Справа № 340/1158/20
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2021-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 березня 2021 року м. Дніпросправа № 340/1158/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Коршуна А.О. (доповідач),

суддів: Чередниченка В.Є., Панченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання Чорнова Є.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07.08.2020р. у справі №340/1158/20
за позовом:ОСОБА_1
до: про:Державної податкової служби України визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

07.04.2020р. ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової служби України (далі - ДПС)

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень /а.с. 1-25,129 том 1/.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.04.2020р. за вищезазначеним адміністративним позовом було відкрито провадження в адміністративній справі №340/1158/20 та справу призначено до судового розгляду /а.с. 131 том 1/.

Позивач, посилаючись у адміністративному позові на те, що посадовими особами відповідача на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 16.01.2017р. було проведено документальну перевірку дотримання вимог податкового законодавства з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору ОСОБА_1 за період з 01.01.1998р. по 31.12.2016р., за результатами якої було складено акт від 14.02.2017р. на який ним подано заперечення і за результатами розгляду яких відповідачем призначено та проведено позапланову невиїзну документальну перевірку дотримання вимог податкового законодавства з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору ОСОБА_1 за період з 01.01.1998р. по 31.12.2016р., за результатами якої було складено акт №15/99-99-13-04-02/ НОМЕР_1 від 23.03.2017р. у якому відповідачем зроблено висновок про невиконання обов`язку щодо підтвердження витрат на суму 4200116,73 грн., які понесені у зв`язку з придбанням валютних коштів в сумі 175000 доларів США, що призвело до заниження ним податку з доходів фізичних осіб (далі - ПДФО) на суму 606028 грн. та заниження військового збору на суму 45647,44 грн., та 13.04.2017р. відповідачем за результатами перевірки на підставі цього акту було прийнято податкові повідомлення-рішення: - №, яким йому збільшено суму грошового зобов`язанням за платежем «податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» на загальну суму 757535,35 грн.; - №, яким йому збільшено суму грошового зобов`язанням за платежем «військовий збір» на загальну суму 57059,30 грн.. Але він вважає висновки податкового органу у акті перевірки та прийняті ним за результатами перевірки рішення необґрунтованими та безпідставними з огляду на те, що відповідачем перевірку проведено з порушенням встановленого ст. 102 Податкового кодексу України (далі - ПК України), періодом перевірки охоплено термін в 18 років , а висновок про не виконання обов`язку щодо підтвердження витрат на суму 4200116,73 грн., які понесені у зв`язку з придбанням валютних коштів в сумі 175000 доларів США, зроблено у зв`язку із відсутністю документального підтвердження саме за період в 18 років, але норми чинного законодавства не встановлюють обов`язку для особи зберігати документи, які пов`язані з обчисленням і сплатою податків. Відповідач у результаті проведеної перевірки зробив висновок про те, що позивачем придбано валютні цінності у розмірі 175000 доларів США, але при цьому відсутні будь-які докази про придбання їх саме 31.12.2015р., а встановлення дати є суттєвим для визначення курсу валюти та визначення суми , яка повинна використовуватись у розрахунках під час визначення податкових зобов`язань. Під час проведення перевірки відповідачем не було встановлено, яку суму доходів за весь період перевірки отримав позивач, у акті перевірки мова іде лише за період 2000-2015р., але наявні документи які свідчать про доходи отримані позивачем під час його роботи у періоди з 1989-1993рр., які свідчать про те, що у цей період ним було отримано доход у розмірі 172224,58 долара США. Висновок податкового органу про отримання позивачем доходу в 2015 році, який ґрунтується на відсутності у платника податку документів є необґрунтованим, оскільки відповідачем не подано жодних доказів декларування позивачем доходу в 2015 році в розмірі, визначеному в акті перевірки або інших фактичних даних, які свідчать про отримання ним вказаного доходу у 2015 році. Визначення контролюючим органом позивачу загальної суми річного оподаткованого доходу на підставі даних, які містяться в декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевою самоврядування за 2015 рік, не відповідає вимогам пункту 164.1 статті 164 ПК України. Оскільки, податковим органом протиправно включено до бази оподаткування податком на доходи фізичних осіб за 2015 рік все нерухоме та рухоме майно, грошові кошти, які було визначено позивачем в декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевою самоврядування за 2015 рік, тобто все майно, що було наявне у позивача станом на час подання декларації та було набуте ним протягом життя. Крім цього зауважив, що факт дарування йому батьком 150000,00 доларів США підтверджується належним чином, зокрема, заявою його батька, посвідченою приватним нотаріусом у встановленому законодавством порядку. Також позивач зазначив, що військовим збором можуть бути оподатковані лише доходи, отримані платниками податку після 03.08.2014р., а відповідачем не надано доказів щодо часу та суми отриманого позивачем доходу для обрахунку суми військового збору. Тому просив суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача № та № від 13.04.2017р.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07.08.2020р. у справі №340/1158/20 адміністративний позов задоволено, визнано протиправними та скасовано та скасовано податкові повідомлення-рішення ДПС № та № від 13.04.2017р.. / а.с. 219-226 том 1/.

Відповідач - ДПС, не погодившись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу / а.с. 229-235 том 1/, у якій посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи було зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до прийняття судом першої інстанції рішенні у справі з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції від 07.08.2020р. у цій справі скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні вимог адміністративного позову у повному обсязі.

24.09.2020р. адміністративна справа №340/1158/20, разом з апеляційною скаргою відповідача, надійшли до Третього апеляційного адміністративного суду / а.с. 228 том 1/.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 25.09.2020р. у справі №340/1158/20 апеляційна скарга ДПС на рішення суду першої інстанції від 07.08.2020р. у цій справі залишена без руху, та заявнику апеляційної скарги надано строк для усунення зазначених судом недоліків апеляційної скарги / а.с. 242 том 1/.

У встановлений вищезазначеної ухвалою суду строк відповідачем недоліки апеляційної скарги були усунуті та ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 19.10.2020р. справі №340/1158/20 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ДПС на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07.08.2020р. у справі №340/1158/20 /а.с. 4 том 2/, та справу призначено до апеляційного розгляду у судовому засіданні о 13 годин 30 хвилин 10.11.2020р. /а.с. 5 том 2/, про що судом було повідомлено учасників справи / а.с. 6,7 том 2/.

Через не явку учасників справи (або їх представників) до суду у судове засідання о 13 годин 30 хвилин 10.11.2020р. апеляційний розгляд цієї справи відкладено у судове засідання на 15 годин 30 хвилин 01.12.2020р. / а.с. 10 том 2/, про що судом повідомлено учасників справи / а.с. 11,12 том 2/.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 30.11.2020р. у справі №340/1158/20 представнику відповідача - ДПС відмовлено у задоволенні клопотання про проведення судового засідання о 15 годин 30 хвилин 01.12.2020р. у справі №340/1158/20 в режимі відеоконференції / а.с. 17 том 2/.

За клопотанням представника позивача розгляд справи відкладено на 15 годин 30 хвилин 26.01.2021р. / а.с. 24 том 2/, про що було повідомлено учасників справи / а.с. 25-28 том 2/ .

У судовому засіданні 26.01.2021р. у зв`язку із відсутністю доказів щодо отримання позивачем копії апеляційної скарги розгляд справи відкладено на 14 годин 30 хвилин 02.03.2021р. та представнику позивача вручена копія апеляційної скарги ДПС на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07.08.2020р. у справі №340/1158/20 /а.с. 31,33 том 2/, про що судом повідомлено учасників справи / а.с. 32,34,35 том 2/

Позивач, у письмовому відзиві на апеляційну скаргу / а.с. 36-53 том 2/, заперечував проти доводів апеляційної скарги відповідача та посилаючись на те, що відповідачем під час розгляду справи не було доведено правомірності прийняття ним оскаржуваних рішень, а у апеляційній скарзі взагалі не зазначено у чому на думку відповідача полягає необґрунтованість рішення суду та неправильність застосування норм матеріального права, вважає, що суд першої інстанції постановив обґрунтоване рішення у цій справі і просив апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції від 07.08.2020р. у цій справі залишити без змін.

У судовому засіданні 02.03.2021р.:

- представник відповідача підтримав доводи викладені у апеляційній скарзі та просив суд апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції від 07.08.2020р. у цій справі скасувати та прийняти нове рішення. яким відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову;

- представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги, підтримав доводи викладені у письмових запереченнях на апеляційну скаргу та просив суд апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції від 07.08.2020р. у цій справі залишити без змін.

Заслухавши представників відповідача та позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали адміністративної справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що у період з 13.02.2017 по 14.02.2017р. ДФС України, на підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.78.1.11 п.78.1 ст.78, ст.79 ПК України, наказу ДФС України від 13.02.2017 р. №78 про проведення позапланової невиїзної перевірки, який прийнято відповідно до ухвали Печерського районного суду м. Києва від 16.01.2017р. у справі №757/2232/17-к, / а.с. 42-43 том 1/, проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору платником податків ОСОБА_1 за період з 01.01.1998р. по 31.12.2016р., за результатами якої складено акт №5/99-99-13-04-02/ НОМЕР_2 від 14.02.2017р. /а.с.44-52 том 1/ у якому зафіксовано виявлені на думку відповідача у ході перевірки порушення, а саме:

- порушення п.44.1 ст.44, п.164.1 ст.164. ст.167, п.п.168.2.1 п.168.2 ст.168 ПК України, що призвело до заниження ПДФО на суму 2108859,68 грн.;

- порушення п.п.1.2, 1.3 п.16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України, у зв`язку з чим занижена сума військового збору на суму 158359,79 грн.

Позивач у справі, не погодившись з висновками вищевказаного акту, подав заперечення /а.с.53-56 том 1/, за результатами розгляду яких ДФС України в період з 02.03.2017р. по 16.03.2017р. на підставі п.44.7 ст.44, п.п.78.1.5 п.78.1 ст.79, ст.79, п.86.7 ст.86 Податкового кодексу України, наказу ДФС України від 28.02.2017 року №140 «Про проведення документальні позапланової невиїзної перевірки» /а.с.153 том 1/, проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору платником податків фізичною особою ОСОБА_1 за період з 01.01.1998р. по 31.12.2016р. , за результатами якої складено акт №15/99-99-13-04-02/ НОМЕР_2 від 23.03.2017р. (далі - акт перевірки)

З наданої суду ксерокопії вищезазначеного акту перевірки /а.с.57-67 том 1/ вбачається, що податковим органом за результатами перевірки зроблено висновки про порушення позивачем:

- вимог п.44.1 ст.44, п.164.1 ст.164. ст.167, п.п.168.2.1 п.168.2 ст.168 ПК України, що призвело до заниження ПДФО на суму 606028,68 грн.;

- вимог п.п.1.2, 1.3 п.16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України, що призвело до заниження суми військового збору на 45647,44 грн.

Позивач не погодившись із висновками акту перевірки подав заперечення, але податковий орган за результатами розгляду цих заперечень листом за вих. № №5095/г/99-99-13-04-02-14 від 11.04.2017р. повідомив позивача про те, що висновки акту перевірки є правомірними /а.с.150-151 том 1/.

Та у подальшому, на підставі акту перевірки №15/99-99-13-04-02/ НОМЕР_2 від 23.03.2017р. податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення:

- №, яким фізичній особі ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язанням за платежем «податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» на загальну суму 757535,35 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями - 606028,28 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 151507,07 грн. /а.с.142 том 1/;

- №, яким фізичній особі ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язанням за платежем «військовий збір» на загальну суму 57059,30 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями 45647,44 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 11411,86 грн. /а.с.144 том 1/;

і саме ці податкові повідомлення-рішення є предметом оскарження у цій справі.

Спірні відносини, які виникли між сторонами у справі, врегульовано положеннями ПК України, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також встановлює відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пп.14.1.54 п.14.1 ст.14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді:

а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України;

б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів;

в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів;

г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України;

ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України;

д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов`язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов`язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо);

е) спадщини, подарунків, виграшів, призів;

є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору;

ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Положеннями пп.162.1.1 п.162.1 ст.162 ПК України передбачено, що платником податку на доходи фізичних осіб (ПДФО) є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Відповідно до п.162.4 ст.162 ПК України якщо фізична особа - платник податку вперше отримує оподатковувані доходи всередині податкового періоду, то перший податковий період розпочинається з дня отримання таких доходів.

Пунктом 163.1 статті 163 ПК України встановлено, що об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Згідно п.164.1 ст.164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

У разі використання права на податкову знижку базою оподаткування є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального оподатковуваного доходу з урахуванням пункту 164.6 цієї статті на суми податкової знижки такого звітного року.

Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

Загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.

Відповідно до п.164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються:

- доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту);

- суми винагород та інших виплат, нарахованих (виплачених) платнику податку відповідно до умов цивільно-правового договору;

- доходи від продажу об`єктів майнових і немайнових прав, зокрема інтелектуальної (промислової) власності, та прирівняні до них права, доходи у вигляді сум авторської винагороди, іншої плати за надання права на користування або розпорядження іншим особам нематеріальним активом (творами науки, мистецтва, літератури або іншими нематеріальними активами), об`єкти права інтелектуальної промислової власності та прирівняні до них права (далі - роялті), у тому числі отримані спадкоємцями власника такого нематеріального активу;

- частина доходів від операцій з майном, розмір якої визначається згідно з положеннями статей 172 - 173 цього Кодексу;

- дохід від надання майна в лізинг, оренду або суборенду (строкове володіння та/або користування), визначений у порядку, встановленому пунктом 170.1 статті 170 цього Кодексу;

- оподатковуваний дохід (прибуток), не включений до розрахунку загальних оподатковуваних доходів минулих податкових періодів та самостійно виявлений у звітному періоді платником податку або нарахований контролюючим органом згідно із цим Кодексом;

- сума заборгованості платника податку за укладеним ним цивільно-правовим договором, за якою минув строк позовної давності та яка перевищує суму, що становить 50 відсотків місячного прожиткового мінімуму, діючого для працездатної особи на 1 січня звітного податкового року, крім сум податкової заборгованості, за якими минув строк позовної давності згідно з розділом II цього Кодексу, що встановлює порядок стягнення заборгованості з податків, зборів і погашення податкового боргу. Фізична особа самостійно сплачує податок з таких доходів та зазначає їх у річній податковій декларації;

- пасивні доходи (крім зазначених у підпункті 165.1.41 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу), доходи у вигляді виграшів, призів;

- інвестиційний прибуток від проведення платником податку операцій з цінними паперами, деривативами та корпоративними правами, випущеними в інших, ніж цінні папери, формах, крім доходу від операцій, зазначених у підпунктах 165.1.2, 165.1.40 і 165.1.52 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу;

- дохід у вигляді вартості успадкованого чи отриманого у дарунок майна у межах, що оподатковується згідно з цим розділом;

- сума надміру витрачених коштів, отриманих платником податку на відрядження або під звіт та не повернутих у встановлені законодавством строки, розмір якої обчислюється відповідно до пункту 170.9 статті 170 цього Кодексу;

- кошти або майно (нематеріальні активи), отримані платником податку як хабар, викрадені чи знайдені як скарб, не зданий державі згідно із законом, у сумах, які визначені обвинувальним вироком суду незалежно від призначеної ним міри покарання;

- доходи, що становлять позитивну різницю між: сумою коштів, отриманих платником податку внаслідок його відмови від участі в фонді фінансування будівництва, та сумою коштів, внесених платником податку до такого фонду, крім випадків, коли платник податку одночасно передає кошти, отримані з фонду фінансування будівництва, в управління тому самому управителю у той самий або інший фонд фінансування будівництва; сумою коштів, отриманих платником податку від інших осіб внаслідок відступлення на їх користь права вимоги за договором про участь у фонді фінансування будівництва (у тому числі, якщо таке відступлення здійснено на підставі договору купівлі-продажу), та сумою коштів, внесених платником податку до такого фонду за цим договором;

- дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім: а) сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю; б) відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов`язання; в) пені, що сплачується на користь платника податку за рахунок бюджету (цільового страхового фонду) внаслідок несвоєчасного повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або інших сум бюджетного відшкодування; г) суми втрат, заподіяних платнику податку актами, визнаними неконституційними, або незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду, що відшкодовуються державою в порядку, встановленому законом; ґ) виплати з державного бюджету, пов`язані з виконанням рішень закордонних юрисдикційних органів, у тому числі Європейського суду з прав людини, прийнятих за наслідками розгляду справ проти України.

Дія цього підпункту не поширюється на оподаткування сум страхових виплат, страхових відшкодувань і викупних сум за договорами страхування.

Порядок нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб до бюджету передбачено ст.168 ПК України.

Згідно пп.168.2.1 п.168.2 ст. 168 ПК України платник податку, що отримує доходи від особи, яка не є податковим агентом, та іноземні доходи, зобов`язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити податок з таких доходів.

При цьому особою, яка не є податковим агентом, вважається нерезидент або фізична особа, яка не має статусу суб`єкта підприємницької діяльності або не є особою, яка перебуває на обліку у контролюючих органах як особа, що провадить незалежну професійну діяльність (пп.168.2.2 п.168.2 ст.168 ПК України).

Аналізуючи зміст акту перевірки №15/99-99-13-04-02/ НОМЕР_2 від 23.03.2017р. судом встановлено, що податковим органом за результатами перевірки зроблено висновок про заниження платником податків ОСОБА_1 загального річного доходу за 2015р. на суму 3043162,47 грн., що стало підставою для висновку про заниження позивачем ПДФО та військового податку за 2015р. та визначення сум ПДФО та військового податку за 2015р. спірними рішеннями саме з суми заниженого позивачем річного податку за 2015р..

При цьому необхідно зазначити, що під час проведення перевірки ОСОБА_1 були надані документальні підтвердження отриманих ним доходів протягом перевіряємого періоду, частина з яких прийнята до уваги у ході перевірки, а саме:

- підтверджено отримання позивачем 295000,00 доларів США, а саме: довідка №76/04 від 08.04.1992р. Малого підприємства Центр фізичного виховання і духовного вдосконалення «Цунамі» про виплачену заробітну плату /а.с.76 том 1/, яка згідно з поясненнями позивача була конвертовані позивачем в іноземну валюту на той час по курсу, зокрема було придбано 35000,00 доларів США; надане ОСОБА_1 пояснення, що за період з 1992 по 1998 рік, під час перебування на керівних посадах в комерційних структурах ним накопичені заощадження за рахунок отриманих доходів у сумі 90000 доларів США; надана ОСОБА_1 під час перевірки заява колишньої дружини, яка завірена приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Бондаренком А.В., зареєстрована в реєстрі за №717 та свідчить про передачу ОСОБА_1 у власність грошових коштів в сумі 170000 доларів США, що в еквіваленті становить 1329308,96 грн. /а.с.100 том 1/.

Але під час проведення перевірки відповідачем не прийнято пояснення ОСОБА_1 щодо отримання ним у 2009 році від свого батька ОСОБА_2 подарунку у вигляді грошових коштів на суму 150000 доларів США, через те, що позивачем не надано до перевірки передбачених законодавством документів, що свідчать про передачу його батьком валютних цінностей (150000 доларів США), зазначених у поясненні, а саме нотаріально посвідчений договір дарування, так як згідно п.5 ст.719 Цивільного кодексу України договір дарування валютних цінностей на суму, яка перевищує п`ятдесятикратний розмір неоподатковуваних мінімумів доходів громадян укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

І саме тому відповідач зробив висновок про те, що під час перевірки платником податків ОСОБА_1 документально не підтверджено витрати на суму 4200116,73 грн., які понесені у зв`язку з придбанням валютних коштів у сумі 175000,00 доларів США (у перерахунку в національну валюту України за курсом Національного банку України станом на 31.12.2015р.), а з урахуванням того, під час перевірки податковим органом встановлено, що сукупна сума отриманих ОСОБА_3 доходів за 1998-2015 роки становить 1199071,00 грн., з яких сплачено податковий платіж на суму 42116,74 грн., ним зроблений висновок про невідповідність задекларованих витрат позивача, отриманим у 1998-2015 роках доходам, що становить 3043162,47 грн. (4200116,73 грн. - 1199071,00 грн. - 42116,74) = 3043162,47 грн..

Але під час розгляду цієї справи як судом першої інстанції так і апеляційним судом, відповідачем у справі, який у спірних відносинах виступає у якості суб`єкта владних повноважень, в порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України не було надано суду належних та достовірних письмових доказів стосовно того, що позивачем у справі у 2015р. було отримано суму доходу 3043162,47 грн., на яку в ході перевірки встановлено заниження податку.

З наданої суду копії електронної щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка подана ОСОБА_1 за 2015 рік / а.с. 103-115 том 1/ вбачається, що:

- у розділі 3 якої «Об`єкти нерухомості» позивачем задекларовано об`єкти нерухомості, зокрема: комплекс, інше, вартістю 150900,00 грн.; житловий будинок вартістю 743553 грн., також земельна ділянка, вартістю 1075590 грн.;

- у розділі 6 «Цінне рухоме майно - транспортні засоби» позивачем задекларовані транспортні засоби (без зазначення вартості);

- у розділі 11 «Доходи, у тому числі подарунки» - в сумі 79522 грн. (заробітна плата);

- у розділі 12 декларації «Грошові зобов`язання» задекларовані готівкові кошти в сумі 470000,00 доларів США.

Відповідно до п.46.1.ст.46 ПК України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно п.п.179.1, 179.2 ст.179 ПК України платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до цього розділу обов`язок платника податку щодо подання податкової декларації вважається виконаним і податкова декларація не подається, якщо такий платник податку отримував доходи:

- від податкових агентів, які згідно з цим розділом не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу;

- виключно від податкових агентів незалежно від виду та розміру нарахованого (виплаченого, наданого) доходу, крім випадків, прямо передбачених цим розділом;

- від операцій продажу (обміну) майна, дарування, при нотаріальному посвідченні договорів за якими був сплачений податок відповідно до цього розділу;

- у вигляді об`єктів спадщини, які відповідно до цього розділу оподатковуються за нульовою ставкою податку та/або з яких сплачено податок відповідно до пункту 174.3 статті 174 цього Кодексу;

Згідно п.179.9 ст.179 ПК України форма податкової декларації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, тому наказом Міністерства фінансів України №859 від 02.10.2015р. затверджено форму податкової декларації про майновий стан і доходи та Інструкцію щодо заповнення податкової декларації про майновий стан .

Положеннями п. 179.11 ст. 179 ПК України визначено, що фізичні особи, які декларують майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру відповідно до Закону України «Про запобігання корупції», подають податкову декларацію виключно у випадках, передбачених цим розділом.

Частиною 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством, при цьому у декларації зазначаються відомості визначені п. ч. 1 ст. 46 цього ж Закону

Подані декларації включаються до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що формується та ведеться Національним агентством у визначеному ним порядку (ч.1 ст.47 Закону України «Про запобігання корупції»).

Згідно статті 48 Закону України «Про запобігання корупції» Національне агентство проводить щодо декларацій, поданих суб`єктами декларування, такі види контролю: 1) щодо своєчасності подання; 2) щодо правильності та повноти заповнення; 3) логічний та арифметичний контроль. Національне агентство проводить повну перевірку декларацій відповідно до цього Закону. Порядок проведення передбачених цієї статтею видів контролю, а також повної перевірки декларації визначається Національним агентством.

Форма декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування затверджена Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 №3.

Сукупний аналіз наведених вище норм законодавства дає можливість зробити висновок про те, що податкова декларація та декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування є різними видами декларацій, які відрізняються за функціями, змістом та суб`єктами їх перевірки, тому факт декларування в розділі 12 «Грошові зобов`язання» щорічної електронної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2015 рік готівкових коштів не може свідчити про їх отримання саме в році, за який подано електронну декларацію, оскільки таку декларацію позивач зобов`язаний був подати, як особа уповноважена на виконання функцій держави та задекларувати у такій декларації усе наявне у нього майно та грошові кошти станом на останній день звітного періоду (який у даному випадку є 31.12.2015) подання декларації, тобто фактично до його складу входить усе майно та грошові кошти які були набуті позивачем протягом життя.

Враховуючи, що належних та допустимих доказів отримання позивачем зазначених ним в розділі 12 декларації за 2015 рік «Грошові зобов`язання» готівкових коштів в сумі 470000,00 доларів США саме у 2015 році податковим органом суду не надано, то навіть з урахуванням того, що на частину цих коштів податковим органом не прийнято до уваги надані позивачем пояснення на підтвердження обставин та строків їх придбання (отримання), не може бути підставою для донарахування податковим органом ПДФО позивачу спірним податковим повідомлення-рішенням.

Щодо посилань податкового органу у акті перевірки та під час розгляду цієї справи на відсутність документального підтвердження передбачених законодавством документами факту передачі позивачу його батьком валютних цінностей (150000,00 доларів США), які зазначені у поясненні позивача, а саме нотаріально посвідчений договір дарування, так як згідно п.5 ст.719 Цивільного кодексу України договір дарування валютних цінностей на суму, яка перевищує п`ятдесятикратний розмір неоподатковуваних мінімумів доходів громадян укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що позивачем у справі 08.03.2017р., тобто під час проведення перевірки, надано письмові пояснення Головному державному ревізору-інспектору відділу організації контрольно-перевірочної роботи управління планування та контрольно-перевірочної роботи Департаменту податків і зборів з фізичних осіб ДФС України Грабовського С.М., у яких зазначено, що у 2009 році його батьком ОСОБА_4 передано йому подарунок у вигляді грошових коштів у загальній сумі 150000,00 доларів США, та позивач зазначив, що ці кошти ним до подання електронної декларації, в жодній попередній декларації не відображалися, тому, що форми декларацій, які подавалися ним до цього, не передбачали декларування готівкових коштів, та, відповідно до Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» подарунки у вигляді грошових коштів, що даруються батьками дітям не підлягали оподаткуванню / а.с. 72-74 том 1/.

Також на підтвердження факту наявності у його батька грошових коштів у такому розмірі ОСОБА_1 було надано під час перевірки посадовій особі відповідача, та суду під час розгляду справи копію довідки № 01-09/1-1677 від 09.12.2005р. , яка видана філією - Кіровоградським обласним управлінням ВАТ «Державний ощадний банк України» / а.с. 75 том 1/, відповідно до якої його батьком ОСОБА_4 , в період з 01.01.2002р. по 15.12.2005р. придбано іноземну валюту в загальній сумі 157340 (сто п`ятдесят сім тисяч триста сорок) доларів США за відповідним курсом продажу.

Отже аналіз вищенаведених доказів, які були надані суду під час розгляду справи, дає можливість зробити висновок про те, що факт підтвердження походження коштів, придбаних батьком позивача - ОСОБА_4 в сумі 157340,00 доларів США, саме станом на грудень 2005 р. знайшов своє підтвердження під час розгляду справи, а відповідачем не надано доказів щодо спростування цих обставин, що свідчить про підтвердження факту дарування коштів у розмірі 150000,00 доларів США позивачу його батьком ОСОБА_4 у 2009р., і відсутність нотаріально посвідченого договору дарування цих коштів не спростовує факту дарування.

При цьому відповідно до п.1 ст.10 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» №13-92 від 26.12.1992р. (в редакції, чинній станом на 2009 рік) громадяни, доходи яких підлягають оподаткуванню відповідно до цього Декрету, зобов`язані зберігати облікові дані про доходи, витрати та сплату податків протягом трьох років.

Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані, відповідно до п.п.44.1, 44.3 ст.44 ПК України, вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством та зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Отже аналіз наведених норм дає можливість зробити висновок про те, що у громадян, доходи яких підлягають оподаткуванню, є обов`язок зберігати облікові дані про доходи протягом трьох років, тому у позивача відсутній обов`язок щодо зберігання документів, що свідчать про передачу його батьком валютних цінностей у розмірі 150000,00 доларів США, з 2009 року до часу проведення податковим органом перевірки - 2017 рік, і відповідачем під час розгляду цієї справи не було доведено наявність такого обов`язку у позивача у справі, як платника податків.

Щодо документального підтвердження отримання ОСОБА_1 доходу в розмірі 172224,58 доларів США за період з 1989 рік по 1994 рік, то позивачем надано копію довідки фірми «Смальта» приватного підприємства «Арданакс» №12 від 17.01.1995р. з якої вбачається, що ОСОБА_1 за 1994 рік отримано дохід у вигляді преміальної винагороди та довідку Соціальної служби Науково-виробничого об`єднання «Том інтернешнл» №17/1-01 від 25.01.1994р. відповідно до якої ОСОБА_1 протягом періоду з 29.10.1989р. по 29.10.1993р. отримано дохід у вигляді заробітної плати / а.с. 101-102 том 1/, і виходячи з цих довідок позивачем сумарно отримано прибуток:

- у 1989 році - 2720,00 руб.;

- у 1990 році - 45300,00 руб.;

- у 1991 році - 31200,00 руб.;

- у 1992 році - 4790380,00 крб.;

- у 1993 році - 97868000,00 крб.;

- у 1994 році - 998867000,00 крб.

що з урахуванням курсу НБУ за 1 долар США на 04.01.1989р. - 0,6059 руб.00 коп.; на 03.01.1990р. - 0,6072 руб. 00 коп.; на 02.01.1991р. - 0,5605 руб. 00 коп.; за 1992 р. - 208 крб. 00 коп.; за 1993 р. - 4539 крб. 00 коп.; за 1994 р. - 31700 крб. 00 коп., дає можливість зробити висновок про документальне підтвердження отримання ОСОБА_1 за період з 1989-1194рр. доходу в розмірі 172224,58 доларів США

Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом під час розгляду цієї справи та приймаючи до уваги наведені норми чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, що виникли між сторонами у цій справі колегія суддів вважає, що висновки відповідача за результатами проведеної ним перевірки щодо порушень позивачем податкового законодавства України, зокрема, п.44.1 ст.44, п.164.1 ст.164. ст.167, п.п.168.2.1 п.168.2 ст.168 Податкового кодексу України та заниження останнім ПДФО на суму 606128,68 грн., а також п.п.1.2, 1.3 п.16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, та заниження суми військового збору на суму 45647,44 грн. не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, що свідчить про те, що відповідачем у справі, який у спірних відносинах виступає у якості суб`єкта владних повноважень, в порушення вимог ст. 77 КАС України з урахуванням предмету спору у цій справі, яким є оскарження рішенні суб`єкта владних повноважень, не було доведено наявності законодавчо визначених підстав для донарахування позивачу ПДФО та військового податку, що свідчить про необґрунтованість прийнятих відповідачем податкових повідомлень-рішень відповідача № та № від 13.04.2017р., які є предметом оскарження, що у свою чергу дає можливість зробити висновок про те, що відповідач у справі під час прийняття цих рішення діяв не у спосіб, який визначено чинним законодавством, що є підставою для скасування таких рішень суб`єкта владних повноважень.

За таких обставин колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи зробив правильний висновок щодо обґрунтованості заявлених позивачем вимог та постановив правильне рішення про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відповідача № та № від 13.04.2017р..

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, та постановив правильне рішення про задоволення заявлених позивачем у цій справі позовних вимог у повному обсязі, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, і оскільки під час апеляційного розгляду справи не було встановлено будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які б потягли за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, вважає необхідним рішення суду першої інстанції від 07.08.2020р. у цій адміністративній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки заявником апеляційної скарги доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової служби України - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07.08.2020р. у справі №340/1158/20- залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст. 329, 331 КАС України.

Повний текст складено та підписано - 22.03.2021р.

Головуючий - суддя А.О. Коршун

суддя В.Є. Чередниченко

суддя О.М. Панченко