-а/623/10/2021
УХВАЛА

іменем України

25 березня 2021 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

у складі: головуючого судді Бєссонової Т.Д.

за участю: секретаря Ноль С.В.

розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу № 623/4286/14-а за заявою Старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Мельник Тетяни Олександрівни про зміну способу і порядку виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Ізюмської міської ради Харківської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,-

встановив:

18.03.2021 року старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Мельник Тетяна Олександрівна звернулася до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Ізюмської міської ради Харківської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

Розгляд заяви призначено у судовому засіданні на 25.03.2021 року.

В судове засідання сторони не прибули.

Старший державний виконавець Мельник Т. О. надала заяву про розгляд справи без її участі.

ОСОБА_1 та представник Управління праці та соціального захисту населення Ізюмської міської ради Харківської області в судове засідання не з"явилися про розгляд справи повідомлялися належним чином.

Згідно з приписами ч.2 ст. 378 КАС України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Вирішуючи питання про зміну способу і порядку виконання рішення, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 3 статті 33 Закону України "Про виконавче провадження", за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Згідно з частинами 1, 3 статті 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Отже, під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Як встановлено судом, постановою державного виконавця від 12.04.2019 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 623/4286/14-а про зобов`язання Управління праці та соціального захисту населення Ізюмської міської ради Харківської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2014 рік відповідно до статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з розміру встановленого у відповідності до ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням фактично виплачених сум.

Між тим, боржник це рішення виконав не повністю, повідомивши орган виконавчої служби листом № 3695 від 02 травня 2019 року, в якому вказав, що на виконання вищезазначеного судового рішення управлінням соціального захисту населення Ізюмської міської ради здійснено перерахунок щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2014 рік ОСОБА_1 . В частині виплати перерахованої суми рішення не виконане в зв`язку з відсутністю фінансування на виконання судових рішень.

У зв`язку з цим державний виконавець звернувся до суду з даною заявою, прохаючи змінити спосіб і порядок виконання рішення суду. А саме вирішити питання про зміну способу та порядку виконання рішення по справі № 623/4286/14-а від 18.03.2015 року виданого Ізюмським міськрайонним судом Харківської області, шляхом його зміни на стягнення з Управління соціального захисту населення Ізюмської міської ради нарахованої, проте невиплаченої ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2014 рік в сумі 5342,00 гривень.

Аналізуючи норми статті 378 КАС України у системному зв`язку із нормами, які гарантують право на судовий захист і передбачають форми й способи його реалізації, можна дійти висновку, що в контексті спірних правовідносин обставини, якими обґрунтовується необхідність зміни способу і порядку виконання судового рішення, не можуть бути підставами для такої зміни, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не може бути змінений на стадії виконання судового рішення і поза межами судового розгляду позову по суті.

За наведених обставин, суд вважає, що зміна способу виконання рішення суду від 16.01.2015 року у спосіб заявлений державним виконавцем, спричинить зміну рішення суду в даній справі по суті та суперечить вимогам КАС України.

Як видно з поданої заяви про зміну способу та порядку виконання судового рішення, заявник просив вказати конкретну суму для стягнення, тобто фактично просив змінити рішення суду по суті, а не змінити чи встановити спосіб і порядок виконання такого рішення.

Також, суд зважає на те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що в разі зміни способу виконання судового рішення на примусове стягнення рішення суду буде виконане.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що заява про зміну способу і порядку виконання рішення не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 205, 248, 256, 293-295, 378 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ухвалив:

В задоволенні заяви Старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Мельник Тетяна Олександрівна звернулася до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Ізюмської міської ради Харківської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

З текстом ухвали можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Ізюмський міськрайонний суд Харківської області або безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі у 15-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя Ізюмського міськрайонного суду Т.Д. Бєссонова