Справа № 420/3571/21
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2021-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3571/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А. розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не надіслання рекомендованою кореспонденцією позивачу постанови від 01.03.2021 року про відкриття виконавчого провадження №64657676 та зобов`язання відповідача надіслати рекомендованою кореспонденцією позивачу зазначену постанову.

Ухвалою суду від 15.03.2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

19.03.2021 року від представника позивача надійшла заява про відмову від позову та закриття провадження вх.№13948/21.

Вирішуючи заяву позивача, суд враховує наступне.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 2 та ст. 8 КАС України однією із засад адміністративного судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до положень частини 1 ст. 44 КАС України особи, які беруть участь у справі, мають рівні процесуальні права і обов`язки. Пунктом 3 частини 3 ст. 44 КАС України визначено право учасника справи подавати до адміністративного суду заяви та клопотання.

Крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову (ч.1 ст. 47 КАС України).

Частинами 1, 2 статті 189 КАС України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

Як вбачається з матеріалів справи та змісту заяви позивача, постановою відповідача від 17.03.2021 року самостійно скасовано постанову про відкриття провадження, отже відповідач задовольнив позов в повному обсязі після відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.3 ст.189 КАС України про прийняття відмови від позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі. У разі часткової відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі щодо частини позовних вимог.

На підставі вищезазначеного, суд вважає за можливе задовольнити заяву представника позивача та закрити провадження у справі №420/3571/21.

Щодо заяви представника позивача (вх.№13973/21 від 19.03.2021 року) про здійснення розподілу судових витрат зокрема в частині, що стосується сплати судового збору сплаченого ОСОБА_1 , суд вказує на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

При цьому відповідно до ст. 140 КАС України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат. Однак якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.

Судом встановлено, що за подання позову позивачем згідно квитанції №61362 від 10.03.2021 року сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн.

З огляду на те, що з підстав вищенаведеного суд дійшов висновків про необхідність закриття провадження у справі №420/3571/21, а також те що закриття провадження по справі обумовлено усуненням суб`єктом владних повноважень підстав, які слугували причиною для звернення позивача за судовим захистом, суд вважає за можливе стягнути з бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Другого Приморського відділу ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь позивача сплачений нею при зверненні до суду судовий збір.

Щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2)розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 №5076-VI (далі - Закон №5076-VI).

Відповідно до ч. 3 Закону №5076-VI адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Згідно п. 1, 2, 6 ч. 1, 2 Закону №5076-VI видами адвокатської діяльності є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону №5076-VI інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Частиною 3 статті 30 Закону №5076-VI встановлено, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Крім вищезазначеного закону, порядок оплати праці адвоката регулюється Правилами адвокатської етики, затверджених 09.06.2017 року з`їздом адвокатів України.

Так відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики - формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту є гонорар.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання), розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до частин 4 та 5 статті 134 КАС України, законодавцем запроваджено принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката. Так розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Крім того, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1)чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо (частина 3 статті 141).

Таким чином, у Кодексі адміністративного судочинства закладені критерії оцінки як співмірності витрат на оплату послуг адвоката (адекватності ціни за надані адвокатом послуги відносно складності та важливості справи, витраченого на ведення справи часу тощо), так і критерій пов`язаності цих витрат із веденням справи взагалі (пов`язаності конкретних послуг адвоката із веденням саме цієї судової справи, а не іншої справи).

При цьому суд звертає увагу, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі та покладається на сторону, яка подає таке клопотання.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було винесене судове рішення у справі, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Ті самі критерії застосовує і Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України", заява №19336/04, п. 269).

У постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» також роз`яснено, що оцінка тих чи інших витрат сторін як судових здійснюється господарським судом з урахуванням обставин конкретної справи, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Верховним Судом у своїх постановах від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16, від 17.09.2019 року у справі №810/3806/18, від 31.03.2020 року у справі №726/549/19, неодноразово висловлювалась правова позиція, згідно якої на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 24.04.2018 року по справі №814/1258/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами із наданням, зокрема, розрахунків (калькуляції) вартості правової допомоги, а не лише з визначенням загальної вартості наданої допомоги. Такий розрахунок може бути відображений у звіті про виконану роботу, розрахунку чи акті здачі-приймання робіт із конкретизацією кожної вчиненої процесуальної дії.

Суд зазначає, що представником позивача до суду надано Договір №32 від 02.03.2021 року укладений між ОСОБА_1 (далі - Клієнт) та адвокатом Руссу А.П. (далі - Адвокат).

Відповідно до п.1 зазначеного Договору Клієнт доручає, а Адвокат приймає на себе зобов`язання надати Клієнтові професійну правничу допомогу по повному представництву його інтересів в Одеському окружному адміністративному суді та іншу правничу допомогу щодо оскарження бездіяльності Другого Приморського ВДВС у місті Одеса ПМУ МЮ щодо не направлення ОСОБА_1 постанови від 01.03.20.21 року №64657676 про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 4-6 Договору Гонорар (винагорода) адвоката обчислюється за погодинною оплатою. При встановленні розміру гонорару (винагороди) Сторонами враховується складність справи, кваліфікація і досвіт адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар є розумним та враховує витрачений Адвокатом час. Ціна (плата) виконаних робіт та наданих послуг (погодинна ставка) за один час роботи адвоката є 1000 (тисяча) гривень. Адвокат витрачає на обсяг послуг, що передбачений умовами цього Договору, 14 годин свого часу. Загальний розмір гонорару - винагороди (витрат на професійну правничу допомогу) за даним договором є 14000 (чотирнадцять тисяч) гривень. Клієнт зобов`язаний сплатити загальний розмір гонорару (14000 гривень) у повному обсязі після набрання законної сили рішенням суду першої інстанції щодо оскарження вищенаведеної постанови виконавчої служби. Підставами для зміни розміру гонорару, умови повернення тощо застосовуються сторонами ті що передбачені нормами діючого законодавства України.

Після надання адвокатом Клієнту професійної правничої допомоги, що передбачена даним договором, складається акт прийому-передачі виконаних робіт та наданих послуг, який є належним, допустимим та достатнім доказом факту виконання в повному обсязі зазначених робіт Адвокатом та прийняття їх клієнтом.

Після складення акту прийому-передачі виконаних робіт та наданих послуг Адвокатом виставляється Клієнту рахунок з переліком виконаних робіт і наданих послуг та сумою грошей, що належать до сплати за їх виконання.

Також представником позивача надано до суду детальний опис робіт (наданих послуг, виконаних адвокатом Руссу А.П. та здійснення нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги клієнту - ОСОБА_1 в Одеському окружному адміністративному суді щодо оскарження бездіяльності Другого Приморського ВДВС у місті Одеса ПМУ МЮ про не направлення ОСОБА_1 постанови від 01.03.2021 року №64657676 про відкриття виконавчого провадження у межах договору про надання правничої допомоги від 02.03.2021 року №32, Акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 10.03.2021 року та рахунок на оплату за виконані роботи (надані послуги), з яких вбачається, що виконавцем (Адвокатом Руссу А.П. ) надано отримувачу послуг (клієнту ОСОБА_1 ) наступні послуги:

Послуга №1 здійснення побачення з клієнтом і збір доказів, необхідних для підготовки позовної заяви - 6 годин.

В межах наведеної послуги було здійснено наступне.

Проведено побачення з клієнтом в ході якого адвокатом було:

- детально з`ясовано обставини справи, інформацію про докази, як наявні у клієнта так і відомі йому, у тому числі ознайомлення з первісним матеріалом клієнта;

- узгоджено повноваження адвоката по представництву інтересів клієнта;

- укладено з клієнтом договір про надання правничої допомоги.

Безпосередньо досліджено докази в Автоматизованій системі виконавчих проваджень. Сервісі перевірки адміністративних правопорушень в галузі безпеки дорожнього руху зафіксованих в автоматичному режимі, Єдиному реєстрі боржників, Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, сайті Департаменту патрульної поліції України в ході якого встановлено факт неправомірності ненаправлення рекомендованою кореспонденцією спірної постанови Клієнту.

Вивчено та проаналізовано вищенаведені докази на предмет релевантності, належності, допустимості та ступеню ймовірного доказового значення.

Виявлено обставини, що можуть бути виправдальними для клієнта: а саме те, що незаконно клієнту не було направлено рекомендованою кореспонденцією постанову про відкриття виконавчого провадження чим суттєво порушуються права Клієнта тощо.

Проведено друге побачення з клієнтом в ході якого було узгоджено з ним правову позицію по справі.

Усі вищенаведені обставини, документи та докази зазначені в позові на підтвердження обставин, якими обґрунтовано позовні вимоги тощо.

Послуга № 2 - підготовка позову щодо оскарження в суді вищенаведеної постанови державного виконавця - 8 годин.

В межах наведеної послуги було проведено дослідження джерел інформації щодо правил направлення постанов про відкриття виконавчих проваджень боржникам тощо.

Вищенаведене дослідження було проведено за наступними етапами:

- формулювання тем дослідження,

- пошук джерел інформації та літератури,

- опрацювання матеріалів дослідження (аналіз та узагальнення).

Безпосередньо на підставі вищенаведеного дослідження було написано позовну заяву у вищенаведеній справі.

Темами зазначеного дослідження було: "Порядок та правила направлення постанов про відкриття виконавчих проваджень боржникам" тощо.

З метою пошуку джерел та збору інформації за вищенаведеними темами використовувалися бібліотечні ресурси та глобальна інформаційна мережа - інтернет (так звані інтернет дослідження).

Для вищенаведених досліджень в мережі інтернет використовувалися пошукові системи: Google, Bing, Yahoo, Baidu, DuckDuckGo, Naver та Ask Jeeves

Також, використовувалися наступні каталоги законодавства: законодавство України - офіційний вебпортал парламенту України (https://www.rada.gov.ua/); Ліга - Закон (https://ligazakon.net/); Аналітично - правова система ZakonOnline (https://zakononline.com.ua/).

Використовувався Сервіс перевірки адміністративних правопорушень в галузі безпеки дорожнього руху зафіксованих в автоматичному режимі - "https://bdr.mvs.gov.ua/"; Автоматизована система виконавчих проваджень, Сервіс перевірки адміністративних правопорушень в галузі безпеки дорожнього руху зафіксованих в автоматичному режимі, Єдиний реєстр боржників, Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, сайт Департаменту патрульної поліції України.

Для пошуку практики використовувався Єдиний державний реєстр судових рішень.

Було опрацьовано наступний нормативний матеріал; Кодекс України про адміністративні правопорушення; Кодекс адміністративного судочинства України; Закон "Про виконавче провадження", Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі тощо.

Нормами з наведених Законів обґрунтовано доводи та вимоги даного позову.

На підставі результатів вищенаведеного дослідження було безпосередньо складено позов щодо оскарження спірної бездіяльності позивачем.

Підготовлено додатки та примірники позовної заяви й доданих до неї документів відповідно до кількості осіб, що беруть участь у справі тощо.

Здано наведений позов з додатками до суду.

Складено Детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги у даній справі.

Виконані згідно з умовами зазначеного вище Договору та передано Адвокатом Клієнту та прийнято Клієнтом від Адвоката у повному обсязі.

Загальна тривалість часу на виконання вищенаведених робіт - 14 години.

Почасова ставка Адвоката - 1000 гривень.

За виконану роботу Клієнт повинен сплатити Адвокату винагороду у розмірі - 14000 гривень.

Аналізуючи документи щодо наданих послуг адвокатом Руссу А.П. , зокрема детальний опис робіт, акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), рахунок на оплату за виконані роботи (надані послуги) суд зазначає, що відображена у цих доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом позивача роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності та часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт.

Так, написання позову обсягом 1 сторінки (без урахування вступної та прохальної частин), на який адвокатом було потрачено 8 год. 00 хв., що пропорційно сумі у 8 000,00 грн., не є співмірним зі складністю справи, з огляду на те, що доводи позову містять фактично лише посилання на одну статтю (ст.28 Закону України «Про виконавче провадження»), тобто є не зрозумілим, що саме досліджувалось 8 годин адвокатом для зазначення вказаної норми Закону. Водночас суд враховує, що адвокатом подавались до суду позови (в той самий день 10.03.2021 року, в який подано позов по цій справі) сторони та предмет яких є майже аналогічним даній справі.

Суд також враховує, що такий вид правової допомоги як здійснення побачення з клієнтом і збір доказів, необхідних для підготовки позовної заяви на який затрачено 6 год. 00 хв., не відповідає критеріям реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру у розумінні статті 134 Кодексу адміністративного судочинства.

Подібного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 11.03.2021 року №911/2681/19.

Також суд критично ставиться до тверджень стосовно надання адвокатом послуги, а саме збору доказів які увійшли до витраченого часу 8 год. 00 хв., оскільки в матеріалах позову міститься лише один документ (на 1-му аркуші), а саме роздруківка з автоматизованої системи виконавчого провадження, збір якого не вимагає великої кількості часу.

Враховуючи викладене, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, перевіривши відповідність заявленої до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг, суд вважає, що справедливим і співмірним є зменшення розміру витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника позивача та стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку розглядом справи №420/3571/21, у розмірі 1 500,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 44, 47, 204, 240 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача про відмову від позову та закриття провадження задовольнити.

Провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не надіслання рекомендованою кореспонденцією позивачу постанови від 01.03.2021 року про відкриття виконавчого провадження №64657676 та зобов`язання відповідача надіслати рекомендованою кореспонденцією позивачу зазначену постанову - закрити.

Роз`яснити сторонам, що у разі закриття провадження в адміністративній справі повторне звернення до адміністративного суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Заяву представника позивача щодо здійснення розподілу судових витрат задовольнити частково.

Стягнути з Другого Приморського відділу ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (65026, м. Одеса, вул. Пастера, 58; ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений згідно квитанції №61362 від 10.03.2021 року судовий збір в сумі 908 грн. (дев`ятсот вісім гривень).

Стягнути з Другого Приморського відділу ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 1 500,00 грн. (одна тисяча п`ятсот гривень).

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 256 КАС України.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Е.А. Іванов

.