Справа № 340/38/21
Суддя: О.А. Черниш
Дата ухвалення: 2021-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2021 року м. Кропивницький Справа № 340/38/21

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Черниш О.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

позивач: товариство з обмеженою відповідальністю "Виробнича фірма "Олтексхім" (28110, Кіровоградська область, Онуфріївський район, селище Павлиш, вул. Сухомлинського, 6, )

відповідач: Дніпровська митниця Держмитслужби (49038, м. Дніпро, вул. Княгині Ольги, 22, )

про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробнича фірма "Олтексхім" (надалі - ТОВ "ВФ "Олтексхім"), через адвоката Міщенко О.В., звернулося до суду з адміністративним позовом до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA110310/2020/000035/1 від 11.12.2020 року.

Позов мотивовано тим, що ТОВ "ВФ "Олтексхім" придбало у SIA "Paulina Fons" (Латвія) товар - ізобутиловий спирт технічний. При митному оформленні цього товару його митну вартість було задекларовано за основним методом ціною договору, яка склала 33612 доларів США. Однак відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA110310/2020/000035/1 від 11.12.2020 року, яким митну вартість товару визначено у розмірі 39107,56 доларів США. Позивач не погоджується з цим рішенням та наполягає на достатності наданої декларантом інформації для визначення митної вартості товару за основним методом. Стверджуючи про безпідставність сумнівів відповідача щодо правильності визначення митної вартості товару, обґрунтованих неподанням достатніх документів на підтвердження митної вартості товару, представник позивача просить суд визнати протиправним та скасувати спірне рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA110310/2020/000035/1 від 11.12.2020 року.

Ухвалою судді від 19.01.2021 року відкрито провадження у справі за цим позовом та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову, мотивованими тим, що 11.12.2020 року за митною декларацією №UA110310/2020/002185 для митного оформлення заявлено товар - спирт ізобутиловий технічний (моноспирт ациклічний, насичений), митну вартість якого визначено декларантом за основним методом. За результатами перевірки доданих до митної декларації документів, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, встановлено, що вони містять розбіжності та не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості. Враховуючи відсутність здійснених операцій між посередниками, в поданих документах відсутні відомості щодо умов розрахунків, вартості комерційної надбавки та способів ціноутворення між посередниками. У зв`язку з чим декларанту повідомлено про необхідність подання документів на підтвердження заявленої митної вартості товару. Оскільки такі документи надано не було, тому митний орган, враховуючи встановлену статтею 57 Митного кодексу України послідовність застосування методів визначення митної вартості, визначив митну вартість за резервним методом. За основу визначення митної вартості було взято відомості з ЕМД №UA110050/2020/006453 від 20.11.2020 року. Доводячи правомірність спірного рішення про коригування митної вартості товарів №UA110310/2020/000035/1 від 11.12.2020 року, представник відповідача просив суд у задоволенні позову відмовити.

Представник позивача подала відповідь на відзив, у якій наполягала на задоволенні позовних вимог. Зазначила, що позивачем подано митному органу документи, які містять достатньо відомостей, що визначають та підтверджують числові значення складових митної вартості товару, з урахуванням визначених сторонами умов поставки. Представник позивача стверджувала, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів №UA110310/2020/000035/1 від 11.12.2020 року всупереч вимогам статті 55 Митного кодексу України містить лише формальні причини коригування митної вартості, тож є незаконним.

Правом подачі заперечення відповідач не скористався.

Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження, суд установив такі обставини та дійшов до таких висновків.

ТОВ "ВФ "Олтексхім" з 10.12.2010 року зареєстроване як юридична особа. (а.с. 12)

Між продавцем SIA "Paulina Fons" (Латвія) та покупцем ТОВ "ВФ "Олтексхім" укладено зовнішньоекономічний контракт №PFO-18-S від 16.10.2018 року, а також додаткову угоду №17 від 22.11.2020 року до нього про поставку товару - ізобутилового спирту технічного. Відповідно до пункту 2.1 додаткової угоди №17 від 22.11.2020 року ціна товару складає 600 доларів США за 1 метричну тону. (а.с. 13 - 18)

Згідно з інвойсом №PF-2020-079 від 30.11.2020 року вартість придбаного позивачем товару - ізобутилового спирту технічного у кількості 56,020 м.т. - склала 33612 доларів США. (а.с. 20)

З метою митного оформлення вказаного товару декларантом ТОВ "Богуслава", який діяв за дорученням ТОВ "ВФ "Олтексхім", 11.12.2020 року подано до Дніпровської митниці Держмитслужби митну декларацію, у графі 31 якої зазначений товар: "Спирт ізобутиловий технічний (моноспирт ациклічний, насичений) - 56,02 тн. ГОСТ 9536-2013. Вищого ґатунку. Зовнішній вигляд - безбарвна речовина. Номер САS: 78-83-1. Рідина. Хімічна формула: С4Н100/(СНЗ) 2СНСН2ОН. Фізико-хімічні показники згідно сертифіката якості виробника: кольоровість на платиново-кобальтовій шкалі: 5; щільність при 20 градусах по Цельсію: 0,802 г/см3; масова частка іобутилового спирту: 99,53%; масова частка кислот в перерахунку на оцтову кислоту: 0,0023%; бромне число, г брому на 100 г спирту: менше 0,0008; масова частка карбонільних сполучень в перерахунку на масляний альдегід: 0,0022%; масова частка нелеткого залишку: 0,0012%; масова частка води: 0,006%. Являє собою органічну сполуку визначеного хімічного складу, ациклічний насичений моноспирт - ізобутиловий спирт (2-метилпропан - 1-ол). Речовини віднесені до прекурсорів списку 2 таблиці IV згідно ПКМ від 06.05.2000 року №700 "Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів" відсутні. Одержується оксосинтезом. Призначений для використання в якості розчинника в лакофарбовій промисловості, для виробництва ефірів та інших продуктів. Без маркування.". У графі 33 декларантом визначено код товару за УКТ ЗЕД . Митна вартість товару визначена за основним методом у розмірі 33612 доларів США (графа 42). Вказана митна декларація була зареєстрована за №UA110310/2020/002185. (а.с. 83)

Одночасно декларантом подано супровідні документи зокрема: зовнішньоекономічний контракт №PFO-18-S від 16.10.2018 року, додаткову угоду №17 від 22.11.2020 року до нього, інвойс №PF-2020-079 від 30.11.2020 року на суму 33612 доларів США, накладну СМГС №30007117 від 30.11.2020 року, копію митної декларації країни відправлення (РФ) №10418010/301120/0350132 від 30.11.2020 року. (а.с. 86 - 92)

За результатами розгляду поданих до митного оформлення документів у митного органу виник сумнів щодо достовірності поданих декларантом відомостей щодо ціни товару, тому ним було направлено повідомлення щодо надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару. У відповідь 11.12.2020 року декларант надіслав до митного органу лист, в якому зазначив, що інших документів щодо визначення митної вартості надати немає можливості. (а.с. 82)

Дніпровська митниця Держмитслужби 11.12.2020 року прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA110310/2020/000035/1, яким митну вартість придбаного позивачем товару визначено за резервним методом на рівні 39107,56 доларів США. (а.с. 79 - 81)

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Перевіряючи правомірність оскаржуваного позивачем рішення, суд дійшов до таких висновків.

Статтею 49 Митного кодексу України (надалі - МК України) визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до статті 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно з частиною 1 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 1, 2, 3 статті 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких митний орган вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

Згідно з частинами 1, 2 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

При цьому відповідно до частини 3 статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частинами 5, 6 статті 53 МК України передбачено, що забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до положень статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно з частинами 1, 2 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, та порядок їх застосування регламентовані главою 9 МК України.

Частинами 1, 2, 3, 4 статті 57 МК України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Згідно з частинами 5, 6, 7 статті 57 МК України у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

Частиною 8 статті 57 МК України передбачено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Частинами 2, 3 статті 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Згідно з частинами 3, 4 статті 64 МК України митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі: 1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України; 2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей; 3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера; 4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу; 5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн; 6) мінімальної митної вартості; 7) довільної чи фіктивної вартості.

У разі якщо ця стаття застосовується митним органом, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.

Відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №598, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 року за №883/21195, у Графі 33 "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовуються митним органом при визначенні митної вартості товарів" зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу ІІІ Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. У графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі. Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Отже чинним законодавством чітко врегульовано, що застосування другорядних методів, до яких віднесено і резервний, здійснюється лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу, та виключно після процедури консультацій між органом доходів і зборів та декларантом, в ході яких декларант обґрунтовує неможливість застосування основного та наступних методів.

Як установлено судом, відповідач за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару не визнав митну вартість, заявлену декларантом за основним методом - за ціною договору (контракту), та прийняв спірне рішення №UA110310/2020/000035/1 від 11.12.2020 року про її коригування, визначивши митну вартість відповідно до статті 64 МК України за другорядним (резервним) методом.

Зі змісту рішення про коригування митної вартості товару №UA110310/2020/000035/1 від 11.12.2020 року вбачається, що підставою для виникнення у митного органу сумнівів у правильності визначення митної вартості, заявленої декларантом, стало те, що за результатами перевірки документів та відомостей, доданих до митної декларації, встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності та не містять усіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості. Поставка оцінюваного товару заявлена до митного оформлення на підставі зовнішньоекономічного контракту №РFО-18-S від 16.10.2018 року, додаткової угоди від №17 22.11.2020 року (інвойсу від 30.11.2020 року № РР-2020-079), укладених між компанією SIA "Paulina Fons" та вітчизняним ТОВ "ВФ "Олтексхім". Разом з тим, в товаросупровідних документах - накладній УМВС від 30.11.2020 року №30007117, копії МД країни відправлення (РФ) від 30.11.2020 року №10418010/301120/0350132 - відправником/експортером виступає компанія ООО "Нефтехимическая транспортная компания", інформація про компанію SIA "Paulina Fons" відсутня. Пунктом 3.2 Розділу 3 "Стоимость товара, условия оплати" доповнення №17 від 22.11.2020 року до контракту №РFО-18-S від 16.10.2018 року передбачено здійснення оплати за товар у розмір 100% банківським переказом протягом 90 календарних днів з моменту відвантаження. Станом на 11.12.2020 року оплата вже могла бути здійснена. Згідно даних заявлених у ЕМД сертифікат якості №1553 від 30.11.2020 року посилається на реквізити контракту від 17.02.2020 року №СХ.28615, що до митного оформлення наданий не був. Посилання на рахунок (інвойс), відповідно до якого поставляється товар, відсутнє. Реквізити документів: №СХ.28615 від 17.02.2020 року, №157 від 11.11.2020 року, №9536-2013 від 01.09.2014 року, №Б/Н від 27.04.2018 року, задекларовані у копії МД країни відправлення від 30.11.2020 року №10418010/301120/0350132, до митного оформлення не надавались. У наданому до митного оформлення інвойсі №301120-163 від 30.11.2020 року зазначений контракт від 17.02.2020 №СХ.28615 та додаток №157 від 11.11.2020 року, які до митного оформлення не надавалися, що унеможливлює визначення ціноутворення при первинному продажу товарів. Враховуючи наявність (кількість не визначена) здійснених операцій між посередниками, в поданих документах відсутні відомості щодо умов розрахунків, вартості комерційної надбавки та способів ціноутворення між посередниками (у разі визначення ціни за формулою, біржовими котируваннями), відповідно не можливо дослідити фактори (зв`язок), що вливають на формування та складові митної вартості задекларованого товару. В рамках проведення консультацій з метою обґрунтування вибору методу визначення митної вартості декларанта було зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларантом 11.12.2020 року направлено лист, в якому зазначено, що інших документів щодо визначення митної вартості надати немає можливості. За даними інформаційних ресурсів митниці рівень заявленої декларантом митної вартості товару - ізобутилового спирту технічного - 600 доларів США/т. - є значно нижчим, порівняно з рівнем всіх митних вартостей на такий товар. В інформаційних ресурсах митниці наявна інформація про митне оформлення товару за кодом згідно УКТЗЕД 0 "Ізобутиловий спирт технічний", країна виробництва та відправлення - Російська Федерація, імпортованого у співставних обсягах (56120 кг), митне оформлення якого здійснено за резервним методом з митною вартістю на рівні 0,6981 доларів США/кг, та випущеного у вільний обіг у наближений час за ЕМД від 20.11.2020 року №UA110050/2020/006453. З урахуванням вищезазначеного митна вартість заявленого декларантом до митного оформлення товару скоригована митницею за резервним методом згідно з положеннями статті 64 МК України, на рівні 0,6981 доларів США/кг, та ґрунтується на раніше визнаній (визначеній) митним органом митній вартості товару, співставного з оцінюваним, з урахуванням опису, обсягів, країни відправлення та походження, характеру угоди, митне оформлення якого здійснено за резервним методом за ЕМД від 20.11.2020 року №UA110050/2020/006453. (а.с. 79 - 81)

Суд зазначає, що в адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення митний орган повинен обґрунтувати та довести законність свого рішення. Таке рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару.

У ході судового розгляду справи відповідач не довів суду наявність застережень, передбачених частинами 1, 2 статті 58 МК України, щодо неможливості визначення митної вартості за основним методом, зокрема непідтвердження позивачем документально відомостей про митну вартість товару, а також не довів, що заявлені позивачем відомості про митну вартість товару є неповними та/або недостовірними.

У відзиві на позов та у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів №UA110310/2020/000035/1 від 11.12.2020 року зазначено, що при коригуванні митної вартості імпортованого позивачем товару використано відомості з ЕМД від 20.11.2020 року №UA110050/2020/006453, за якою здійснювалося митне оформлення ізобутилого спирту технічного на рівні 0,6981 доларів США/кг. Однак, таку митну декларацію відповідачем до суду надано не було.

Відповідач не виконав обов`язку щодо доведення того, що митна вартість, визначена ним за резервним методом, ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митним органом митних вартостях, як це передбачено частиною 2 статті 64 МК України.

Суд дійшов до висновку, що резервний метод визначення митної вартості застосовано без достатніх на те підстав та з порушенням порядку черговості послідовного використання методів, визначених статтями 59-63 МК України.

Наведене не дає підстав вважати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA110310/2020/000035/1 від 11.12.2020 року обґрунтованим та мотивованим у контексті частини 2 статті 55 МК України.

Відтак, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства, суд дійшов висновку про те, що відповідач безпідставно відмовив у визнанні заявленої митної вартості товару, рішення про коригування митної вартості товарів №UA110310/2020/000035/1 від 11.12.2020 року є необґрунтованим та таким, що не відповідає вказаним вище нормам МК України, тобто є протиправним і підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до частини 9 статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Представник позивача у ході розгляду справи подала заяву, в якій просила стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 17000 грн. Відповідач подав відзив на вказану заяву із запереченнями щодо стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу.

Згідно з частинами 1, 3 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 134 КАС України ("Витрати на професійну правничу допомогу") витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу позивача його представник надала суду копії таких документів: договір про надання професійної правової допомоги №14/12-20 від 14.12.2020 року, укладений між адвокатським об`єднанням "БІендЕМ Партнерс", в особі керуючого партнера Міщенко О.В., та ТОВ "ВФ "Олтексхім", звіт до цього договору від 16.02.2021 року, квитанції від 30.12.2020 року та від 16.02.2021 року про перерахування позивачем гонорару у розмірі 17000 грн. на користь АО "БІендЕМ Партнерс". (а.с. 67 - 71, 136 - 138)

У звіті від 16.02.2021 року до договору про надання професійної правової допомоги №14/12-20 від 14.12.2020 року наведений такий опис робіт (наданих послуг) та їх вартість: вивчення та аналіз документів клієнта щодо можливості здійснення захисту прав та інтересів клієнта судом та підготовки позовної заяви (0,5 год.), розробка стратегії та тактики щодо визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA110310/2020/000035/1 від 11.12.2020 року (0,5 год.), підготовка (складання) позовної заяви (3 год.), формування пакету документів як додатків до позовної заяви (1 год.) - 10000 грн.; аналіз відзиву на позов та підготовка відповіді на відзив (3 год.) - 6000 грн.; підготовка письмових пояснень клієнта у справі (0,5 год.) - 1000 грн. (а.с. 136 - 137)

Відповідач, доводячи неспівмірність цих витрат зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), вказував, що позовна заява ТОВ "ВФ "Олтексхім" є подібною до позовів, заявлених ним в аналогічних справах №340/4569/20, №340/1626/20, №340/3751/20, №349/4998/20, №340/36/21.

Враховуючи клопотання відповідача, з огляду на складність та обсяг наданих адвокатом послуг щодо підготовки позовної заяви, відповіді на відзив та письмових пояснень, суд зменшує розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача, до 5000 гривень.

Також за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати позивача на сплату судового збору у сумі 2102 грн. (а.с. 1)

Керуючись статтями 9, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 295, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича фірма "Олтексхім" задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA110310/2020/000035/1 від 11.12.2020 року.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича фірма "Олтексхім" судові витрати на сплату судового збору в сумі 2102 гривень та судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби.

Копію рішення суду надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду О.А. Черниш