Справа № 380/12064/20
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2021-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2021 року місто Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої-судді Мричко Н.І.,

за участі секретаря судового засідання Максимович А.Я.,

представника позивача Присяжнюка Г.Г.,

представника відповідача Стасини Р.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області , місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул.Митрополита Андрея, 10 (далі - відповідач), в якій позивач просив:

- визнати протиправною та такою, що наносить матеріальної шкоди бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не відновлення з 28.02.2018 попереднього розміру пенсії по інвалідності за вислугою років, призначеної ОСОБА_1 в розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 28.02.2018 перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб», у порядку і розмірах визначених постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

Ухвалою від 21.12.2020 суддя прийняла позовну заяву до розгляду й відкрила провадження у справі.

Ухвалою від 21.01.2021 суд перейшов зі спрощеного позовного провадження без виклику сторін до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно зменшив відсоткове значення пенсії з 90% на 80%, оскільки у 2018 році відбулося не нове її призначення, а лише відновлення раніше призначеної пенсії. Відтак позивач вважає, що відповідач повинен здійснити з 28.02.2018 перерахунок його пенсії, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення.

21.01.2021 представник відповідача подала до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечила. Відзив обґрунтований тим, що під час призначення (перерахунку) пенсії застосовуються нормативно-правові акти, які діють на дату, з якої призначається (перераховується) пенсія. Представник відповідача зазначила, що пенсія позивача обчислена у розмірі 80% сум грошового забезпечення як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорія 1.

21.01.2021 позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій вказав, що необґрунтованими є твердження відповідача про призначення з 28.02.2018 нової пенсії за вислугу років, оскільки з цієї дати відбулося лише відновлення виплати раніше призначеної пенсії.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Просив суд позов задовольнити повністю.

У судовому засіданні представник відповідача проти позовних вимог заперечив. Просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

З 26.12.1997 позивачу призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» у розмірі 85% грошового забезпечення.

З 01.01.2001 позивачу виплачувалась пенсія у розмірі 90% грошового забезпечення.

З 01.07.2005 позивачу призначено пенсію по інвалідності за вислугу років у розмірі 90% грошового забезпечення.

З 01.01.2008 позивачу проведено перерахунок пенсії на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 у розмірі 80% грошового забезпечення.

З 01.02.2009 позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

На підставі заяви позивача від 28.02.2018 (арк. справи 53) позивачу призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 80% грошового забезпечення.

12.11.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснити перерахунок та виплату пенсії з дати переведення з пенсії державного службовця на пенсію по інвалідності за вислугу років, призначену згідно із Законом України № 2262 у розмірі 90% грошового забезпечення.

Листом від 09.12.2020 № 4-8588/П-52/8-1300/20 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для проведення перерахунку пенсії, оскільки розмір пенсії обчислений відповідно до Закону України № 2262.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо не відновлення з 28.02.2018 попереднього розміру пенсії по інвалідності за вислугою років, призначеної в розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення, протиправною, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII (далі Закону України № 2262-XII) визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за таким Законом.

Відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону України № 2262-XII (у редакції, чинній станом на дату призначення позивачу пенсії 26.12.1997) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

У пункті «в» частини першої статті 13 Закону України № 2262-XII (у редакції, чинній станом на дату призначення позивачу пенсії 26.12.1997) визначено, що особам, зазначеним у пунктах «а» і «б» вказаної статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 і 4 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

На підставі наведених положень позивачу з 26.12.1997 призначено пенсію за вислугу років у розмірі 85% грошового забезпечення.

З 01.01.2001 позивачу виплачувалась пенсія у розмірі 90% грошового забезпечення.

Відповідно до статті 23 Закону України № 2262-XII (у редакції, чинній станом на дату призначення позивачу пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за вислугу років 01.07.2005) в разі наявності у інваліда з числа осіб офіцерського складу, прапорщиків і мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та військової служби за контрактом, осіб, які мають право на пенсію за вказаним Законом вислуги, необхідної для призначення пенсії за вислугу років (пункт «а» статті 12), пенсія по інвалідності може призначатися їм у розмірі пенсії за вислугу років відповідно до вислуги (пункт «а» статті 13).

На підставі наведеного положення позивачу з 01.07.2005 призначено пенсію по інвалідності у розмірі 90% грошового забезпечення (арк. справи 23).

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців» від 04.04.2006 № 3591-IV, зокрема, пункт «в» частини першої статті 13 Закону України № 2262-XII викладено у новій редакції, в якій відсутнє збільшення на 10% розміру пенсії за вислугу років особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1.

З 01.01.2008 на виконання постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007 № 1294 проведено перерахунок пенсії позивача за нормами Закону України № 2262-XII, в редакції чинній станом на дату такого перерахунку, у розмірі 80% грошового забезпечення.

У подальшому, як встановив суд, з 01.02.2009 позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яку позивач отримував до 27.02.2018.

Таким чином, востаннє, тобто до моменту призначення пенсії за віком (01.02.2009), розмір пенсії позивача по інвалідності обчислювався, виходячи з 80% грошового забезпечення.

Суд звертає увагу на те, що предмет позову не містить вимоги позивача щодо протиправності проведення відповідачем з 01.01.2008 перерахунку його пенсії у розмірі 80% грошового забезпечення. Відтак у межах заявлений позовних вимог суд позбавлений права надавати оцінку правомірності проведеного з 01.01.2008 перерахунку пенсії позивача, в результаті якого зменшено відсоткове значення пенсії з 90% до 80% грошового забезпечення.

Тобто відповідач на підставі заяви позивача відновив виплату пенсії по інвалідності у розмірі 80% грошового забезпечення, яку він отримував до моменту її припинення - призначення пенсії за віком (01.02.2009).

Суд зазначає, що Законом України № 2262-XII не передбачено право пенсійного органу відновлювати виплату пенсії у призначеному розмірі.

У цьому контексті суд зауважує, що позивач не позбавлений права оскарження правомірності проведення відповідачем перерахунку пенсії з 01.01.2008.

Враховуючи наведені висновки, суд вважає, що відновлення відповідачем виплати позивачу пенсії по інвалідності саме у тому розмірі, який був чинним станом на момент припинення виплати є правомірним.

Суд не бере до уваги посилання позивача на правові висновки Верховного Суду у рішенні від 04.02.2019 у зразковій справі № 240/5401/18, оскільки в межах розглядуваної справи обставинами, які підлягають доказуванню є відсотковий розмір пенсії, виплата якої відновлюється, а не зменшення відсоткового розміру пенсії при проведенні її перерахунку. Суд також зазначає, що 28.02.2018 відповідач не вчиняв такої юридичної дії як перерахунок пенсії. Вказані висновки Верховного Суду були б релевантними у разі оскарження позивачем проведення з 01.01.2008 перерахунку пенсії та зменшення її відсоткового значення з 90% на 80% грошового забезпечення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зобов`язання відповідача здійснити з 28.02.2018 перерахунок пенсії позивача відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб», у порядку і розмірах визначених постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-76, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, - відмовити повністю.

Судові витрати між сторонами не розподіляються.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне рішення суду складене 23 березня 2021 року.

Суддя Мричко Н.І.