Справа № 640/24295/19
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2021-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

23 березня 2021 року справа №640/24295/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 )
доГоловного управління ДПС у Київській області (далі по тексту - відповідач, ГУ ДПС у Київській області)
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 13 березня 2018 року № в частині нарахування штрафних санкцій у розмірі 1 191,47 грн., № у розмірі 582,50 грн., № у розмірі 52 954,38 грн., № у розмірі 1,00 грн., № у розмірі 132 385,95 грн. та вимоги про сплату боргу від 13 березня 2018 року №Ф-, якою нараховано єдиний внесок у розмірі 5 824,97 грн.

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва, вважаючи безпідставними встановлені в ході проведення перевірки порушення, у зв`язку з тим, що доводи відповідача, викладені в акті перевірки, є лише припущеннями, які не підтверджені доказами. Крім того, на думку позивача, ГУ ДПС у Київській області порушило порядок виставлення вимоги про сплату боргу (недоїмки).

Ухвалою від 16 грудня 2019 року Окружний адміністративний суд міста Києва відкрив провадження в адміністративній справі №640/24295/19 в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив про правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та вимоги, підтримавши висновки акта перевірки.

У відповіді на відзив позивач вказує, що в ході проведення перевірки встановлено, що за спірний період ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність з проведенням розрахункових операцій за допомогою РОЗ-терміналу, результатом чого було отримання валового доходу на загальну суму 26 477,19 грн.; при цьому, у декларації про майновий стан і доходи за ІІ квартал 2016 року з послідуючою реєстрацією в ІС «Податковий блок», суми доходу та витрат становлять 0,00 грн.; до перевірки не надано Книгу обліку доходів і витрат. З урахуванням викладеного, відповідачем встановлено порушення, зафіксовані в акті перевірки, наслідком чого слугувало винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та вимоги.

У відповіді на відзив зазначено, що, оскільки ОСОБА_1 припинив підприємницьку діяльність та у зв`язку з порушенням процедури формування вимоги про сплату боргу, у нього відсутній обов`язок зі сплати єдиного внеску за спірний період.

Ухвалою від 28 лютого 2020 року Окружний адміністративний суд міста Києва призначив адміністративну справу до розгляду у судовому засіданні.

Ухвалою від 02 листопада 2020 року Окружний адміністративний суд міста Києва замінив первинного відповідача - Головне управління ДФС у Київській області правонаступником - ГУ ДПС у Київській області.

У судовому засіданні 02 листопада 2020 року представник позивача підтримав позовні вимоги, представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив; суд на місці ухвал перейти до розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Дослідивши наявні у справі докази, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив такі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи.

Право платника податків оскаржити рішення контролюючого органу передбачено пунктом 56.1 статті 56 Податкового кодексу України.

Рішенням від 13 березня 2018 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску за порушення пункту 2 частини першої статті 7, статті 8, частини другої статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» внаслідок донарахування 5 824,97 грн. єдиного внеску на підставі пункту 3 частини одинадцятої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції у розмірі 582,50 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київській області від 13 березня 2018 року № згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктом 58.1 статті 58 Податкового кодексу України за порушення пункту 167.1 статті 167, пункту 177.1, 177.2 статті 177 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 5 957,36 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями - 4 765,89 грн. та за штрафними санкціями - 1 191,47 грн. Зазначене податкове повідомлення-рішення оскаржується позивачем в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 1 191,47 грн., отже, є предметом позову лише в частині застосування штрафних санкцій.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київській області від 13 березня 2018 року № згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, пункту 1 статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» за порушення пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції у розмірі 52 954,38 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київській області від 13 березня 2018 року № згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, пункту 1 статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» за порушення пункту 1 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції у розмірі 1,00 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київській області від 13 березня 2018 року № згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, абзацу 1 статті 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12 червня 1995 року №436/95 за порушення пункту 2.6 «Положення про порядок ведення касових операцій у національній валюті в Україні», затвердженого постановою Правління НБУ 15 грудня 2004 року №637 до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції у розмірі 132 385,95 грн.

13 березня 2018 року ГУ ДФС у м. Києві сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-, відповідно до якої заборгованість зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені (необхідне підкреслити) ФОП ОСОБА_1 становить 5 824,97 грн.

Крім того, у справі містяться наступні податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київській області:

від 13 березня 2018 року №, яким згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктом 58.1 статті 58 Податкового кодексу України за порушення пункту 49.1, 49.2 статті 49, пункту 120.1 статті 120 Податкового кодексу України до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 170,00 грн.;

від 13 березня 2018 року №, яким згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктом 58.1 статті 58 Податкового кодексу України за порушення пункту 49.1, 49.2 статті 49, пункту 120.1 статті 120 Податкового кодексу України до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 170,00 грн.;

від 13 березня 2018 року №, яким згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктом 58.1 статті 58 Податкового кодексу України за порушення пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Військовий збір» на загальну суму 496,45 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями - 397,16 грн. та за штрафними санкціями - 99,29 грн.

від 13 березня 2018 року №, яким згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктом 58.1 статті 58 Податкового кодексу України за порушення пункту 49.1, 49.2 статті 49, пункту 120.1 статті 120 Податкового кодексу України до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції у розмірі 510,00 грн.

Проте, вказані податкові повідомлення-рішення позивачем не оскаржують ся та не є предметом розгляду в межах заявлених позовних вимог.

Всі вказані вище податкові повідомлення-рішення, рішення та вимога прийняті на підставі акта про результати документальної позапланової невиїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства ФОП ОСОБА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 від 11 грудня 2017 року №979/10-36-13-09/ НОМЕР_1 (далі по тексту - акт перевірки).

В акті перевірки зазначено, що перевірку проведено на підставі підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.7 пункту 78.1 статті 78, статті 79 Податкового кодексу України, у зв`язку з прийняттям рішення фізичною особою-підприємцем про припинення підприємницької діяльності та внесення запису до Єдиного державного реєстру від12 грудня 2016 року за період з 01 січня 2014 року по 28 листопада 2017 року; перевірку проведено з відома фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ; перевірка проведена у період з 28 листопада 2017 року по 04 грудня 2017 року.

Перевіркою зафіксовані наступні порушення:

- пункту 49.1, 49.2 статті 49, пункту 120.1 статті 120 Податкового кодексу України в частині несвоєчасного подання декларації платника єдиного податку за 2016 рік;

- пункту 49.1, 49.2 статті 49, пункту 120.1 статті 120 Податкового кодексу України в частині неподання річної декларації про майновий стан та доходи за 2016 рік;

- статті 44, підпункту «а» пункту 176.1 статті 176 Податкового кодексу України в частині відсутності Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність;

- пункту 167.1 статті 167, пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України в частині заниження суми чистого доходу за 2016 рік на загальну суму 26 477,19 грн., що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на суму 4 765,89 грн.;

- пункту 1 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»;

- пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»;

- пункту 2.6 Положення про проведення касових операцій у національній валюті в Україні, затверджене постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637;

- пункту 2 частини першої статті 7, частини п`ятої статті 8, частини другої статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в частині заниження чистого доходу, з якого відраховується страховий внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 06 травня 2016 року по 01 жовтня 2016 року на загальну суму 26 447,19 грн., що призвело до заниження єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з сум доходу від здійснення підприємницької діяльності, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 22% в сумі 5 824,97 грн.;

- пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України в частині заниження чистого оподатковуваного доходу від здійснення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 за період з 06 травня 2016 року по 01 жовтня 2016 року на суму 26 477,19 грн., що призвело до заниження військового збору від здійснення підприємницької діяльності в сумі 397,16 грн.

Вказані висновки акта перевірки мотивуються так: декларація платника єдиного податку за 2016 рік від 20 липня 2017 року № подана ФОП ОСОБА_1 до Ірпінського відділення Вишгородської ОДПІ несвоєчасно з послідуючою реєстрацією в ІС «Податковий блок»; декларація про майновий стан і доходи за ІІ квартал 2016 року № від 27 липня 2016 року подана до Ірпінського відділення Вишгородської ОДПІ з послідуючою реєстрацією в ІС «Податковий блок», де суми доходу, витрат становлять 0,00 грн., ФОП ОСОБА_1 за період з 06 травня 2016 року по 01 жовтня 2016 року перебував на загальній системі оподаткування, згідно зі статтею 33, підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України базовим податковим періодом є календарний рік, за який платник податків зобов`язаний здійснювати розрахунки податків, подавати податкові декларації та сплачувати до бюджету суми податків та зборів. Таким чином, звітний період ФОП ОСОБА_1 є невідзвітованим в частині неподання річної декларації про майновий стан та доходи за 2016 рік.

Крім того, до перевірки не надано книги обліку доходів і витрат. В ході проведення перевірки та аналізу наданих до перевірки первинних документів встановлено, що за період з 06 травня 2016 року по 01 жовтня 2016 року ФОП ОСОБА_1 здійснював господарську (підприємницьку) діяльність з проведенням розрахункових операцій за допомогою POS-терміналу, результатом чого було отримання валового доходу на суму 26 477,19 грн.; відповідно до поданої декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік ФОП ОСОБА_1 задекларовано валового доходу 0,00 грн., валових витрат 0,00 грн. та чистого доходу 0,00 грн.

Відповідно до пункту 177.1, 177.2 статті 177 Податкового кодексу України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Згідно з пунктом 167.1 статті 167 Податкового кодексу України ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Відповідно до пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Матеріали справи підтверджують, що відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київській області від 13 березня 2018 року № за порушення пункту 167.1 статті 167, пункту 177.1, 177.2 статті 177 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 5 957,36 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями - 4 765,89 грн. та за штрафними санкціями - 1 191,47 грн.

При цьому, позивач не оскаржує в межах заявлених позовних вимог нараховану контролюючим органом основну суму податкових зобов`язань у розмірі 4 765,89 грн., яка виникла у зв`язку з заниженням суми чистого доходу за 2016 рік на загальну суму 26 477,19 грн., що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на донараховану суму та, як наслідок, застосування відповідачем штрафних санкцій у розмірі 25% у сумі 1 191,47 грн.

З урахуванням викладеного, оскільки позивач не оскаржує донараховану відповідачем суму податкових зобов`язань у розмірі 4 765,89 грн., у суду є підстави вважати, що із вказаною сумою податкових зобов`язань позивач погоджується, а, отже, враховуючи законодавчо закріплений обов`язок відповідача накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, штрафні санкції за порушення пункту 167.1 статті 167, пункту 177.1, 177.2 статті 177 Податкового кодексу України застосовані правомірно.

Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Положеннями пункту 1 статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» встановлено, що за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у разі встановлення протягом календарного року в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невідповідності у юридичних осіб на місці проведення розрахунків суми готівкових коштів сумі коштів, зазначеній у денному звіті, більше ніж на 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, а в разі використання юридичною особою розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня; нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання:вчинене вперше - 1 гривня; за кожне наступне вчинене порушення - 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим підпунктом, товарів (послуг).

Матеріали справи підтверджують, що відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київській області від 13 березня 2018 року № згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, пункту 1 статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» за порушення пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції у розмірі 52 954,38 грн.

При цьому, з розрахунку штрафних санкцій до акта перевірки вбачається, що вказаним податковим повідомленням-рішенням до позивача застосовано штраф у подвійному розмірі відповідно до статті 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», в той час, як у податковому повідомленні-рішенні зазначено пункт 1 статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Згідно статті 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

З наведеної норми вбачається, що вона не застосовується до фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Отже, застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних санкцій відповідно до статті 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» є неправомірним, що є підставою для скасування податкового повідомлення-рішення від 13 березня 2018 року №.

Відповідно до пункту 1 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Суд звертає увагу, що відповідач, на якого покладено обов`язок доказування в адміністративному процесі, не надав суду доказів, які б підтверджували порушення позивачем пункту 1 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Зокрема у справі відсутні докази, які б свідчили, що ФОП ОСОБА_1 не провів розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про неправомірність застосування штрафних санкцій у розмірі 1,00 грн. на підставі податкового повідомлення-рішення від 13 березня 2018 року № та про задоволення позову у цій частині.

Відповідно до пункту 2.6 Положення про порядок ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637, чинного на момент виникнення спірних відносин, уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Підприємствам, яким Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (265/95-ВР) надано право проводити розрахунки готівкою із споживачами без використання РРО та РК і специфіка функціонування яких унеможливлює оформлення ними кожної операції касовим ордером (продаж проїзних і перевізних документів; білетів державних лотерей; квитків на відвідування культурно-спортивних і видовищних закладів тощо), дозволяється оприбутковувати готівку наприкінці робочого дня за сукупністю операцій у цілому за робочий день з оформленням касовими документами і відображенням у відповідній книзі обліку.

Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Відповідно до абзацу першого статті 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12 червня 1995 року №436/95 у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб`єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п`ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київській області від 13 березня 2018 року № згідно абзацу першого статті 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12 червня 1995 року №436/95 за порушення пункту 2.6 «Положення про порядок ведення касових операцій у національній валюті в Україні», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637, до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції у розмірі 132 385,95 грн., тобто, у п`ятикратному розмірі неоприбуткованої суми 26 477,19 грн.

Однак, відповідач не обґрунтував обставини порушення позивачем пункту 2.6 «Положення про порядок ведення касових операцій у національній валюті в Україні», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637, щодо неоприбуткування позивачем готівки у розмірі 26 477,19 грн. та не надав відповідних доказів , з урахуванням чого застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних санкцій у розмірі 132 385,95 грн. є протиправним, а податкове повідомлення-рішення від 13 березня 2018 року № підлягає скасуванню.

В частині позовних вимог про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13 березня 2018 року №Ф- суд зазначає про таке.

За визначенням статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно положень статті 2 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до абзацу першого пункту 1 та пункту 3 частини першої статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (в редакції, чинній з 1 січня 2017 року) єдиний внесок нараховується:

- для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами;

- для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Єдиний внесок нараховується на суми, зазначені в частинах першій і другій цієї статті, незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також від того, чи виплачені такі суми фактично після їх нарахування до сплати.

Згідно з частиною п`ятою статті 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Таким чином, єдиний соціальний внесок розраховується, виходячи із суми доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, за ставкою 22 відсотки.

З огляду на викладене, особа, яка зареєстрована як фізична особа-підприємець зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування виходячи із суми доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, за ставкою 22 відсотки.

Пункт 7 частини першої статті 13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачає, що органи доходів і зборів мають право стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску.

За правилами частин першої-четвертої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

У разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Форма вимоги про сплату боргу (недоїмки) для платника єдиного внеску - фізичної особи затверджена наказом Міндоходів України від 20 квітня 2015 року №449 «Про затвердження Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі по тексту - Інструкція №449) та наведена у додатку 7 до вказаної Інструкції.

Згідно з пунктами 3, 4 розділу VI Інструкції №449 органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо, зокрема дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів.

У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) приймається відповідним органом доходів і зборів протягом 10 робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки.

Орган доходів і зборів надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається):

платникам, зазначеним у підпунктах 1, 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 10 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій);

платникам, зазначеним у підпунктах 3, 4, 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 15 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що контролюючий орган у разі виявлення на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску, який слідує за останнім місяцем, коли було сплачено єдиний внесок виносить вимогу про сплату боргу (недоїмки), яка може бути винесена протягом 10 робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника податків до акта перевірки.

Матеріали справи підтверджують, що акт перевірки, надісланий позивачу контролюючим органом, повернувся відповідачу з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» 26 лютого 2018 року, у зв`язку з чим відповідач сформував оскаржувану вимогу на 10 робочий день з дня, наступного за днем вручення акта перевірки (днем повернення акта перевірки без вручення контролюючому органу), тобто, 13 березня 2018 року.

При цьому, як вже зазначалося судом вище, позивач не оскаржує донараховану суму доходу у розмірі 26 477,19 грн., з якої позивачем не було сплачено єдиний внесок.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач правомірно сформував оскаржувану вимогу, а тому позовні вимоги у цій частині не підлягають задоволенню.

Відповідно до пункту 3 частини одинадцятої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Оскільки суд встановив, що відповідач правомірно донарахував позивачу своєчасно не нарахований єдиний внесок у розмірі 5 824,97 грн., застосування штрафних санкцій на підставі рішення від 13 березня 2018 року № є правомірним, що є підставою для відмови у позові в цій частині.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд відхиляє доводи позивача про безпідставність оскаржуваних рішень у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 припинив підприємницьку діяльність а тому у нього відсутній обов`язок зі сплати єдиного внеску за спірний період.

Дійсно, відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 12 грудня 2016 року щодо ОСОБА_1 внесено запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи №2003530, підстава - припинення ФОП за її рішенням.

Згідно з підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Підпункт 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України передбачає здійснення документальної позапланової перевірки у зв`язку із припиненням підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

З метою використання єдиної раціональної методики обліку платників податків і зборів у контролюючих органах розроблено Порядок обліку платників податків і зборів, затверджений наказом Міністерства фінансів України 09 грудня 2011 року №1588 (далі по тексту - Порядок №1588).

Відповідно до підпункту 1, 6 пункту 11.21. розділу ХІ Порядку №1588 підставою для зняття фізичної особи - підприємця з обліку у відповідному контролюючому органі є відомості про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем за її рішенням, або за судовим рішенням, або у разі її смерті, або оголошення її померлою, або визнання її безвісно відсутньою, а також відомості відповідної реєстраційної картки.

Дата зняття з обліку фізичної особи - підприємця відповідає даті отримання відомостей про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця. Дані про зняття з обліку платника податків фіксуються в журналі за формою №6-ОПП. Номер зняття з обліку відповідає номеру відповідного запису в журналі за формою №6-ОПП.

Дані про зняття з обліку фізичної особи - підприємця передаються контролюючим органом за основним місцем обліку такого платника податків до Єдиного державного реєстру із зазначенням: дати та номера запису про зняття з обліку, назви та ідентифікаційного коду контролюючого органу, у якому платника податків знято з обліку.

Після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізична особа продовжує обліковуватись у контролюючих органах як фізична особа - платник податків, яка отримувала доходи від провадження підприємницької діяльності.

Така фізична особа має забезпечити остаточні розрахунки з податків від провадження підприємницької діяльності, в установлені строки подати відповідному контролюючому органу річну податкову декларацію за звітний рік, у якому проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Враховуючи викладене, припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця не скасовує податковий обов`язок та не звільняє відповідну особу від сплати усіх податків та зборів.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина друга статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідач частково довів правомірність оскаржуваних рішень з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволено частково, розподіл судових витрат здійснюється відповідно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 262 Кодексу 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 13 березня 2018 року №, від 13 березня 2018 року №, від 13 березня 2018 року №.

3. В іншій частині адміністративного позову відмовити.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору розмірі 1 853,43 грн. (одна тисяча вісімсот п`ятдесят три гривні сорок три копійки) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 );

Головне управління ДПС у Київській області (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, буд. 5а; ідентифікаційний код 43141377).

Суддя В.А. Кузьменко