Справа № 520/17554/2020
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2021-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

11 березня 2021 р. справа №520/17554/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Бідонька А.В.

при секретарі судового засідання - Мірзабековій К.С.,

за участю:

представника позивача - Чернишова О.Ю.,

розглянувши в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 30.06.2020 року № 0-2033 на суму 4919,97 грн , № 0-2033 на суму4218,90 грн , №0-2033 на суму 2624,82 грн, № 0-2033 на суму 3246,59 грн, №0-2033 на суму 3250,00 грн , № 0-2033 на суму 3258,07 грн та від 03.11.2020 року №0231872/1-0435-2033 на суму 6953,63 грн, №0231870/1-0435-2033 на суму 4033,55 грн, № 0231868/1 -0435-2033 на суму 2341,77 грн, № 0231869/1-0435-2033 на суму 724,12 грн, № 0231871/1-0435-2033 на суму 1933,48 грн, №0231873/1-0435-2033 на суму 3715,80 грн.

В обґрунтування позову позивачем вказано на обставини того, що податкові повідомлення-рішення винесені контролюючим органом є протиправними та такими, що порушують її права, а, відтак, підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 11.12.2020 року прийнято позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі за вищевказаним позовом.

Представником відповідача через канцелярію суду було подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти заявленого позову заперечує з огляду на його необґрунтованість та недоведеність.

Представник позивача в судове засідання прибув, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, встановив наступне.

Згідно інформації, отриманої від Департаменту територіального контролю та довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно у ОСОБА_1 у 2017 - 2018 роках належить: квартира загальною площею 77,8 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 ; квартира загальною площею 77,9 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 ; квартира загальною площею 117,9 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_4 ; квартира загальною площею 62,9 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_5 ; квартира загальною площею 69,4 кв.м, що знаходиться за адресою

АДРЕСА_6 ; картира загальною площею 101,1 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_7 .

Судовим розглядом справи встановлено, що Головним управлінням ДПС у Харківській області на підставі п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України та відповідно до пп. 266.7.2 п.266.7 ст.266 Податкового кодексу України відносно позивача було сформовано та направлено податкові повідомлення - рішення від 30.06.2020 року № 0-2033 на суму 4919,97 грн., № 0-2033 на суму 218,90 грн., №0-2033 на суму 2624,82 грн. № 0-2033 на суму 3246,59 грн. №0-2033 на суму 3250,00 грн., № 0-2033 на суму 3258,07 грн.; від 03.11.2020 №0231872/1-0435-2033 на суму 6953,63 грн, №0231870/1-0435-2033 на суму 4033,55 грн, № 0231868/1 -0435-2033 на суму 2341,77 грн, № 0231869/1-0435-2033 на суму 724,12 грн, № 0231871/1-0435-2033 на суму 1933,48 грн, №0231873/1-0435-2033 на суму 3715,80 грн.

Позивач вважаючи зазначені податкові повідомлення-рішення протиправними, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам та запереченням проти них, суд зазначає наступне.

Згідно приписів ст. 265 Податкового кодексу України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

Згідно пп.266.1.1 п.266.1 ст.266 Податкового кодексу України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до пп. «а» пп. 266.1.2 п, 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України визначення платників податку в разі перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.

Положеннями пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно з пп.266.3.1 п.266.3 ст.266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Відповідно до пп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно з пп. «а» пп. 266.4.1 п.266.4 ст.266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи платника податку, зменшується для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів.

Відповідно до пп. 266.4.3 п. 266.4 ст. 266 Податкового кодексу України пільги з податку, передбачені підпунктами 266.4.1 та 266.4.2 цього пункту, для фізичних осіб не застосовуються до об`єкта/об`єктів оподаткування, якщо площа такого/таких об`єкта/об`єктів перевищує п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі, встановленої підпунктом 266.4.1 цього пункту.

Відповідно до пп. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 Податкового кодексу України (у редакції, що діяла в 2016 році) ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує З відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Згідно з пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку:

б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті та відповідної ставки податку;

г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості.

г) за наявності у власності платника податку об`єкта (об`єктів) житлової нерухомості, у тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи - платника податку, загальна площа якого перевищує 300 квадратних метрів (для квартири) та/або 500 квадратних метрів (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до підпунктів "а" - "г" цього підпункту, збільшується на 25000 гривень на рік за кожен такий об`єкт житлової нерухомості (його частку).

Згідно з пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Відповідно до пп. 266.7.3 п. 266.7.3 Податкового кодексу України платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем проживання (реєстрації) для проведення звірки даних щодо: об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку; розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за місцем проживання (реєстрації) платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Відповідно до пп. 266.8.1 п. 266.8 ст. 266 Податкового кодексу України у разі переходу права власності на об`єкт оподаткування від одного власника до іншого протягом календарного року податок обчислюється для попереднього власника за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому припинилося право власності на зазначений об`єкт оподаткування, а для нового власника - починаючи з місяця, в якому він набув право власності.

Відповідно до пп. «а» пп. 266.10.1 п. 266.10 ст. 266 Податкового кодексу України податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Щодо тверджень позивача з приводу порушень контролюючим органом строків направлення податкових повідомлень-рішень від 30.06.2020 року № 0-2033, № 0-2033, №0-2033, № 0-2033, №0-2033, № 0-2033 та порушення строку, визначеного ст.266.7.2 ПК України, при формуванні та направленні податкових повідомлень-рішень від 03.11.2020 року №0231872/1-0435-2033, №0231870/1-0435-2033, № 0231868/1-0435-2033, № 0231869/1-0435-2033, №0231871/1-0435-2033, №0231873/1-0435-2033, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Поряд з цим, згідно з п.п.266.10.3 п.266.10 ст.266 ПК України податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано на податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.

Дія цієї норми з вищевикладеним змістом прийнята згідно Закону України від 07.12.2017 року "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році", набула чинності з 01.01.2018.

Відповідно до п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Таким чином, відповідач в даних спірних правовідносинах виніс спірні рішення з дотриманням строків, встановлених Податковим кодексом України.

Крім того суд зазначає, що податковим законодавством встановлено, що 60-ти денний строк сплати земельного податку обліковується з дня вручення податкового повідомлення-рішення, відтак обов`язок сплати податкового зобов`язанні у позивача виникає з часу отримання податкового повідомлення-рішення. Сам факт порушення контролюючим органом строків направлення податкового повідомлення-рішення не може бути підставою для звільнення платника податку від обов`язку щодо своєчасної сплати суми податку.

Аналогічна правова позиція висловлена колегією суддів Верховного Суду у складі колегії Касаційного адміністративного суду у постанові від 13.02.2018 року у справі № 820/1975/17 .

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необгрунтованість зазначених тверджень позивача.

Щодо можливості застосування ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, встановлених рішенням XI сесії Харківської міської ради VII скликання № 542/17 «Про місцеві податки і збори у місті Харкові» щодо встановлення податків і зборів на території м. Харкова на 2017 рік прийняте 22.02.2017, суд зазначає наступне.

За загальним правилом, у відповідності до пп. 12.3.4. п. 12.3. ст. 12 ПК України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування місцевих податків і зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Згідно із пп. 12.3.5. п. 12.3. ст. 12 ПК України у разі якщо сільська, селищна, міська рада або рада територіальних громад, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів, що є обов`язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю.

Але, згідно із п. 4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 20.12.2016 № 1791-УІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 роиі» в 2017 році до прийнятих рішень органів місиевого самоврядування про встановлення місиевих податків і зборів, які прийняті на виконання цього Закону, не застосовуються вимоги пп.4.1.9 п. 4.1 та п. 4.5 спи 4, пп.12.3.4 п. 12.3, пп.12.4.3 п.12.4 та п. 12.5 ст. 12 ПК України.

У висновоку Верховного Суду у справі № 820/5457/17 зазначено, що що зупинення дії пп.12.3.4 п. 12.3, пп.12.4.3 п.12.4 та п. 12.5 ст. 12 ПК України свідчить про відсутність обмеження для органів місцевого самоврядування стосовно строків прийняття рішення про встановлення місцевих податків і зборів. Проте ПК України встановлений обов`язок громадянина сплатити податок незалежно від термінів прийняття рішення органів місцевого самоврядування про встановлення відповідних податків.

Суд зазначає, що Законом України від 20.12.2016 № 1791-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році» не було запроваджено нового податку, та не було внесено змін до переліку осіб, що є платниками податку, а отже вказаний закон жодним чином не вплинув на наявність обов`язку позивача сплачувати вказаний податок.

З приводу тверджень позивача щодо не застосування контролюючим органом пільги 60 кв.м за 2017 рік, суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 ПК України оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи платника податку, зменшується: для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів.

Відповідно до підпункту 266.4.3 пункту 266.4 статті 266 ПК України пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житло та нежитлової нерухомості, для фізичних осіб не надаються на: об`єкт/ об`єкти оподаткування, якщо площа такого/таких об`єкта/об`єкти перевищує п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі, затвердженої рішення органів місцевого самоврядування.

З наданих представником відповідача пояснень та розрахунків до податкових повідомлень-рішень, судом встановлено, що у 2017 році загальна площа об`єктів житлової нерухомості позивача склала 250.2 кв.м та при формуванні податкових повідомлень-рішень з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2017 рік пільга у розмірі 60 кв.м контролюючим органом була застосована. У 2018-2019 роках контролюючий орган правомірно не застосував пільгу, оскільки загальна площа об`єктів житлової нерухомості позивача склала 508 кв.м, що перевищує п`ятикратний розмір неоподаткованої площі.

Щодо не застосування контролюючим органом понижуючого коефіцієнта 0,75 при формуванні податкового повідомлення рішення щодо квартири загальною площею 69,4 кв.м, що знаходиться за адресою вул. П.Заломова кв. 143, м. Київ, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що контролюючим органом при винесенні податкового повідомлення-рішення від 03.11.2020 року №0231873/1-0435-2033 було застосовано понижуючий коефіцієнт - 0,75, а тому вищезазначені твердження позивача є помилковими

Відтак, податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області, оскаржувані позивачем у даній справі є такими, що видані правомірно.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1..

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 257-262, 295, 297 КАС України, суд.

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 22 березня 2020 року.

Суддя Бідонько А.В