Справа № 620/338/21
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2021-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2021 року м. Чернігів Справа № 620/338/21

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Бородавкіної С.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом громадянина Індії ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області, Новозаводського районного відділу у м. Чернігові Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

Громадянин Індії ОСОБА_1 22.01.2021 через уповноваженого представника звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області (далі - УДМСУ в Чернігівській області, відповідач 1), Новозаводського районного відділу у м. Чернігові Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області (далі - Відділ, відповідач 2), в якому просить:

- визнати протиправним (незаконним) та скасувати рішення УДМС України в Чернігівській області №6244 про відмову йому у наданні дозволу на імміграцію в Україну від 05.01.2021;

- визнати протиправним (незаконним) та скасувати рішення №1 про скорочення строку тимчасового перебування іноземця або особи без громадянства на території України від 15.01.2021, яке прийнято Відділом;

- зобов`язати УДМС України в Чернігівській області прийняти рішення про видачу йому дозволу на імміграцію в Україну.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що для отримання дозволу на імміграцію в Україну ним до УДМСУ в Чернігівській області були подані всі необхідні, достовірні документи, визначені статтею 9 Закону України «Про імміграцію», тому відмова у наданні такого дозволу є протиправною.

Ухвалою судді від 26.01.2021 відмовлено представнику позивача у розгляді справи з викликом сторін, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також установлено відповідачу 15-денний строк для надання відзиву на позов.

Ухвалою суду від 15.02.2020 представнику відповідача 1 відмовлено у задоволенні клопотання про розгляд справи з викликом сторін у судове засідання.

Представник відповідача 1 у встановлений ухвалою суду строк надав відзив на позов, у якому просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог та зазначив, що під час звернення до УДМСУ в Чернігівській області із заявою про надання дозволу на імміграцію ОСОБА_1 свідомо вказав неправдиві відомості, а саме щодо місця свого проживання, що стало підставою для відмови у наданні такого дозволу.

Представником позивача подано відповідь на відзив, у якій він підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача подав заперечення на відповідь на відзив, у яких свою правову позицію підтримав та просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог має бути відмовлено з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) є громадянином Республіки Індії, що підтверджується національним паспортом та довідками (а.с. 43-54). Відповідно до відмітки у паспорті позивача, він прибув на територію України 25.01.2020 та його строк перебування в Україні продовжено до 30.05.2021 (а.с. 12).

24.06.2020 позивач звернувся до УДМСУ в Чернігівській області із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну відповідно до пункту 1 частини третьої статті 4 Закону України «Про імміграцію», оскільки його дружина - ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) проживає на території України по посвідці на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 24.12.2013, з якою він перебуває у шлюбі з 29.01.2020 (а.с. 40-42, 59-71, 91). До заяви ОСОБА_1 було додано, у тому числі, договір найму житлового приміщення від 24.06.2020, укладений із гр. ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 57).

Крім того, 11.12.2020 ОСОБА_1 звернувся до Відділу із заявою про продовження строку перебування на території України до 30.05.2021, у зв`язку з поданням заяви на отримання дозволу на імміграцію (а.с. 92).

За наслідками розгляду поданих позивачем документів та проведеної уповноваженими органами перевірки відповідачем було встановлено, що за вказаною у заяві про надання дозволу на імміграцію в Україну адресою, а саме: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 фактично ніколи не проживав. Так, в ході огляду квартири, яка знаходиться на першому поверсі, співробітниками УСР в Чернігівській області було встановлено, що за зовнішніми ознаками в ній ніхто не проживає та всередині здійснюються ремонтні роботи (а.с. 87).

Враховуючи наведене, 05.01.2021 спеціалістом УДМСУ в Чернігівській області складено висновок про відмову у наданні позивачу дозволу на імміграцію в Україну на підставі пункту 4 частини першої статті 10 Закону України «Про імміграцію» (а.с. 97-99).

01.05.2021 відповідачем прийнято рішення №6244 про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на імміграцію в Україну, направлене позивачу листом від 06.01.2021 за №7401.5-102/74.2-21 (а.с. 100, 101).

Крім того, на виконання вимог статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», 15.01.2021 Відділом прийнято рішення №1 про скорочення ОСОБА_1 строку тимчасового перебування на території України та зобов`язання його у термін до 23.01.2021 покинути територію України. Про прийняте рішення позивачу повідомлено у присутності перекладача 19.01.2021, що підтверджується відповідними документами (а.с. 102-103)

Вважаючи вказані рішення відповідачів протиправними, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.

Відповідно до статті 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства, процедуру провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію іноземцям та особам без громадянства, які іммігрують в Україну, урегульовано Законом України від 07.06.2001 №2491-ІІІ «Про імміграцію» (далі - Закон №2491-ІІІ) та Порядком провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.12.2002 №1983 (далі - Порядок №1983).

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства можуть відповідно до Закону України «Про імміграцію» іммігрувати в Україну на постійне проживання.

Частиною п`ятнадцятою статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлено, що іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз`єднання сім`ї з особами, зазначеними у частинах другій - тринадцятій цієї статті, та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України, на період, зазначений в частинах другій - дванадцятій цієї статті.

Згідно із статтею 1 Закону №2491-ІІІ іммігрант - іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 9 Закону №2491-ІІІ заяви про надання дозволу на імміграцію подаються особами, які перебувають в Україні на законних підставах, - до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Для надання дозволу на імміграцію до заяви додаються такі документи: три фотокартки; копія документа, що посвідчує особу; документ про місце проживання особи; відомості про склад сім`ї, копія свідоцтва про шлюб (якщо особа, яка подає заяву, перебуває в шлюбі); документ про те, що особа не є хворою на хронічний алкоголізм, токсикоманію, наркоманію або інфекційні захворювання, перелік яких визначено центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я (частина п`ята статті 9 Закону №2491-ІІІ).

Аналогічні вимоги містяться в пункті 11 Порядку №1983.

Підстави для відмови у наданні дозволу на імміграцію визначені у статті 10 Закону №2491-ІІІ, відповідно до змісту якої дозвіл на імміграцію не надається:

1) особам, засудженим до позбавлення волі на строк більше одного року за вчинення діяння, що відповідно до законів України визнається злочином, якщо судимість не погашена і не знята у встановленому законом порядку;

2) особам, які вчинили злочин проти миру, воєнний злочин або злочин проти людяності та людства, як їх визначено в міжнародному праві, або розшукуються у зв`язку із вчиненням діяння, що відповідно до законів України визнається тяжким злочином, або їм повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, досудове розслідування якого не закінчено;

3) особам, хворим на хронічний алкоголізм, токсикоманію, наркоманію або інфекційні захворювання, перелік яких визначено центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я;

4) особам, які в заявах про надання дозволу на імміграцію зазначили свідомо неправдиві відомості чи подали підроблені документи;

5) особам, яким на підставі закону заборонено в`їзд на територію України;

6) в інших випадках, передбачених законами України.

У свою чергу, пунктом 10 Порядку №1983 встановлено, що заяви про надання дозволу на імміграцію подаються до територіальних підрозділів за місцем проживання - особами, які тимчасово перебувають в Україні на законних підставах.

Пунктом 12 Порядку №1983 передбачено, що територіальні підрозділи за місцем проживання, до яких подано заяви про надання дозволу на імміграцію: формують справи, перевіряють підстави, законність перебування в Україні іммігрантів, справжність поданих документів та відповідність, їх оформлення вимогам законодавства, у разі потреби погоджують це питання з органами місцевого самоврядування, у межах своєї компетенції з`ясовують питання щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію; надсилають у місячний термін разом з матеріалами справи інформацію про результати їх розгляду територіальним органам або підрозділам (відповідно до категорії іммігрантів). Справи, прийняття рішення за якими належить до компетенції ДМС чи територіальних органів, надсилаються територіальним органам, в інших випадках - територіальним підрозділам.

Територіальні органи і підрозділи після отримання документів від зазначених у пунктах 12 і 13 цього Порядку органів перевіряють у місячний термін правильність їх оформлення, з`ясовують у межах своєї компетенції питання щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію, передбачених статтею 10 Закону України "Про імміграцію", надсилають відповідні запити до МВС, органів Національної поліції, регіональних органів СБУ, Робочого апарату Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужби.

МВС, органи Національної поліції, регіональні органи СБУ, Робочий апарат Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужба проводять відповідно до компетенції у місячний строк після надходження таких запитів перевірку з метою виявлення осіб, яким дозвіл на імміграцію не надається. Про результати перевірки інформується орган, який надіслав запит (пункт14 Порядку №1983).

Аналіз викладених чинних норм законодавства свідчить про те, що особа, яка на законних підставах перебуває на території України, має право звернутись до територіального підрозділу ДМС України із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну. У свою чергу, територіальні органи ДМС України зобов`язані здійснити перевірку наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію. Перелік підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію в Україну не є вичерпним.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.06.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на імміграцію до України на підставі пункту 1 частини третьої статті 4 Закону України «Про імміграцію», оскільки його дружина - ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) проживає на території України по посвідці на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 24.12.2013 (адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ).

Відповідно до вимог Порядку №1983, до вказаної заяви ОСОБА_1 було додано необхідні документи, в тому числі документи про реєстрацію місця проживання в Україні за адресою АДРЕСА_1 (договір найму житлового приміщення від 24.06.2020) (а.с. 57).

Разом з тим, УДМСУ в Чернігівській області здійснено запит до органів Національної поліції для перевірки підстав про відмову у надані дозволу на імміграцію (а.с. 84-86).

На виконання зазначеного запиту уповноваженими особами Управління стратегічних розслідувань в Чернігівській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України проведено перевірку можливого місця реєстрації позивача та встановлено, що останній за адресою АДРЕСА_1 ніколи не мешкав. Зокрема, в інформації Управління стратегічних розслідувань в Чернігівській області від 30.07.2020 №2934/55/124/02-2020 зазначено, що ОСОБА_1 звернувся до територіального підрозділу ДМС з відповідною заявою не за місцем проживання, повідомивши неправдиві відомості, оскільки в ході перевірки було встановлено, що за зовнішніми ознаками у квартирі, яка знаходиться на першому поверсі, в ній ніхто не проживає та всередині здійснюються ремонтні роботи (а.с. 87).

З огляду на зазначене, суд звертає увагу, що частиною першою статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Місцем постійного проживання особи є житлове приміщення, в якому особа постійно проживає та має передбачені статтею 64 Житлового кодексу України права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право і при тимчасовій відсутності.

При цьому, суд звертає увагу, що місце проживання і місце реєстрації не є тотожними поняттями. Реєстрація місця проживання особи у конкретному жилому приміщенні за відсутності інших достатніх належних і достовірних доказів, не є безспірним доказом проживання особи у конкретному житловому приміщенні.

За наведених обставин у сукупності, суд погоджується із позицією УДМСУ в Чернігівській області, що наданий позивачем договір найму житлового приміщення від 24.06.2020 не є належним доказом підтвердження факту проживання ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , оскільки вказані відомості не підтверджені перевіркою, проведеною на запит відповідача правоохоронними органами. Крім того, як вбачається зі змісту вказаного договору, його укладено строком до 24.06.2020, тобто фактично він дійсний один день (а.с. 57). Таким чином, на момент вчинення відповідачем 1 дій з перевірки наданих позивачем відомостей для отримання дозволу на імміграцію, ОСОБА_1 не міг проживати за вказаною у заяві адресою. Відповідно до підпису у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, кореспонденцію за адресою АДРЕСА_1 отримує ОСОБА_5 (а.с. 105).

Також з автоматизованої системи «Діловодство спеціалізованого суду» встановлено, що у провадженні Чернігівського окружного адміністративного суду перебувають справи №620/6130/20, №620/6131/20 та №620/6194/20 щодо оскарження рішення УДМС України в Чернігівській області про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну, у яких іноземцями, на підтвердження місця реєстрації в Україні, також було надано довідки про проживання за адресою АДРЕСА_1 , складені на підставі укладених договорів найму (піднайму) житлового приміщення з власником вказаного приміщення - представником позивачів ОСОБА_5 . У свою чергу, відповідно до Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.11.2018 (а.с. 58), загальна площа вказаної 1-кімнатної квартири становить 59,2 кв.м, із яких житлова - 23,4 кв.м.

Як було зазначено вище, у разі виявлення факту, що особа яка подавала заяву про надання дозволу на імміграцію зазначила свідомо неправдиві відомості чи подала підроблені документи, то у контролюючого органу наявні усі підстави для відмови у наданні дозволу на імміграцію. Відтак, у день прийняття рішення щодо надання дозволу на імміграцію особам або відмови у наданні такого дозволу ДМС аналізує у місячний термін отриману від уповноважених відповідно до Порядку №1893 органів інформацію та на підставі матеріалів справи приймає рішення про надання дозволу на імміграцію чи про відмову у наданні такого дозволу. Управлінням державної міграційної служби України у Чернігівській області було дотримано вказаного порядку та прийнято спірне рішення з урахуванням всіх обставин, що мають значення для його прийняття.

Відповідно до статті 17 Закону України від 22.09.2011 №3773-VI «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземцю або особі без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, може бути продовжено строк перебування (за наявності законних підстав). Документи про продовження строку перебування в Україні оформляються на підставі письмових звернень іноземця або особи без громадянства та приймаючої сторони, які подаються не пізніш як за три робочих дні до закінчення встановленого строку їх перебування на території України.

У продовженні строку перебування іноземцю або особі без громадянства може бути відмовлено в разі відсутності для цього підстав та достатнього фінансового забезпечення для покриття витрат, пов`язаних із перебуванням іноземця або особи без громадянства в Україні, або відповідних гарантій від приймаючої сторони.

У свою чергу, відповідно до пункту 12 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 №150, строк тимчасового перебування іноземця та особи без громадянства на території України скорочується у разі, коли нема установлених частинами четвертою - дванадцятою статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" підстав для їх тимчасового проживання або тимчасового перебування на території України.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд зазначає, що Відділ обґрунтовано та у межах наданих повноважень прийняв рішення від 15.01.2021 про скорочення позивачу строку тимчасового перебування на території України, у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 в оформленні дозволу на імміграцію в Україну відповідно до пункту 4 частини першої статті 10 Закону №2491-ІІІ.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, прийшов до висновку, що в задоволенні адміністративного позову громадянину Республіки Індія ОСОБА_1 необхідно відмовити повністю.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову громадянину Індії ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області, Новозаводського районного відділу у м. Чернігові Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Апеляційна скарга, з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII ''Перехідні положення'' Кодексу адміністративного судочинства України, подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 22 березня 2021 року.

Позивач: громадянин Республіки Індія ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина Індії НОМЕР_2 , виданий 21.10.2014, АДРЕСА_3 ).

Відповідач 1: Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області (, вул. Шевченка, 51-а, м. Чернігів, 14000).

Відповідач 2: Новозаводський районний відділ у м. Чернігові Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області (вул. Старобілоуська, 4а, м. Чернігів, 14017).

Суддя С.В. Бородавкіна