Справа № 500/2597/20
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2021-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 рокуЛьвівСправа № 500/2597/20 пров. № А/857/199/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Хітрень О.Ю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року (прийняте у м. Тернополі, суддею Шульгач М. П., складене у повному обсязі 10 листопада 2020 року) у справі № 500/2597/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2020 ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просив:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - ГУ ПФУ в Тернопільській області), оформлену листом від 28.08.2020 № 1900-0321-8/12994, та скасувати рішення № 8 Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років при ГУ ПФУ в Тернопільській області від 18.12.2019 в частині не зарахування йому до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах період строкової військової служби в армії з 16.05.1982 по 06.05.1984, періоди роботи з 01.01.1980 по 31.12.1982, з 02.02.2000 по 16.09.2003 на посаді тракториста;

зобов`язати ГУ ПФУ в Тернопільській області призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах із зниженням пенсійного віку відповідно до п. "в" ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 10.01.2020, зарахувавши до пільгового стажу період строкової військової служби в армії з 16.05.1982 по 06.05.1984, періоди роботи з 01.01.1980 по 31.12.1982, з 02.02.2000 по 16.09.2003 на посаді тракториста.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що маючи необхідний загальний страховий стаж та стаж роботи, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, звернувся до відповідача із заявою про призначення пільгової пенсії відповідно до п. "в" ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», однак відповідач протиправно відмовив у її призначенні.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року позов задоволено.

Не погодившись із цим рішенням, його оскаржило ГУ ПФУ в Тернопільській області, яке вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального права, за невідповідності висновків суду обставинам справи, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не враховано тієї обставини, що враховуючи записи трудової книжки, позивач працював з 01.01.1980 по 31.12.1981 в тракторній бригаді, посада не зазначена, а тому вказаний період, а також служба в армії з 16.05.1982 по 06.05.1984 не може бути зараховані до пільгового стажу. Зазначає, що згідно записів трудової книжки колгоспника № 148 позивач працював у ПАП "Пролісок" в період з 02.02.2000 по 16.09.2003, однак пільгової довідки надано не було, тому цей період роботи до пільгового стажу не зараховано.

Представник позивача подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки не може прибути в судове засідання за станом здоров`я, проте на підтвердження вказаних обставин не надав жодних доказів, а тому суд вважає за необхідне в задоволенні цього клопотання відмовити.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не здійснювалося.

Також за приписами частини другої статті 313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 10.01.2020 та 09.07.2020 ОСОБА_1 звернувся із заявою до ГУ ПФУ в Тернопільської області для призначення пенсії на пільгових умовах (55 років), як особа зайнята у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства більше 20 років та загальним стажем не менше як 27 років 6 місяців.

ГУ ПФУ в Тернопільській області листом № 1900-0321-812994 від 28.08.2020 відмовило позивачу в призначені пенсії на пільгових умовах посилаючись на те, що рішенням Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, яка створена при ГУ ПФУ в Тернопільській області від 12 грудня 2019 за № 8, підтверджено період роботи з 01.01.1985 по 31.12.1998 та 01.01.2000 по 01.02.2000 (в тому числі роки, в яких не відпрацьовано встановленого мінімуму трудової участі в господарстві за фактичною тривалістю) як пільговий стаж, що становить 12 років 01 місяців 04 дні. Згідно записів трудової книжки колгоспника № 148 позивач працював у ПАП "Пролісок" в період з 02.02.2000 по 16.09.2003, однак пільгової довідки надано не було, тому цей період роботи до пільгового стажу не зараховано. Враховуючи записи трудової книжки колгоспника № 148, позивач працював з 01.01.1980 по 31.12.1981 в тракторній бригаді, посада не зазначена, а тому період з 16.05.1982 по 06.05.1984 - служба в армії не може бути зарахована до пільгового стажу.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оспорювані періоди трудової діяльності позивача на посаді, яка дає право на пільгове пенсійне забезпечення, а саме: з 01.01.1980 по 31.12.1982 - колгосп ім. Суворова (тракторист), строкова військова служба з 16.05.1982 по 06.05.1984, з 02.02.2000 по 16.09.2003 - ПАП «Пролісок» (тракторист) підлягають включенню до стажу роботи, який дає право для призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, відповідають нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам справи і є правильними з огляду на таке.

Відповідно до п. «в» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи, зокрема, з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців.

Отже, для призначення пенсії позивачу, згідно з Законом України «Про пенсійне забезпечення», необхідне досягнення певного віку (55 років), загальний стаж роботи (не менше 27 років 6 місяців) та робота на посаді тракториста, який безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції (20 років).

Згідно з копією паспорта ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , отже на час подання заяви про призначення пенсії, досяг віку - 55 років, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення», для призначення пенсії на пільгових умовах. Цей факт відповідачем не оспорюється, як і достатність загального стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах.

Щодо покликання пенсійного органу на недостатність пільгового стажу роботи для призначення пенсії ОСОБА_1 , то суд апеляційної інстанції вважає їх безпідставними, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю, ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в Порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Отже, основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Згідно роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 7 «Про порядок призначення пенсій на пільгових умовах трактористам-машиністам, які безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах і на інших підприємствах сільського господарства», до трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільськогосподарської продукції відносяться працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідне посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільськогосподарських робіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відробили повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення і в тому випадку, якщо в польовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи (на стаціонарних і причепих установках та агрегатах, по ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо.

Відповідно до ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у стаж роботи, що дає право на трудову пенсію, зараховується військова служба, незалежно від місця її проходження.

Згідно ст. 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову особа, зокрема працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Як видно із записів трудової книжки позивач з 1980 по 1981 та з 1985 по 1999 працював в колгоспі ім. Суворова Чортківського району Тернопільської області, з 2000 по 16.09.2003 - в ПАП «Пролісок» на посаді тракториста.

Згідно з довідкою № 205, виданою 27.09.2019 Заболотівською сільською радою Чортківського району Тернопільської області, стверджується факт роботи позивача в колгоспі ім. Суворова з 01.01.1980 по 31.12.1982, з 01.01.1984 по 01.02.2000, та кількість відпрацьованих людино-днів з 1980 по 1994 роки, в тому числі служба в армії протягом 1982 - 1984.

Як видно з військового квитка серія НОМЕР_1 , виданого 14.05.1982, позивач проходив військову службу в Радянській армії з 16.05.1982 по 06.05.1984 при цьому в графі 6 зазначена основна цивільна спеціальність «тракторист-машиніст».

Покликання апелянта на неможливість зарахування до пільгового стажу роботи позивача в колгоспі ім. Суворова Чортківського району Тернопільської області з 01.01.1980 по 31.12.1981, оскільки позивач працював у тракторній бригаді, при цьому посада у трудовій книжці не зазначена, суд вважає безпідставними, оскільки з огляду на спеціальність позивача «тракторист - машиніст», вказана обставина не виключає факту роботи позивача на посаді тракториста у вказаній тракторній бригаді.

При цьому, після служби в армії позивач повернувся на попереднє місце роботи (колгосп ім. Суворова) на посаду тракториста, де працював з травня 1985 по 30.12.1999.

Довідкою № 25, виданою 10.10.2019 ПАП «Пролісок», стверджується те, що позивач з 02.02.2000 по 16.09.2003 протягом календарного року працював на посаді тракториста, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Отже, матеріалами справи підтверджено роботу позивача на посаді тракториста, яка безпосередньо пов`язана з виробництвом сільськогосподарської продукції - продукції рослинництва і тваринництва протягом усього робочого року, а тому підстави для неврахування періодів роботи позивача з 01.01.1980 по 31.12.1981, з 02.02.2000 по 16.09.2003 на посаді тракториста, а також, періоду строкової військової служби в армії з 16.05.1982 по 06.05.1984, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, відсутні.

При цьому твердження відповідача про неможливість підтвердження пільгового характеру праці позивача у вказані періоди, є безпідставними, оскільки право особи на соціальний захист не може ставитись в залежність від існування конкретного документу. При цьому, збереження таких відомостей не може контролюватись пенсіонером, відповідно, на нього не повинна покладатись відповідальність за їх відсутність.

З огляду на наведене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що пільговий стаж роботи позивача станом на момент звернення із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах становив понад 20 років та був достатнім для її призначення, що свідчить про неправомірність відмови відповідача в призначенні позивачу пенсії згідно з пунктом «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

За таких обставин колегія суддів дійшла переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення від 10 листопада 2020 року в адміністративній справі № 500/2597/20 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин
Постанова складена у повному обсязі 23 березня 2021 року.