Справа № 420/14698/20
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2021-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення з відповідача суму штрафних санкцій у розмірі 17 000,00 грн. до Державного бюджету України,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 ) про стягнення з відповідача суму штрафних санкцій у розмірі 17 000,00 грн. до Державного бюджету України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що перевіряючими проведено перевірку характеристик продукції у ФОП ОСОБА_1 , на підставі чого складено відповідний акт перевірки від 12.02.2020 року №388, в якому зафіксовано виявлені порушення. Також представником позивача зазначено, що на адресу відповідача направлялявся лист №вих-1250/05.1/25-20 від 14.02.2020 року з вимогою в строк до 13.03.2020 року надати товарну-супровідну документацію саме на ту продукцію, яка перевірялась. Разом з тим, враховуючи не надання відповідачем необхідних документів, а також з урахуванням встановлених порушень, позивачем прийнято постанови №96 та №97 від 20.03.2020 року про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 за порушення вимог п.2 ч.2 ст.44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» у розмірі 8500,00 грн. (згідно кожної з постанов), що в загальному розмірі становить 17 000,00 грн. При цьому на момент подання позову у позивача відсутня інформація про сплату відповідачем суми штрафних санкцій, у зв`язку з чим він звертається до суду з відповідною вимогою щодо стягнення вказаних коштів.

Ухвалою суду від 26.01.2021 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Статтею 124 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судові виклики і повідомлення здійснюються повістками про виклик і повістками-повідомленнями. Судові виклики або судове повідомлення учасників справи здійснюється: юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Копію ухвали суду від 26.01.2021 року про відкриття спрощеного позовного провадження у справі відповідачем отримано 04.03.2021 року, що підтверджується відповідним повідомленням про вручення поштового відправлення.

Суд зазначає, що станом на 22.03.2021 року до суду від ФОП ОСОБА_1 не надходило відзиву на позовну заяву або будь-яких інших пояснень по суті спірних правовідносин.

Статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважає за можливим розглянути та вирішити справу по суті у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Дослідивши адміністративний позов, відзив відповідача, інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено наступне.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 з 05.04.1999 року зареєстрована як фізична особа-підприємець (РНОКПП НОМЕР_1 ) про що 21.02.2006 року внесено відповідний запис №0002448.

05 лютого 2020 року відповідно до Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», Головним управлінням Держпродспоживслужби в Одеській області винесено наказ №450 про проведення з 11.02.2020 року по 12.02.2020 року планової перевірки характеристики продукції поєднану з невиїзною, предметом якої зазначено характеристики електричного та електронного обладнання, в т.ч. низьковольтного; електричних ламп та світильників - що знаходяться у розповсюджувача/виробника за адресою: АДРЕСА_1 - ФОП ОСОБА_1 (а.с.7).

На проведення перевірки видано направлення на її проведення №398 від 05.02.2020 року (а.с.8).

11.02.2020 року перевіряючими вручено відповідачу вимогу про необхідність в строк до 12.02.2020 року надати до Управління захисту споживачів ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області завірені належним чином копії відповідних документів (а.с.9).

За результатами перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , посадовими особами Головним управлінням Держпродспоживслужби в Одеській області складено акт перевірки характеристик продукції від 12.02.2020 року №388. За змістом акту з боку відповідача встановлені наступні порушення: на продукції (додаток 1.1. - електричний продовжувач ТМ MALEK 6 місткий із заземл. та викл., довж. 7 м., Код: MGP-237, виробник/імпортер: Турція; ш/к: 8 85) та (додаток 1.2 - електричний продовжувач ТМ HOROZ Electric (3*1mm-2M Kаblolu), виробник/імпортер: Турція; ш/к: 8 21) відсутній знак відповідності технічним регламентам; на електрообладнанні, його пакуванні чи в документі, що супроводжує таке електрообладнання відсутня інформація про найменування та контактну поштову адресу виробника/імпортера згідно з вимогами закону про порядок застосування мов, що є порушеннями п.п. 19, 20, 28, 42, 43 Технічного регламенту низьковольтного електричного обладнання, затвердженого Постановою КМУ від 16.12.2015 року № 1067 та п.п. 17, 24, 25, 32, 44, 45, 46 Технічного регламенту електромагнітної сумісності обладнання, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України №1077 від 16.12.2015 року (а.с.13-21).

Копія акту перевірки №388 від 12.02.2020 року направлялась ФОП ОСОБА_1 , проте не було вручено під час доставки з причин закінчення терміну зберігання, що підтверджується матеріалами справи (а.с.22-24).

14.02.2020 року позивач направив на адресу відповідача листа №вих-1250/05.1/25-20, згідно якого зазначив про те, що надані документи ФОП ОСОБА_1 на продукцію, не співпадають з тією, що була встановлена в ході проведення перевірки, у зв`язку з чим відповідача зобов`язано о 13.03.2020 року надати відповідну документацію на товар перевірка якою здійснювалась перевіряючими (а.с.25). Разом з тим, вказаний лист також не отримано відповідачем, оскільки конверт в якому він містився повернуто поштовим відділення на адресу позивача з підстав закінчення терміну зберігання, що підтверджується матеріалами справи (а.с.26-30).

16.03.2020 року Головним управлінням Держпродспоживслужби в Одеській області складено протокол №50 про виявлене порушення вимог Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» та Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції» згідно якого вказано про порушення ФОП ОСОБА_1 , які полягають у введенні в обіг продукції (додаток 1.1, 1.2 до акту перевірки №388 від 12.02.2020 року), яка не відповідає встановленим вимогам. За виявлені порушення передбачається відповідальність згідно п.2 ч.2 ст.44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» (а.с.31-33).

20.03.2020 року Головним управлінням Держпродспоживслужби в Одеській області винесенні постанови про накладення штрафних санкцій №96 та №97, якими на підставі п.2 ч.2 ст. 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» за введення відповідачем в обіг продукції, яка не відповідає встановленим вимогам до ФОП ОСОБА_1 застосовані штрафі санкції у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 17 000,00 грн. відповідно до кожної постанови, які між іншим також направлялись на адресу відповідача, проте були повернуті позивачу поштовим відділенням з причин закінчення терміну зберігання (а.с.34-37).

Відповідачем у встановлені законодавством строки суму штрафу, визначеного постановами №96 та №97 від 20.03.2020 року, сплачено не було, з огляду на що позивач звернувся до суду адміністративним позовом про стягнення штрафу.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Суд зазначає, що предметом спірних правовідносин в адміністративній справі №420/14698/20 є стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафу за порушення які полягають у введенні в обіг продукції (додаток 1.1, 1.2 до акту перевірки №388 від 12.02.2020 року), яка не відповідає встановленим вимогам. За виявлені порушення передбачається відповідальність згідно п.2 ч.2 ст.44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції».

Правові та організаційні засади здійснення державного ринкового нагляду і контролю нехарчової продукції встановлені Законом України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» від 02 грудня 2010 року №2735-VI (далі - Закон №2735-ІV).

Відповідно до ст. 3 Закону №2735-ІV законодавство України про державний ринковий нагляд і контроль продукції складається з цього Закону, Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції», інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини в цій сфері, у тому числі технічних регламентів.

Відповідно до абз. 8 статті 1 Закону №2735-VI державний ринковий нагляд - діяльність органів ринкового нагляду з метою забезпечення відповідності продукції встановленим вимогам, а також забезпечення відсутності загроз суспільним інтересам. Згідно ч.ч. 1, 2 статті 10 вказаного Закону ринковий нагляд здійснюється органами ринкового нагляду в межах сфер їх відповідальності.

Відповідно до Положення про Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області, затверджене наказом Держпродспоживслужби від 09.04.2019 року №295, Головне управління Держпродспоживслужби, відповідно до покладених на нього завдань у сфері здійснення державного ринкового нагляду, проводить перевірки характеристик продукції.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» заходами ринкового нагляду є:

1) перевірки характеристик продукції, у тому числі відбір зразків продукції та їх експертиза (випробування);

2) обмежувальні (корегувальні) заходи, що включають: а) обмеження надання продукції на ринку; б) заборону надання продукції на ринку; в) вилучення продукції з обігу; г) відкликання продукції;

3) контроль стану виконання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів;

4) попередження органами ринкового нагляду споживачів (користувачів) про виявлену цими органами небезпеку, що становить продукція.

В свою чергу, Законом №2735-ІV встановлено загальний порядок проведення перевірок характеристик продукції, що визначений статтею 23 цього Закону.

Відповідно до ч.ч. 3-6 ст. 23 Закону №2735-VI органи ринкового нагляду проводять планові та позапланові перевірки характеристик продукції.

Планові перевірки характеристик продукції проводяться у розповсюджувачів цієї продукції, а позапланові, - у розповсюджувачів та виробників такої продукції. Під час таких перевірок перевіряються характеристики лише того виду продукції, що є предметом перевірки.

Перевірки характеристик продукції проводяться на підставі наказів органів ринкового нагляду та посвідчень (направлень) на проведення перевірки, що видаються та оформляються відповідно до Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності". У разі одержання інформації про надання на ринку продукції, що становить серйозний ризик, відповідні накази та посвідчення (направлення) видаються і оформляються невідкладно.

Згідно з ч.8 ст.23 Закону №2735-VI, під час виїзної перевірки характеристик продукції може проводитися перевірка документів (їх копій) та інформації, зазначених у частині сьомій цієї статті, а також обстеження, відбір і експертиза (випробування) зразків продукції.

Строк проведення виїзної перевірки характеристик продукції не може перевищувати у розповсюджувача цієї продукції двох робочих днів, у виробника такої продукції - трьох робочих днів (абз.1 ч.10 ст.23 Закону №2735-VI).

Згідно пп. "а" п.1 ч.2 статті 24 Закону № 2735-VI під час проведення перевірки характеристик продукції у її розповсюджувачів на початковому етапі перевірки об`єктами перевірки є, в тому числі, наявність на продукції знаку відповідності технічним регламентам (у тому числі ідентифікаційного номера призначеного органу з оцінки відповідності), якщо його нанесення на продукцію передбачено технічним регламентом на відповідний вид продукції, та додержання правил застосування і нанесення знаку відповідності технічним регламентам.

Відповідно до вимог ч.1 ст.29 Закону №2735-ІV у разі, якщо органом ринкового нагляду встановлено, що продукція не відповідає встановленим вимогам (крім випадків, передбачених статтею 28 цього Закону, та формальної невідповідності), орган ринкового нагляду невідкладно вимагає від відповідного суб`єкта господарювання вжити протягом визначеного строку заходів щодо приведення такої продукції у відповідність із встановленими вимогами.

Відповідно до вимог ч.3 ст.29 Закону №2735-ІV орган ринкового нагляду невідкладно вимагає від відповідного суб`єкта господарювання вжити протягом визначеного строку заходів щодо усунення формальної невідповідності, якщо цей орган встановить будь-яку таку невідповідність: знак відповідності технічним регламентам було нанесено з порушенням вимог, визначених у відповідному технічному регламенті; не було нанесено знак відповідності технічним регламентам, якщо його нанесення передбачено відповідним технічним регламентом; не було складено декларацію про відповідність або декларація про відповідність не супроводжує продукцію, якщо її складення чи супроводження нею продукції передбачено відповідним технічним регламентом; декларацію про відповідність було складено з порушенням вимог; органу ринкового нагляду не надано доступу до технічної документації або вона є неповною; вчинено інші порушення встановлених вимог, визначених у відповідному технічному регламенті як формальна невідповідність.

Обов`язки суб`єктів господарювання під час здійснення ринкового нагляду та контролю продукції встановлюються Законом №2735-ІV, Законом України "Про загальну безпечність нехарчової продукції", виданими відповідно до них іншими нормативно-правовими актами, технічними регламентами.

Суб`єкти господарювання зобов`язані надавати на вимогу органів ринкового нагляду документацію, що дає змогу ідентифікувати: 1) будь-який суб`єкт господарювання, який поставив їм відповідну продукцію; 2) будь-який суб`єкт господарювання, якому вони поставили відповідну продукцію (части на 5 ст. 8 ЗУ №2735-ІV).

Згідно положень частини 6 ст. 8 цього ж Закону суб`єкти господарювання зобов`язані зберігати документацію, визначену в частині п`ятій цієї статті, протягом строку, встановленого відповідним технічним регламентом, а якщо такий строк технічним регламентом не встановлено: 1) виробник - протягом десяти років з дня введення ним відповідної продукції в обіг; 2) уповноважений представник, імпортер або розповсюджувач - протягом десяти років з дня одержання ним відповідної продукції.

У разі якщо виробник продукції не може бути ідентифікований органом ринкового нагляду, для цілей цього Закону особою, що ввела таку продукцію в обіг, вважається кожен суб`єкт господарювання в ланцюгу постачання відповідної продукції, який протягом узгодженого з органом ринкового нагляду строку (терміну) не надав документацію, що дає змогу встановити найменування та місцезнаходження виробника або особи, яка поставила суб`єкту господарювання цю продукцію.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" суб`єкти господарювання за порушення цього Закону несуть згідно з законами України цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність.

Перелік порушень встановлених вимог, які вважаються формальною невідповідністю, уточнюється у відповідних технічних регламентах

Як вбачається з акту Головного управлінням Держпродспоживслужби в Одеській області від 12.02.2020 року №388 відповідачем в порушення п.п. 17, 24, 25, 32, 44, 45, 46 Технічного регламенту з електромагнітної сумісності обладнання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 року №1077, та п.п. 19, 20, 28, 42, 43 Технічного регламенту низьковольтного електричного обладнання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 року №1067 на електрообладнанні (електричний продовжувач ТМ MALEK 6 місткий із заземл. та викл., довж. 7 м., Код: MGP-237, виробник/імпортер: Турція; ш/к: 8 85) та (додаток 1.2 - електричний продовжувач ТМ HOROZ Electric (3*1mm-2M Kаblolu), виробник/імпортер: Турція; ш/к: 8 21), або табличці з технічними даними відсутні знаки відповідності технічним регламентам; на електрообладнанні, його пакуванні чи в документів, що супроводжує таке електрообладнання не зазначено найменування виробника (імпортера) та контактна поштова адреса.

Відповідно до пункту 28 Технічного регламенту низьковольтного електричного обладнання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 року №1067, перед наданням електрообладнання на ринку розповсюджувачі перевіряють, що на таке електрообладнання нанесено знак відповідності технічним регламентам, воно супроводжується необхідними документами, а також інструкціями та інформацією про безпечність, складеними згідно з вимогами закону про порядок застосування мов, а також що виробник та імпортер виконали вимоги, визначені відповідно у пунктах 11, 12 і 20 цього Технічного регламенту.

Згідно до пунктів 11, 12 і 20 зазначеного Технічного регламенту, виробники забезпечують, щоб на електрообладнанні, яке вони ввели в обіг, було зазначено тип, номер партії чи серійний номер або інший елемент, який дає змогу його ідентифікувати, а в разі, коли розмір або характер електрообладнання не дає змоги цього зробити, - щоб необхідна інформація була зазначена на його пакуванні або в документі, що супроводжує таке електрообладнання.

Виробники зазначають своє найменування, зареєстроване комерційне найменування чи зареєстровану торговельну марку (знак для товарів і послуг) та контактну поштову адресу на електрообладнанні, а якщо це неможливо, - на його пакуванні чи в документі, що супроводжує таке електрообладнання. В адресі повинно зазначатися єдине місце, за яким можна зв`язатися з виробником. Контактні дані наводяться згідно з вимогами закону щодо порядку застосування мов.

Імпортери зазначають своє найменування, зареєстроване комерційне найменування чи зареєстровану торговельну марку (знак для товарів і послуг) та контактну поштову адресу на електрообладнанні, а якщо це неможливо, - на його пакуванні чи в документі, що супроводжує таке електрообладнання. Контактні дані наводяться згідно з вимогами закону щодо порядку застосування мов.

Відповідно до пунктів 41, 42 Технічного регламенту низьковольтного електричного обладнання знак відповідності технічним регламентам застосовується згідно із загальними принципами маркування зазначеним знаком, установленими законом.

Знак відповідності технічним регламентам наноситься на електрообладнання або на його табличку з технічними даними таким чином, щоб він був видимим, розбірливим і незмивним. У разі коли це є неможливим або невиправданим через характер електрообладнання, знак відповідності технічним регламентам наноситься на пакування та на супровідні документи.

Відповідно до пунктів 32, 44, 45 Технічного регламенту з електромагнітної сумісності обладнання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 року №1077 перед наданням апаратури на ринку розповсюджувачі перевіряють наявність на апаратурі знака відповідності технічним регламентам, необхідних супровідних документів, інструкцій та інформації, визначених в пунктах 48-50 цього Технічного регламенту, що складені згідно з вимогами закону про порядок застосування мов, а також виконання виробником вимог, визначених в пунктах 16 і 17, імпортером - вимог пункту 25 цього Технічного регламенту.

Якщо розповсюджувач вважає або має підстави вважати, що апаратура не відповідає суттєвим вимогам, визначеним у додатку 1, він не надає цю апаратуру на ринку до приведення її у відповідність з такими вимогами. Якщо зазначена апаратура становить ризик, розповсюджувач повідомляє про це виробнику або імпортеру, а також відповідному органу державного ринкового нагляду.

Знак відповідності технічним регламентам застосовується згідно із загальними принципами маркування зазначеним знаком, установленими законом.

Знак відповідності технічним регламентам наноситься на апаратуру або на її табличку з технічними даними таким чином, щоб він був видимим, розбірливим і незмивним. У разі неможливості або невиправданості через характер апаратури нанесення знака відповідності технічним регламентам він наноситься на пакування та супровідні документи.

Судом встановлено, що станом на час проведення перевірки (12.02.2020 року), на електрообладнанні, зокрема на електричному продовжувачі ТМ MALEK 6 місткий із заземл. та викл., довж. 7 м., Код: MGP-237, виробник/імпортер: Турція; ш/к: 8 85 та електричному продовжувачі ТМ HOROZ Electric (3*1mm-2M Kаblolu), виробник/імпортер: Турція; ш/к: 8 21 були відсутні таблички з технічними даними знаку відповідності технічним регламентам та відсутня інформація про найменування виробника (імпортера) та контактна поштова адреса.

Згідно п. 2 ч. 2 статті 44 Закону №2735-VI до особи, яка ввела продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважається такою, що ввела продукцію в обіг, застосовуються штрафні санкції у разі введення в обіг продукції, яка не відповідає встановленим вимогам (крім випадків, передбачених статтею 28 цього Закону), у тому числі нанесення знака відповідності технічним регламентам на продукцію, що не відповідає вимогам технічних регламентів, - у розмірі від п`ятисот до тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а за повторне протягом трьох років вчинення такого самого порушення, за яке на особу вже було накладено штраф, - у розмірі від тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 5 ст. 44 Закону справи про накладення штрафів за порушення, визначені цією статтею, розглядаються керівниками органів ринкового нагляду або заступниками таких керівників у межах їх компетенції.

Суми штрафів, що накладаються органами ринкового нагляду, перераховуються до Державного бюджету України.

Про вчинення порушень, зазначених у цій статті, посадовими особами органів ринкового нагляду, що виявили правопорушення, складається протокол, який разом із поясненнями керівника, іншої відповідальної посадової особи та документами, що стосуються справи, передається посадовим особам, уповноваженим розглядати такі справи.

Керівник чи заступник керівника органу ринкового нагляду розглядає справу протягом 15 днів з дня отримання відповідних документів.

Рішення керівника чи заступника керівника органу ринкового нагляду про накладення штрафу оформляється постановою.

У зв`язку із викладеним вище контролюючим органом постановами від 20.03.2020 року №96 та №97 до відповідача застосовано штрафні санкції у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 17 000,00 грн.

Суб`єкт господарювання має сплатити штраф у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання постанови про його накладення.

У разі несплати штрафу в зазначений строк він стягується в судовому порядку.

Також нормою Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» передбачено, що постанова про накладення штрафу може бути оскаржена.

З аналізу викладених вище норм Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» чітко вбачається, що він містить імперативну норму, згідно з якою, суб`єкт господарювання зобов`язаний сплатити накладений на нього штраф у 15 (п`ятнадцятиденний) строк з дня отримання постанови, якою такий штраф накладено або, у разі незгоди з нею, оскаржити її.

Разом з тим, суд зазначає, що будь-яких доказів того, що постанови №96 та №97 від 20.03.2020 року оскаржувались, відповідачем до суду не надавалось.

Несплата штрафу у встановлений строк є підставою для стягнення суми штрафу у судовому порядку.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене та зважаючи на те, що нормами Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» чітко визначено обов`язок суб`єкта господарювання сплатити накладений на нього штраф у п`ятнадцятиденний строк, чого відповідачем зроблено не було, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Відтак, приймаючи до уваги вищевикладене та оцінюючи наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення штрафу за порушення законодавства про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції у розмірі 17 000,00 гривень. є обґрунтованими, документально підтвердженими, відповідають чинному законодавству, а отже підлягають задоволенню в повному обсязі.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Підсумовуючи все вищевикладене суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат, то суд зазначає наступне.

Згідно ст.139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень, з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

У даній справі відсутні витрати, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, а тому розподіл судових витрат суд вирішує не проводити.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 241-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Головного управління Держродспоживслужби в Одеській області (65042, м. Одеса, вул. 7-а Пересипська, 6, ) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) - задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 суму штрафних санкцій у розмірі 17 000,00 грн. до Державного бюджету України.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Іванов Е.А.

.