Справа № 380/1714/21
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2021-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/1714/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2021 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Кедик М.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) (далі - відповідач), у якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника відділу примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Онишкевича Романа Івановича від 20.01.2021 про закінчення виконавчого провадження ВП № 64021193, як таку, що прийнята за відсутності законної підстави для прийняття, тобто за відсутності фактичного виконання рішення суду.

Ухвалою судді від 15.02.2021 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою від 01.03.2021 суддя відкрила спрощене провадження в адміністративній справі.

Ухвалою від 01.03.2021 суддя залучила до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) перебувало виконавче провадження № 64021193, з примусового виконання виконавчого листа № 380/5246/20, виданого Львівським окружним адміністративним судом 11.12.2020. 16.01.2021 позивач отримав лист ГУ ДМС у Львівській області про відсутність законодавчих підстав (відмови) в оформленні та наданні дозволу на імміграцію. 26.01.2021 позивач отримав оскаржену постанову, відповідно до якої Головним управлінням ДМС України у Львівській області розглянуто заяву ОСОБА_1 , громадянина Республіки Азербайджан, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , від 26.02.2020 про надання дозволу на імміграцію в Україну та за результатами перевірки поданих документів встановлено відсутність підстав (відмови) в оформленні та наданні дозволу на імміграцію в Україну, про що повідомлено стягувача листом від 15.01.2021, чим фактично виконало рішення суду.

Звертає увагу, що приймаючи постанову про закінчення виконавчого провадження заступник начальника відділу примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіональною управління Міністерства юстиції (м. Львів) Онишкевич P.І. не звернув уваги, що лист відповідача (боржника) про відсутність законодавчих підстав (відмови) в оформленій та наданні дозволу па імміграцію не є рішенням про відмову, ані рішенням про оформленя та надання дозволу на імміграцію.

Відповідач подав відзив на позовну заяву від 05.03.2021 (вх. № 14632), в якому зазначає, що заступником начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Онишкевичем Р. І. керуючись вимогами п. 9 частини першої статті 39, статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки Головним управлінням Державної міграційної служби України у Львівській області розглянуто заяву ОСОБА_1 , громадянина Республіки Азербайджана, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , від 26.02.2020 про надання дозволу на імміграцію в Україну та за результатами перевірки поданих документів встановлено відсутність підстав (відмову) в оформленні та наданні дозволу на імміграцію в Україну, про що повідомлено стягувача листом від 15.01.2021, чим фактично виконано рішення суду. Відповідно до наданих Головним управлінням Державної міграційної служби України у Львівській області копій 15.01.2021 прийнято рішення про відмову у наданні дозволу позивачу на імміграцію в Україну, яке скеровано рекомендованим поштовим відправленням № 104. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи подав пояснення від 18.03.2021 (вх. № 17778) у яких зазначає, що листом від 29.01.2021 № 4601.4.1-764/46.1-21 третя особа скерувала позивачу копію рішення про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну від 15.01.2021 № 4601.4.1-764/46.1-21, що підтверджується списком № 2828 згрупованих рекомендованих поштових відправлень листів.

Позивач подав відповідь на відзив, у якому зазначає, що дійсно після прийняття оскарженої постанови, а саме 03.02.2021 позивач отримав рішення про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну. Зазначає, що на час закінчення виконавчого провадження оскарженою постановою від 20.01.2021 фактичного виконання рішення суду не відбулося, так як лист № 658 16.01.2021 від 15.01.2021 не був рішенням про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та надав їм правову оцінку.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.10.2020 у справі 380/5246/20 позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про зобов`язання вчинити дії задоволено; зобов`язано Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області розглянути заяву ОСОБА_1 , громадянина Республіки Азербайджана, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , від 26.02.2020 про надання дозволу на імміграцію в Україну з прийняттям відповідного рішення з урахуванням висновків викладених у постанові суду.

На виконання рішення 11.12.2020 Львівським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 380/5246/20, про зобов`язання Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області розглянути заяву ОСОБА_1 , громадянина Республіки Азербайджана, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , від 26.02.2020 про надання дозволу на імміграцію в Україну з прийняттям відповідного рішення з урахуванням висновків викладених у постанові суду.

ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про примусове виконання рішення суду.

Постановою заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) від 05.01.2021 відкрито виконавче провадження № 64021193 по примусовому виконанню виконавчого листа № 380/5246/20, виданого Львівським окружним адміністративним судом 11.12.2020.

Листом від 15.01.2021 № 4601.4.1-375/46.1-21 Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області повідомило відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів), що виконавчий лист № 380/5246/20, виданий Львівським окружним адміністративним судом 11.12.2020 виконаний, оскільки розглянуто заяву ОСОБА_1 від 26.02.2020 про надання дозволу на імміграцію в Україну та проінформовано його про відсутність законодавчих підстав (відмови) в оформленні та наданні дозволу, що підтверджується листом від 15.01.2021 № 4601/4/1-371/46.1-21.

Заступником начальника відділу примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Онишкевичем Р.І. 20.01.2021 прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження, на підставі п. 9 ч.1 ст. 39, ст.40 Закону України "Про виконавче провадження".

Позивач вважає постанову відповідача про закінчення виконавчого провадження протиправною, тому звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII.

Згідно ст. 1 Закон України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження").

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини шостої статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Статтею 63 Закону України "Про виконавче провадження" визначено порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

За рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Згідно з п. 9 ч. 1, ч.ч. 2, 3 ст. 39 Закону, виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Таким чином, саме на державного виконавця покладено обов`язок здійснення певних виконавчих дій та прийняття відповідних процесуальних рішень під час здійснення виконавчого провадження.

З матеріалів справи вбачається, що заступником начальника відділу примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 20.01.2021 прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 64021193 у зв`язку з фактичним виконання рішення суду.

У вказаній постанові зазначено, що Головним управлінням Державної міграційної служби України у Львівській області розглянуто заяву ОСОБА_1 від 26.02.2020 про надання дозволу на імміграцію в Україну та за результатами перевірки поданих документів встановлено відсутність підстав (відмову) в оформленні та наданні дозволу на імміграцію в України, про що повідомлено стягувача листом від 15.01.2021.

Позивач наголошує, що час прийняття постанови від 20.01.2021 про закінчення виконавчого провадження ВП № 64021193, фактичного виконання рішення суду не відбулося, оскільки лист від 15.01.2021 № 4601.4.1-375/46.1-21 не був рішенням про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну.

При цьому суд встановив, що Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області прийняло рішення від 15.01.2021 № 4601.4.1-371/46.1-21 про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну видане громадянину Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 .

Листом від 29.01.2021 № 4601.4.1-764/46.1-21 Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області повідомило позивача, що на виконання виконавчого листа № 380/5246/20 виданого Львівським окружним адміністративним судом 11.12.2020 та постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.01.2021 ВП № 64021193 розглянуто заяву від 26.02.2020 про надання дозволу на імміграцію в Україну. За результатами перевірки встановлено відсутність законодавчих підстав (відмови) в оформленні та наданні дозволу на імміграцію в Україну.

Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області скерувало позивачу копію вказаного рішення.

Отже боржником виконавчий лист № 380/5246/20, виданий Львівським окружним адміністративним судом 11.12.2020 виконано, тобто Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області розглянуло заяву ОСОБА_1 , громадянина Республіки Азербайджана, від 26.02.2020 про надання дозволу на імміграцію в Україну та прийняло рішення від 15.01.2021 № 4601.4.1-371/46.1-21 про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну.

Запроваджена Європейським судом з прав людини концепція недопущення надмірного формалізму, на переконання суду підлягає застосуванню не лише суб`єктом владних повноважень при виконанні покладених на нього функцій, але й учасником відповідних публічно-правових відносин.

Зокрема, не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, а у разі встановлення порушень, захист прав повинен бути також не лише формальним, але й реальним.

Позивачем не доведено наявності порушення чи не визнання його прав та інтересів, зокрема тих, що впливали чи нівелювали б його очікуваний результат.

Разом з тим суд звертає увагу, що рішення від 15.01.2021 № 4601.4.1-371/46.1-21 про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну, було прийнято до прийняття оскарженої постанови від 20.01.2021 про закінчення виконавчого провадження ВП № 64021193.

Щодо строку звернення до суду суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Матеріали позовної заяви свідчать, що оскаржена постанова скерована позивачу супровідним листом від 20.01.2021 та отримана ним 26.01.2021.

30.01.2021 (згідно з штампом на поштовому конверті) позивач звернувся до суду з вказаним позовом 30.01.2020.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позивач не пропустив встановлений процесуальним законом строк звернення до суду.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч. 1 ст. 9 КАС України).

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Щодо судового збору, то такий на підставі статті 139 КАС України покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 6-10, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений 24.03.2020.

Суддя Кедик М.В.