Справа № 640/24165/20
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2021-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2021 року м. Київ № 640/24165/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К., при секретарі судового засідання Мині І.І., за участі представника позивача Повара О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу:

За позовом Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України"
до Державної авіаційної служби України
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України", в якому позивач просить суд :

«Визнати протиправними та нечинними пункт 2.4 розділу II, абзаци третій-шостий пункту 3.1 та пункти 3.2-3.4 розділу III Авіаційних правил України «Порядок надання і анулювання прав на експлуатацію повітряних ліній», затверджених наказом Державної авіаційної служби України від 24.10.2014 № 686, з наступними змінами та доповненнями»

Позовні вимоги мотивовано тим, що встановлена вищезазначеними нормами можливість анулювання прав на експлуатацію повітряних ліній є видом відповідальності, якій, згідно з приписами Господарського кодексу України, має бути визначений виключно у зазначеному кодексі.

Відповідачем позовні вимоги заперечуються з огляду на те, що право на встановлення підстав та порядку анулювання прав на експлуатацію повітряних ліній, відповідачу надано нормами Повітряного кодексу України.

Розглянувши подані представниками сторін документи, заслухавши усні пояснення їх представників, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач - приватне акціонерне товариство "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" здійснює діяльність з повітряних перевезень, та має, зокрема, дозволи на експлуатацію повітряних ліній, видані відповідачем.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Повітряного кодексу України, одним із напрямів державного регулювання діяльності у галузі цивільної авіації реалізується, в тому числі, шляхом ліцензування господарської діяльності з надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів повітряним транспортом та надання прав на експлуатацію повітряних ліній і призначень авіаперевізникам.

Згідно з пунктом 77 частини 1 статті 1 Повітряного кодексу України, повітряна лінія - маршрут польотів між погодженими пунктами для здійснення повітряних перевезень.

Частиною 1 статті 92 Повітряного кодексу України передбачено, що авіаційний перевізник, який виконує перевезення пасажирів та/або вантажу за плату та/або за наймом, повинен мати ліцензію на провадження діяльності з перевезення пасажирів та/або вантажу повітряним транспортом, яка видається уповноваженим органом з питань цивільної авіації згідно із законодавством України.

Відповідно до частини 3 статті 92 Повітряного кодексу України, наявність ліцензії не означає, що авіаційний перевізник має право доступу до певних повітряних ліній або ринків. З метою набуття права доступу до певних повітряних ліній або ринків авіаперевізник повинен отримати від уповноваженого органу з питань цивільної авіації відповідний документ направо експлуатації певної повітряної лінії.

Згідно з частинами 1, 2, 4 статті 94 Повітряного кодексу України, авіаперевізник зобов`язаний надавати послуги з повітряних перевезень в обсягах і на умовах, передбачених сертифікатом експлуатанта, ліцензією та надання йому правами на експлуатацію повітряних суден. Для виконання польотів з перевезення пасажирів, багажу та/або вантажу, пошти за плату та/або за наймом авіаперевізник повинен мати відповідне право на експлуатацію певної повітряної лінії.

Порядок надання і анулювання прав на експлуатацію повітряних ліній та порядок затвердження розкладу руху авіаперевізників встановлюється авіаційними правилами України.

Тобто, з метою здійснення діяльності у сфері надання послуг з перевезення пасажирів або вантажів у конкретному напрямку авіаперевізнику в обов`язковому порядку необхідно отримати в уповноваженого органу з питань цивільної авіації відповідне право на експлуатацію повітряних ліній.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну авіаційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.2014 № 520, Державна авіаційна служба України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури, який реалізує державну політику у сфері цивільної авіації та використання повітряного простору України та є уповноваженим органом з питань цивільної авіації.

Наказом Державіаслужби від 24.10.2014 № 686, з наступними змінами та доповненнями, затверджено Авіаційні правила України «Порядок надання і анулювання прав на експлуатацію повітряних ліній» (далі - Правила № 686).

Пунктом 2.4 розділу II, абзацами третім-шостим пункту 3.1, пунктами 3.2-3.4 розділу III Правил № 686 визначено умови та порядок прийняття Державіаслужбою рішень про анулювання/обмеження прав авіаперевізника на експлуатацію повітряних ліній.

Наказом Державної авіаційної служби України 24.10.2014 року №686 затверджено Авіаційні правила України «Порядок надання і анулювання прав на експлуатацію повітряних ліній» (далі за текстом - Правила).

Згідно з пунктом 1.4. Правил, питання щодо надання, анулювання, відмови у наданні, обмеження обсягу прав на експлуатацію повітряних ліній та внесення змін до документів про права на експлуатацію повітряних ліній розглядаються комісією з розгляду питань щодо прав на експлуатацію повітряних ліній (далі - Комісія), яка утворюється наказом Державіаслужби.

Згідно з пунктом 1.6. Правил, до повноважень Комісії належить розгляд питань щодо надання, відмови у наданні, обмеження обсягу, анулювання прав на експлуатацію повітряних ліній, внесення змін до документа про право на експлуатацію повітряної лінії.

Відповідно до пункту 1.13. Правил за результатами своєї роботи Комісія приймає вмотивоване рішення, в якому може рекомендувати Голові Державіаслужби: надати право на експлуатацію повітряної лінії; відмовити в наданні права на експлуатацію повітряної лінії; обмежити обсяг прав на експлуатацію повітряної лінії; внести зміни до документа про право на експлуатацію повітряної лінії; анулювати право на експлуатацію повітряної лінії; залишити заяву без розгляду.

Отже, отримуючи документ на Право, авіаперевізник зобов`язується експлуатувати відповідну повітряну лінію із частотою, зазначеною в документі. Невиконання авіаперевізником зазначеного обов`язку призводить до анулювання Права.

Відповідно до пункту 3.1. Правил право на експлуатацію повітряної лінії анулюється у разі:

- подання авіаперевізником заяви про анулювання права на експлуатацію повітряної лінії, яка складається в довільній формі;

- порушення авіаперевізником умов, на підставі яких йому надано право на експлуатацію повітряної лінії, та/або недотримання визначених у документі про право на експлуатацію повітряної лінії обмежень та обов`язків;

- нездійснення авіаперевізником експлуатації повітряної лінії, щодо якої надано право, протягом 12 місяців або припинення експлуатації такої повітряної лінії на 12 місяців;

- припинення дії чи анулювання сертифіката експлуатанта або анулювання ліцензії (для іноземного авіаперевізника - відповідної ліцензії та сертифіката або аналогічного документа, виданого авіаційним органом влади іншої держави чи компетентною організацією, якщо це передбачено міжнародним договором України та відповідними міжнародно-правовими актами);

- якщо права на експлуатацію повітряної лінії були надані на підставі поданих авіаперевізником документів, які містять недостовірні дані.

Згідно пункту 3.2. Правил, після того, як Державіаслужбі стало відомо про виникнення передбачених абзацами третім - шостим пункту 3.1 цього розділу підстав анулювання права авіаперевізника на експлуатацію повітряної лінії, йому направляється повідомлення із зазначенням обставин, які стали відомі Державіаслужбі, та пропозицією надати відповідні пояснення та підтвердні документи до них.

Авіаперевізник може надати до Державіаслужби відповідні пояснення та підтвердні документи до них протягом 30 календарних днів з дати отримання повідомлення.

Питання щодо анулювання прав авіаперевізника на експлуатацію повітряних ліній розглядається на найближчому засіданні Комісії після спливу строку, передбаченого для надання авіаперевізником до Державіаслужби пояснень та підтвердних документів до них.

Відповідно до п. 3.4. Правил, авіаперевізник зобов`язаний повернути документ, який надає право на експлуатацію повітряної лінії, до Державіаслужби протягом 5 робочих днів з дня отримання відповідного рішення.

Тобто, з наведених положень законодавства вбачається, що нездійснення авіаперевізником експлуатації повітряної лінії, щодо якої надано право, протягом 12 місяців або припинення експлуатації такої повітряної лінії на 12 місяців є підставою для анулювання прав на експлуатацію повітряної лінії. Водночас, враховуючи положення пункту 3.2. Правил авіаперевізнику гарантується можливість надання пояснень та документів, які підтверджують обставини, які обумовили не здійснення експлуатації повітряної лінії протягом 12 місяців.

Відповідно до статті 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Згідно зі статтею 217 ГК України, господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки.

Крім зазначених у частині другій цієї статті господарських санкцій, до суб`єктів господарювання за порушення ними правил здійснення господарської діяльності застосовуються адміністративно-господарські санкції.

Господарські санкції застосовуються у встановленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин, а адміністративно-господарські санкції - уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Статтею 218 ГК України визначено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Суд погоджується з посиланнями позивача на те, що анулювання права на експлуатацію повітряної лінії є відповідно до статей 216, 217 Господарського кодексу України адміністративно-господарською санкцією, що є видом господарської санкції.

Відповідно до приписів частини 1 статті 238 Господарського кодексу України, за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Частиною другою статті 238 ГК України встановлено, що види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами.

При цьому, відповідно до частини п`ятої статті 11 Повітряного кодексу України, авіаційні правила України встановлюють, зокрема, види, форми сертифікатів та інших документів, що видаються уповноваженим органом з питань цивільної авіації, детальний порядок та умови отримання, анулювання, припинення дії та відмови, у тому числі щодо видачі зазначених документів.

Отже, умови анулювання виданих відповідачем документів мають встановлюватися відповідачем, що передбачено статтею 11 Повітряного Кодексу України, яка набула чинності, відповідно до Розділу XIX зазначеного кодексу через 90 днів з дня його опублікування тобто 18.09.2011р.

При цьому, стаття 238 Господарського кодексу України, як і решта даного кодексу, набула чинності з 1 січня 2004 року, як це зазначено у його розділі ІХ.

Суд щодо цього зауважує наступне.

Згідно з ст. 75 Конституції України, Верховна Рада України є єдиним органом законодавчої влади в Україні.

Конституція України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмету правового регулювання. Немає також закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

З огляду на викладене, суд не погоджується з посиланнями відповідача на те, що норми Повітряного кодексу є спеціальними нормами по відношенню до норм Господарського кодексу України.

Водночас, Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення від 3 жовтня 1997 року № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив: "Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше".

З огляду на викладене, суд доходить висновків, що в даному випадку, застосуванню підлягають норми Повітряного кодексу України, які були прийняті пізніше, у зв`язку з чим, керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Повний текст рішення складено 23.03.2021.

Суддя С.К. Каракашьян