Справа № 520/3872/2020
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2021-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2021 р.Справа № 520/3872/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Бартош Н.С. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Щеглової Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Брент+" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Севастьяненко К.О., м. Харків, повний текст складено 22.05.20 року по справі № 520/3872/2020

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Брент+"

до Головного управління ДПС у Запорізькій області

про визнання протиправним, скасування наказу, визнання протиправними дій,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариства з обмеженою відповідальністю "Брент+", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у Запорізькій області від 11.03.2020 р. № 784 Про проведення фактичної перевірки;

- визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Запорізькій області щодо призначення та проведення фактичної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю БРЕНТ+ на підставі наказу Головного управління ДПС у Запорізькій області від 11.03.2020 р. № 784 Про проведення фактичної перевірки.

- стягнути з відповідача на користь позивача суму судового збору у розмірі 4204,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуваний наказ Головного управління ДПС у Запорізькій області від 11.03.2020 р. № 784 Про проведення фактичної перевірки є протиправним у зв`язку із чим підлягає скасуванню.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.2020р. у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Брент+" до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправним, скасування наказу, визнання протиправними дій відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Товариством з обмеженою відповідальністю "Брент+" подано апеляційну скаргу, в якій зазначає, що вказане рішення є незаконним, необгрунтованим та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права . Вказує, що жодної інформації, яка б могла бути підставою для призначення перевірки на підставі п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, відповідач не отримував. Отже правових підстав для призначення та проведення спірної перевірки у відповідача не було. На підставі викладеного просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.2020 р. у справі № 520/3872/2020 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БРЕНТ+» до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправними дій і скасування наказу, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Учасники справи про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином, на адреси визначені в апеляційній скарзі та позовній заяві, про що свідчать поштові повідомлення про вручення, які містяться в матеріалах справи .

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що до Головного управління ДПС у Запорізькій області надійшов лист ДПС України від 17.02.2020 №2623/7/99-00-17-02-02-07, щодо відпрацювання, шляхом проведення фактичних перевірок, суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність з купівлі та подальшої реалізації пального для встановлення наявності відповідних ліцензій, факти реалізації пального з 01.07.2019 по дату отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, місця зберігання пального, зареєстровані акцизні склади.

Головним управлінням ДПС у Запорізькій області був прийнятий наказ № 784 від 11.03.2020 про проведення фактичної перевірки.

На підставі направлень від 11 березня 2020 №457,458, відповідно до наказу ГУ ДПС у Запорізькій області від 11 березня 2020р. №784, та на підставі пп.20.1.4, п.20.1 ст.20, пп.75.1.3 п.75.1 ст.75, пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України фахівцями ГУ ДПС у Запорізькій області призначено проведення фактичної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "БРЕНТ+" () за адресою: м. Запоріжжя, вул. Говорухи, 61.

11.03.2020 розпочато фактичну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "БРЕНТ+" () за адресою: м. Запоріжжя, вул. Говорухи, 61 за період з 01.07.2019 по день закінчення фактичної перевірки з питання здійснення контролю за додержанням суб`єктом господарювання вимог законодавства, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової та роздрібної торгівлі підакцизними товарами; вимог законодавства, яке регулює виробництво, придбання, зберігання та реалізацію пального; порядку приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів; наявності супровідних документів на товар, виявлення порушень установлених правил торгівлі підакцизними товарами, а також інших питань, що регулюють виробництво, зберігання та обіг підакцизних товарів в Україні.

Оператора АЗС ТОВ «Брент+» ОСОБА_1 ознайомлено з направленнями від 11 березня 2020 №№» 457,458, надано під розписку копію наказу від 11 березня 2020р. №784 та вручено запрошення від 11.03.2020 для надання документів, пояснень тощо та зазначено про необхідність прибути до приміщення контролюючого органу 18.03.2020 о 11:00.

Не погодившись з таким наказом та діями щодо проведення перевірки, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів обставин, які б свідчили про порушення його прав, свобод чи інтересів, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Надаючи правову оцінку спірних правовідносинам, суд апеляційної інстанції керується наступними приписами норм чинного законодавства.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 75.1 статті75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно із підпунктом 75.1.3пункту 75.1статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки визначений статтею 80 ПК України.

Приписами пункту 80.1 статті 80 ПК України передбачено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Підпунктом 80.2.4 пункту 80.2 статті 80 ПК України передбачено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками.

Згідно п. 81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відповідно до ст. 81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

За приписами п. 81.2 ст. 81 ПК України, у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Посадова (службова) особа платника податків (його представник або особа, яка фактично проводить розрахункові операції) має право надати свої письмові пояснення до складеного контролюючим органом акта.

У разі відмови платника податків та/або його посадових (службових) осіб (представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) підписати акт, що засвідчує факт відмови у допуску до проведення перевірки, посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт відмови в отриманні акта та/або наданні письмових пояснень до нього.

Як вбачається з матеріалів справи Товариством з обмеженою відповідальністю "БРЕНТ+" було допущено Головне управління ДПС у Запорізькій області до перевірки та 11.03.2020 розпочато фактичну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "БРЕНТ+".

Суд зазначає, що особа, яка вважає порушеними порядок і підстави призначення перевірки, має захищати свої права через не допуск посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск відбувся, предметом розгляду в суді може бути лише суть виявлених порушень законодавства, за дотриманням якого слідкують органи контролю.

Відтак, з огляду на наведене, позови, спрямовані на оскарження рішень (у тому числі наказів про проведення заходу державного нагляду (контролю), направлень на проведення інспекційного заходу, актів про неможливість проведення інспекційного відвідування), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення заходу державного нагляду (контролю) можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірного заходу державного нагляду (контролю).

В іншому разі в задоволенні відповідних позовів має бути відмовлено, оскільки правові наслідки оскаржуваних дій за таких обставин є вичерпаними, а отже, задоволення позову не може призвести до відновлення порушених прав позивачів, оскільки після проведення заходу державного нагляду (контролю) права осіб порушують лише наслідки проведення відповідного заходу державного нагляду (контролю).

Таким чином, позивач, допустивши посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки, тим самим втратив своє право на визнання протиправним та скасування наказу Головного управління ДПС у Запорізькій області від 11.03.2020 р. № 784 Про проведення фактичної перевірки та визнання протиправними дії Головного управління ДПС у Запорізькій області щодо призначення та проведення фактичної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю БРЕНТ+ на підставі наказу Головного управління ДПС у Запорізькій області від 11.03.2020 р. № 784 Про проведення фактичної перевірки, оскільки права останнього порушують лише наслідки проведення заходу державного нагляду (контролю).

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у рішенні від 12.02.2018 р. у справі № 826/1205/16, від 18.01.2019 по справі №815/3007/16.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України та Верховного Суду, саме на етапі допуску до перевірки, платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки.

Відтак, з огляду на наведене, позови платників податків, спрямовані на оскарження рішень (у тому числі наказів про призначення перевірки), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки.

Як встановлено судом, позивач не скористався належним та допустимим способом захисту від можливо неправомірних дій контролюючого органу та допустив останніх до проведення перевірки.

Таким чином, оскільки допуск до проведення фактичної перевірки відбувся, а Головне управління ДПС у Запорізькій області фактично реалізувало свою компетенцію на проведення такої перевірки та оформлення її результатів, то дії контролюючого органу щодо призначення та проведення перевірки не є таким, що порушують права позивача.

При цьому, позивач не позбавлений права оскаржити прийняті за результатами фактичної перевірки рішення, з підстав їх невідповідності закону чи компетенції контролюючого органу.

Враховуючи вищенаведене, факт того, що позивач допустив Головне управління ДПС у Запорізькій області до проведення перевірки інші доводи участинів справи щодо підстав проведення перевірки, не впливає на вирішення справи по суті.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін .

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.2020 року по справі № 520/3872/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) Н.С. Бартош З.Г. Подобайло
Повний текст постанови складено 22.03.2021 року