Справа № 640/19862/20
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Аверкова В.В.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2021 року Справа № 640/19862/20

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Сакевич Ж.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Ляхової К.О.,

представника відповідача Шуміленка С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 листопада 2020 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції

Національної поліції України,

третя особа на стороні відповідача,

яка не заявляє самостійні вимоги

на предмет спору: Управління патрульної поліції у м. Києві

Департамент патрульної поліції

Національної поліції України

про визнання протиправними і скасування наказів,

поновлення на посаді та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі - відповідач), третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про:

1) визнання протиправним та скасування наказу відповідача від 10 липня 2020 року № 394 «Про застосування дисциплінарного стягнення до капрала поліції ОСОБА_1 »;

2) визнання протиправним та скасування наказу відповідача від 22 липня 2020 року № 500 о/с про звільнення зі служби в поліції капрала поліції ОСОБА_1 ;

3) поновлення ОСОБА_1 на службі в поліції та на посаді поліцейського роти №3 батальйону №1 (з обслуговування правого берегу) Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України;

4) стягнення з відповідача на користь позивача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 22 липня 2020 року по дату прийняття судом рішення про поновлення на службі.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 листопада 2020 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що службове розслідування у відношенні позивача відповідачем було проведено з дотриманням процедури і під час його здійснення встановлено обставини вчинення позивачем дисциплінарного проступку, які в сукупності вказують на правомірність звільнення позивача зі служби в поліції.

При цьому, судом було встановлено, що за матеріалами службового розслідування позивач брав участь у бійці, виражався нецензурною лексикою на адресу учасників конфлікту, керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, відмовився пройти у встановленому порядку огляд на стан сп`яніння, виражав зневажливе ставлення до колег, давав неправдиві показання.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про задоволення позовних вимог у повному обсязі, зазначаючи, що ним не було вчинено дисциплінарного проступку, за який його притягнуто до відповідальності, зокрема, що він не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, не приймав участі у бійці, а лише вийшов о другій ночі зі своїм знайомим випити кави та, побачивши бійку, намагався розняти її учасників, поводив себе чемно та не дискредитував звання працівника поліції і не перешкоджав своїми діями працівниками поліції, які прибули на виклик.

При цьому, апелянт стверджує, що він не здійснював керування транспортним засобом, що його автомобіль був припаркований біля його будинку і що постановою суду у справі № 756/4668/20 закрито провадження у справі щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Крім того, апелянт вважає, що негативна характеристика, яка надана відносно нього заступником начальника управління - начальником відділу моніторингу та аналітичного забезпечення управління патрульної поліції у м. Києві ДПП Євдокимовим Д.А., є необ`єктивною, оскільки він не мав раніше жодних дисциплінарних стягнень і його попередня характеристика була позитивною.

Разом з тим, на переконання апелянта, службове розслідування у відношенні нього було проведено поверхнево та необ`єктивно.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин, з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.01.2021 було відкрито апеляційне провадження за апеляцією позивача, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на безпідставності доводів апелянта та стверджуючи, що висновки службового розслідування повністю підтверджуються відеозаписом, який міститься в матеріалах цієї справи.

Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, поліцейський роти №3 батальйону №3 полку №1 (з обслуговування правого берега) капрал поліції ОСОБА_1 проходив службу в Управлінні патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції.

Наказом ДПП Нацполіції від 27 квітня 2020 року № 779 призначено службове розслідування у відношенні позивача з метою повної, усебічної та об`єктивної перевірки причин та обставин можливого порушення ним службової дисципліни за фактом оформлення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 424418 за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідно до частин першої - четвертої статті 14, частин першої та другої статті 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», абзацу другого пункту 1 розділу ІІ Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС від 07 листопада 2018 року №893, пунктів 2 та 3 розділу І, пункту 5 розділу ІІ Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України, затвердженого наказом МВС від 07 листопада 2018 року.

Наказом ДПП Нацполіції України від 25 травня 2020 року № 993 продовжено термін службового розслідування на один місяць.

За результатами вказаного службового розслідування складно висновок, в якому встановлено, що:

1) 12 березня 2020 року було оформлено адміністративні матеріали відносно діючого співробітника управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції, поліцейського роти №3 батальйону №3 полку №1 (з обслуговування правого берега) капрала поліції ОСОБА_1., а саме - за відмову пройти огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного приладу газоаналізатора «Drager Alkotest» на місці зупинки транспортного засобу та неможливість встановити стан алкогольного сп`яніння у зв`язку з відмовою проходити медогляд у закладі охорони здоров`я, що є порушенням вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306), відповідальність за що передбачена частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення;

2) у присутності двох свідків відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення; за вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 126 КУпАП та яке полягає у керуванні транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом - винесено постанову про накладення адміністративного стягнення та оформлено протокол про адміністративне правопорушення;

3) у ході дослідження матеріалів справи відібрано письмові пояснення її учасників та очевидців, опрацьовано відеозаписи нагрудних відеореєстраторів патрульних та на основі системного аналізу наявних у матеріалах справи відомостей встановлено, що позивач 12 березня 2020 року, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння (з пояснень самого позивача), брав участь у бійці, виражався нецензурною лексикою на адресу учасників конфлікту, керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння (відповідно до висновків службового розслідування), відмовився пройти у встановленому порядку огляд на стан сп`яніння, виражав зневажливе ставлення до колег, давав неправдиві показання.

Зазначений висновок службового розслідування затверджений начальником Департаменту патрульної поліції полковником поліції Є. Жуковим.

Наказом ДПП Нацполіції від 10 липня 2020 року № 394 «Про застосування дисциплінарного стягнення до капрала поліції ОСОБА_1 » відповідно до статей 11-14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний Статут Національної поліції України», пункту 1 розділу VII Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року №893 та висновку службового розслідування за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог пунктів першого, другого, шостого та сьомого частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», пунктів першого та другого частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», вимог абзаців першого, другого, сьомого, восьмого та десятого пункту першого розділу ІІ, пункту третього розділу ІV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2016 року № 1179, відповідно до пункту сьомого частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» до поліцейського роти №3 батальйону №3 полку №1 (з обслуговування правого берега) управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції капрала поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Наказом ДПП Нацполіції від 22 липня 2020 року «Про особовий склад» №500 о/с відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції по управлінню патрульної поліції у місті Києві капрала поліції ОСОБА_1 , поліцейського роти №3 батальйону №3 полку №1 (з обслуговування правого берега), з 22 липня 2020 року, з виплатою грошової компенсації за 15 діб невикористаної щорічної основної оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час у календарному році. Підстава: наказ від 10 липня 2020 року №394.

Позивач, вважаючи такі накази протиправними, звернувся до суду з цим позовом.

Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут), Правилами етичної поведінки поліцейських, затвердженими наказом Міністерства внутрішніх справ від 09.11.2016 № 1179 (далі - Правила № 1179).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон № 580-VIII.

Відповідно до частин першої статті 17 Закону № 580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Статтею 18 Закону № 580-VIII визначено, що поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

У статті 59 Закону № 580-VIII визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.

Згідно зі статтею 19 Закону № 580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента країни і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

У статті 11 Дисциплінарного статуту визначено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (ст. 12 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень, як, зокрема, звільнення з посади.

Згідно з порядком накладання дисциплінарних стягнень, визначеним у статті 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до статті 16 Дисциплінарного статуту службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.

Статтею 18 Дисциплінарного статуту визначено, що під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Відповідно до статті 19 Дисциплінарного статуту у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є, зокрема, вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Наказом Міністерства внутрішніх справ від 09 листопада 2016 року № 1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських, які є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей.

Відповідно до ч. 1 Розділу ІІ Правил № 1179 під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку.

Відповідно до пунктів 6, 10 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення.

Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що до поведінки особи, яка проходить службу в поліції, ставляться спеціальні вимоги, яких вона повинна дотримуватися як під час виконання своїх службових обов`язків, так і в позаслужбовий час, у повсякденному житті.

Разом з тим, законодавством регламентовано чітку та послідовну процедуру притягнення особи, яка проходить службу в Національній поліції, до дисциплінарної відповідальності. Зазначена процедура, зокрема передбачає необхідність призначення та проведення службового розслідування для встановлення наявності або відсутності підстав для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності.

Водночас, слід враховувати, що самостійною підставою для звільнення особи зі служби в поліції законодавством визначено дисциплінарний проступок, що полягає у вчиненні дій, які підривають авторитет поліції, та/або порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що матеріалами службового розслідування, яке було проведено у відношенні позивача, зокрема відеозаписом, підтверджується участь позивача 12.03.2020 у бійці, використання ним ненормативної лексики у відношенні громадян та інших працівників поліції, надання неправдивих показань, зокрема щодо особистих даних (імені, прізвища), приховування його місця роботи, а також умисне вчинення дій з метою уникнення відповідальності, що в сукупності дискредитує звання поліціанта, підриває авторитет поліції в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

При цьому, доводи позивача про те, що 12.03.2020 він перебував у відпустці, а не на службі, апеляційний суд відхиляє, оскільки, як відзначалося вище, особа, яка проходить службу в поліції, повинна дотримуватися відповідних норм поведінки не лише під час виконання службових обов`язків, а й у повсякденному житті, та в жодному випадку не вчиняти дій, які порочать звання поліціанта та підривають авторитет поліції в очах громадськості.

Твердження апелянта про те, що ним не було вчинено дисциплінарного проступку, за який його притягнуто до відповідальності, зокрема, що він не приймав участі у бійці, а лише вийшов о другій ночі зі своїм знайомим випити кави та, побачивши бійку, намагався розняти її учасників, поводив себе чемно та не дискредитував звання працівника поліції і не перешкоджав своїми діями працівниками поліції, які прибули на виклик, спростовуються матеріалами справи, зокрема відеозаписом та іншими доказами, зібраними в ході службового розслідування.

Посилання апелянта на те, що таке службове розслідування було розпочато за фактом його притягнення до адміністративної відповідності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, але постановою суду у справі № 756/4668/20 відповідне провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності закрито у зв`язку з відсутністю складу правопорушення, апеляційний суд приймає до уваги, однак зазначає, що порушення вказаного адміністративного провадження у відношенні позивача стало підставою для здійснення відповідного службового розслідування, у ході якого встановлено вчинення позивачем інших, указаних вище, дисциплінарних порушень, що становлять склад дисциплінарного проступку та є достатньою самостійною підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

При цьому, слід враховувати, що законодавством розмежовано дві самостійні підстави для звільнення особи зі служби в поліції: 1) звільнення у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту; 2) звільнення у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Вказані підстави для звільнення зі служби в поліції застосовуються незалежно одна від одної, зокрема перша не є похідної від другої і навпаки. Тобто, за кожним фактом (повідомленням) про ймовірне неналежне виконання або невиконання поліцейським покладених на нього обов`язків повинно проводитися службове розслідування, предметом якого, незалежно від наявності порушеного у відношенні такого поліцейського адміністративного провадження та його стадії, має бути перевірка безпосередньо належності поведінки поліціанта.

Разом з тим, наявність або відсутність рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності у відповідному провадженні не впливає на оцінку дисциплінарного проступку, вчинення якого доведене матеріалами службового розслідування.

Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 11.04.2018 у справі 817/1303/16 та, відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, є обов`язковими для врахування судом апеляційної інстанції при розгляді цієї справи.

Доводи апелянта про те, що негативна характеристика, яка надана відносно нього заступником начальника управління - начальником відділу моніторингу та аналітичного забезпечення управління патрульної поліції у м. Києві ДПП Євдокимовим Д.А., є необ`єктивною, оскільки він не мав раніше жодних дисциплінарних стягнень і його попередня характеристика була позитивною, апеляційний суд відхиляє як безпідставні.

Твердження апелянта про те, що службове розслідування у відношенні нього було проведено поверхнево та не об`єктивно, суд апеляційної інстанції до уваги не приймає, оскільки такі доводи є необґрунтованими та спростовуються матеріалами цієї справи.

Аналізуючи всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Отже, судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 листопада 2020 року - без змін.

Розподіл судових витрат.

Судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, а тому, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати в цій справі перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 листопада 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлено 22 березня 2021 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: О.В. Карпушова

А.Г. Степанюк