Справа № 357/12347/20
Суддя: Цукуров В. П.
Дата ухвалення: 2021-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження 2-а/357/26/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя - Цукуров В. П. ,

секретар судового засідання - Чайка О.В., ,

за участю позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Біла Церква Київської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Білоцерківського відділу поліції, Головного управління Національної поліції в Київській області, Поліцейського ВРПП Білоцерківського ВП сержанта поліції Шевченка Віктора Олександровича про скасування постанови від 5 грудня 2020 року по справі про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Білоцерківського відділу поліції, Головного управління Національної поліції в Київській області, Поліцейського ВРПП Білоцерківського ВП сержанта поліції Шевченка В.О. про скасування постанови від 5 грудня 2020 року по справі про адміністративні правопорушення.

В обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач зазначив наступне.

05.12.2020 року відносно нього відповідачем - поліцейським ВРПП Білоцерківського ВП сержантом поліції Шевченко В.О. було складено постанову серії БАВ №126895 за те, що, він керував транспортним засобом ЗАЗ, номерний знак НОМЕР_1 , без протоколу обов`язкового технічного контролю. Він був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого п.31.3 ПДР України, за яке встановлено відповідальність ч.3 ст.121 КУпАП.

Вказану Постанову позивач вважає незаконною оскільки, дії відповідача є такими, що суперечать чинному законодавству, а постанова про адміністративне правопорушення є незаконною та необґрунтованою, та такою, що підлягає скасуванню.

Позивач просив суд визнати незаконною та скасувати вказану постанову.

Ухвалою суду про відкриття провадження у справі від 29.01.2021 року постановлено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.24).

У судовому засіданні позивач позов підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просив позов задовольнити. Додатково пояснив, що 05.12.2020 року в суботу він рухався на належному знайомому автомобілі «Таврія» в селі Шкарівка в районі Лісництва. При цьому, він був зупинений поліцейським, який назвався прізвищем ОСОБА_2 . Поліцейський вийшов із автомобіля, який був припаркований на узбіччі дороги. На запитання позивача про причину зупинки той сказав, що причиною є відсутність стікеру про проходження ТО на лобовому склі автомобіля. Після вивчення поліцейським всіх наданих позивачем документів, той зробив зауваження, що відсутній протокол проходження ТО та склав спочатку постанову про порушення правил користування ременем безпеки, з чим позивач не погодився. Після цього відповідач першу постанову забрав та оформив другу, яка є предметом оскарження. З цією постановою позивач не погоджується, оскільки автомобіль був використаний ним для власних, не комерційних потреб. Доказів того, що такий автомобіль підлягає обов`язковому технічному контролю відповідач не навів. Також зосередив увагу суду на те, що його зупинку відповідачем було здійснено незаконно.

15.03.2020 року представник відповідача - Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області та відповідач - поліцейський ВРПП Білоцерківського ВП сержант поліції Шевченко В.О. у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Відзиву на адміністративний позов, будь-яких заяв та клопотань на адресу суду від них не надходило (а.с.26, 27).

Суд, вислухавши пояснення позивача, а також повно, об`єктивно та всебічно дослідивши матеріали даної справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні обставини та зміст спірних правовідносин.

05.12.2020 року відносно позивача відповідачем - поліцейським ВРПП Білоцерківського ВП сержантом поліції Шевченко В.О. було складено постанову серії серії БАВ №126895 за те, що, він керував транспортним засобом ЗАЗ, номерний знак НОМЕР_1 , без протоколу обов`язкового технічного контролю. Він був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого п.31.3 ПДР України, за яке встановлено відповідальність ч.3 ст.121 КУпАП. До Позивача застосовано штраф у сумі 620,00 грн. (а.с.29).

Стаття 280 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями пункту 8 ч.1 ст.23 вказаного Закону зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (зокрема, частини третьою статті 121).

Частиною 3 ст.121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, та тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 31.3 «б» Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортних засобів згідно з законодавством: якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Суд враховує, що згідно з п.1, 2 ч.2 ст.35 ЗУ «Про дорожній рух» обов`язковому технічному контролю не підлягають: легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби-незалежно від строку експлуатації; легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тони, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

Відповідно до «Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 року №137, Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає процедуру проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих уповноваженими органами МВС, за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації, крім таких транспортних засобів: легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи)до них(крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби-незалежно від строку експлуатації; легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тони, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що транспортний засіб, яким керував позивач - ЗАЗ, номерний знак НОМЕР_1 належить іншій особі.

Жодних належних і допустимих доказів, що даний транспортний засіб використовується для перевезення пасажирів з метою отримання прибутку, а також доказів того, що позивач, який знаходився за кермом транспортного засобу, здійснював таку діяльність, відповідачем не надано.

В оскаржуваній постанові також не зазначено, на чому ґрунтуються висновки поліцейського ВРПП Білоцерківського ВП сержанта поліції Шевченко В.О., що транспортний засіб, яким керував позивач підлягає обов`язковому технічному контролю.

Отже, будь-яких належних і допустимих доказів того, що транспортний засіб ЗАЗ, номерний знак НОМЕР_1 , який є легковим автомобілем, також використовувався для перевезення пасажирів з метою отримання прибутку та що водієм було порушено вимоги п.31.3.б) ПДР, а відповідно скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.121 КУпАП, відповідачем суду не надано, та не зазначено джерел їх здобуття.

Відповідно до вимог ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачем, у порушення вимог ст.ст.245, 280 КУпАП без всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин було прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч.3 ст.121 КУпАП.

Крім того, слід зазначати, що відповідно до ст. 256 КпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ч.3 ст.288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відсутність доказів вини позивача свідчить про незаконність постанови та необхідність її скасування. Сам факт винесення оскаржуваної постанови не є доказом вчинення адміністративного правопорушення позивачем, саме до цього зводяться висновки Верховного Суду викладені у постанові від 26 квітня 2018 року (справа №338/1/17).

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії Поліцейського ВРПП Білоцерківського ВП сержанта поліції Шевченко В.О. під час провадження у справі про адміністративне правопорушення не відповідають вимогам ст.ст. 245, 258, 268, 276, 280 КУпАП, оскаржувана постанова відповідачем прийнята без всебічного, повного і об`єктивного дослідження усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому суд відповідно до вимог п.3 ст.293 КУпАП, ст.286 КАС скасовує вказану постанову і закриває провадження у справі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 6-8, 19, 72-77, 241-246, 255, 286 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Білоцерківського відділу поліції, Головного управління Національної поліції в Київській області, Поліцейського ВРПП Білоцерківського ВП сержанта поліції Шевченка Віктора Олександровича про скасування постанови від 5 грудня 2020 року по справі про адміністративні правопорушення - задовольнити.

Постанову серії БАВ №126895 від 05.12.2020 року ухвалену поліцейським ВРПП Білоцерківського ВП сержантом поліції Шевченко В.О. - скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.121 КУпАП - закрити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 15.03.2021 року.

СуддяВ. П. Цукуров