Справа № 140/702/21
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року ЛуцькСправа № 140/702/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Димарчук Т.М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Ратнівської районної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася в суд з позовом до Управління соціального захисту населення Ратнівської районної державної адміністрації (далі - Управління соціального захисту населення Ратнівської РДА, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї ОСОБА_1 (повідомлення від 05.10.2020 №2249/05/2-20).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 звернулася із заявою та усіма необхідними документами до Управління соціального захисту населення Ратнівської РДА щодо призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям відповідно до положень Закону України Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям.

Проте, позивач отримала повідомлення від 05.10.2020 №2249/05/2-20, яким у призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї відмовлено, посилаючись при цьому на відсутність повного пакета документів, зокрема відомостей про реєстраційні номери облікових карток платників податків її дітей (невнесення у повному обсязі до заяви та декларації відомостей про членів малозабезпеченої сім`ї).

Рішення відповідача позивач вважає протиправним з огляду на те, що її сім`я відмовилася від отримання реєстраційних номерів облікових карток платників податків у зв`язку з релігійними переконаннями. Щодо її дітей позивач вказала, що враховуючи зміст положень Податкового кодексу України, діти які не досягли повноліття позбавлені можливості скористатися гарантованим законодавством України правом відмовитися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків через свої релігійні переконання.

На думку позивача, оскаржуваним рішенням відповідач порушує права та інтереси її дітей та її сім`ї щодо реалізації права на отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. З урахуванням наведеного, позивач просила позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 22.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи відповідно до вимог статті 262 КАС України.

У відзиві на позовну заяву від 02.02.2021 №373/02/2-21 представник відповідача позовні вимоги позивача не визнає, вважає їх безпідставними та необґрунтованими, оскільки позивач до декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, складеної за формою, встановленою Мінсоцполітики, внесла не в повному обсязі всі відомості про членів своєї сім`ї, зокрема, не зазначила в ній реєстраційні номери облікових карток платників податку щодо своїх дітей, а саме: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з чим Управлінням соціального захисту населення Ратнівської РДА було прийнято рішення про відмову у призначенні державної допомоги ОСОБА_1 та надіслано відповідне повідомлення.

Представник відповідача зазначила, що згідно з пунктом 5 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 №250 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №632) (далі Порядок №250) передбачено, що заява та декларація вважаються такими, що не подані у разі внесення не у повному обсязі відомостей про членів малозабезпеченої сім`ї (прізвище, ім`я та по батькові, сімейний стан, число, місяць і рік народження, серія (за наявності) та номер паспорта громадянина України чи іншого документа, що підтверджує право на постійне проживання в Україні (для іноземця та особи без громадянства), реєстраційний номер облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконанням відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку).

Розділом XI Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 29.09.2017 №822 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25.10.2017 №1306/31174) визначено, що реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та/або номер паспорта (для осіб, які мають право здійснювати будь-які платежі за серією та/або номером паспорта) використовуються органами державної влади, зокрема у разі: оформлення фізичними особами пільг, субсидій та інших соціальних виплат з державних цільових фондів; реєстрації майна або прав на нього та інших активів фізичних осіб, що є об`єктом оподаткування; заповнення фізичними особами митних декларацій під час перетину митного кордону України.

Документи, пов`язані з проведенням зазначених операцій, в яких не зазначено реєстраційного номера облікової картки платника податків або серії та/або номера паспорта вважаються оформленими з порушенням вимог законодавства України.

Представник відповідача вказала, що державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям призначається з місяця звернення, якщо протягом місяця подано всі необхідні документи та відомості (абзац 1-3 пункту 20 Порядку). Позивача було повідомлено щодо подачі необхідних відомостей у місячний строк.

Згідно з абзацом 4 пункту 20 Порядку, у разі неподання протягом 30 календарних днів всіх документів, орган соціального захисту населення приймає рішення про відмову у призначенні державної соціальної допомоги, про що інформує уповноваженого представника малозабезпеченої сім`ї. Управлінням соціального захисту населення Ратнівської РДА прийнято рішення від 05.10.2020 про відмову у призначенні державної допомоги ОСОБА_1 та надіслано повідомлення №2249/05/2-20 від 05.10.2020.

З врахуванням наведеного, представник відповідача просила в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 21.08.2020 ОСОБА_1 звернулась до Управління соціального захисту населення Ратнівської РДА з заявою про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, до якої позивачем було додано декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги.

Листом від 02.10.2020 №2224/02/2-20 відповідачем роз`яснено, що у випадку внесення не у повному обсязі відомостей про членів малозабезпеченої сім`ї, згідно пункту 5 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №632 заява та декларація вважаються такими, що не подані (а.с.6).

05.10.2020 Управлінням соціального захисту населення Ратнівської РДА було прийнято рішення про відмову в наданні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї у зв`язку з відсутністю повного пакету документів, про що повідомленням від 05.10.2020 №2249/05/2-20 повідомлено позивача (а.с.5).

Вважаючи протиправним рішення відповідача щодо відмови у призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Підстави та порядок призначення допомоги малозабезпеченій сім`ї визначені в Законі України Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям від 01.06.2000 №1768-ІІІ (далі Закон №1768-ІІІ) та постановою Кабінету міністрів України від 24.02.2003 №250 Про затвердження Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям (далі - Порядок № 250).

Закон №1768-ІІІ спрямований на реалізацію конституційних гарантій права громадян на соціальний захист - забезпечення рівня життя не нижчого від прожиткового мінімуму шляхом надання грошової допомоги найменш соціально захищеним сім`ям і сприяння їх економічній самостійності.

Державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям (далі - державна соціальна допомога) - щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім`ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім`ї (стаття 1 Закону).

Відповідно до статті 3 Закону України Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям право на державну соціальну допомогу мають малозабезпечені сім`ї, які постійно проживають на території України.

Відповідно до пункту 5 Порядку, для призначення державної соціальної допомоги уповноважений представник малозабезпеченої сім`ї, особа якого посвідчується паспортом громадянина України або іншим документом, що підтверджує право на постійне проживання в Україні (для іноземця та особи без громадянства), подає такі документи: заяву, складену за формою, встановленою Мінсоцполітики; декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, складену за формою, встановленою Мінсоцполітики (далі - декларація); довідку про доходи у разі зазначення в декларації доходів, інформація про які відсутня в ДПС, Пенсійному фонді України, фондах соціального страхування тощо та згідно із законодавством не може бути отримана за відповідним запитом органу соціального захисту населення. У разі неможливості підтвердження таких доходів довідкою до декларації додається письмове пояснення із зазначенням їх розміру; довідку встановленої форми про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях (за наявності).

Інформація про склад малозабезпеченої сім`ї заявника зазначається в декларації. Якщо заявник вже отримує будь-який із видів державної допомоги, які призначаються органами соціального захисту населення, відомості про розмір допомоги враховуються цим органом без необхідності її декларування.

Заява та декларація вважаються такими, що не подані, у разі внесення не у повному обсязі відомостей про членів малозабезпеченої сім`ї (прізвище, ім`я та по батькові, сімейний стан, число, місяць і рік народження, серія (за наявності) та номер паспорта громадянина України чи іншого документа, що підтверджує право на постійне проживання в Україні (для іноземця та особи без громадянства), реєстраційний номер облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті).

Як встановлено судом позивач надала відповідачу з заявою всі необхідні документи.

Як вбачається з матеріалів справи, листом від 02.10.2020 №2224/02/2-20 Управління соціального захисту населення Ратнівської РДА позивачу надано інформацію щодо її звернення від 02.09.2020 по питанню обов`язкового присвоєння ідентифікаційних кодів всіх членів сім`ї та повідомлено, що згідно з пунктом 5 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №632 передбачено, що заява та декларація вважаються такими, що не подані у разі внесення не у повному обсязі відомостей про членів малозабезпеченої сім`ї (прізвище, ім`я та по батькові, сімейний стан, число, місяць і рік народження, серія (за наявності) та номер паспорта громадянина України чи іншого документа, що підтверджує право на постійне проживання в Україні (для іноземця та особи без громадянства), реєстраційний номер облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконанням відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку).

Судом встановлено, що до заяви від 21.08.2020 про призначення допомоги позивач додала декларацію про доходи та майновий стан, у якій щодо дітей ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначила серію та номер паспорта, а щодо ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 не вказала документу.

Підставою для відмови у призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї було те, що позивач у декларації не зазначила реєстраційних номерів облікової картки платника податків своїх дітей, а саме: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При цьому судом встановлено, що у паспорті позивача міститься відповідна відмітка про відмову від присвоєння ідентифікаційного номера у зв`язку з релігійними переконаннями (а.с.3 зворот). У свою чергу, щодо дітей позивача, суд зазначає, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не отримали реєстраційних номерів облікової картки платника податків у зв`язку з релігійними переконаннями, а надати документ (відмітку у паспорті) про наявність у них права здійснювати будь-які платежі без реєстраційного номера немає можливості, оскільки вони не досягнули повноліття.

Суд звертає увагу, що відповідачу було відомо про факт відмови позивача та її дітей від присвоєння ідентифікаційних номерів, про що свідчить лист Управління соціального захисту населення Ратнівської РДА від 02.10.2020, проте, незважаючи на дану обставину, відповідач вказав на необхідність подання позивачем кодів дітей, завідомо знаючи про їх відсутність.

На думку суду, не зазначення позивачем у декларації реєстраційних номерів облікової картки платника податків своїх неповнолітніх дітей, не може бути підставою для відмови у призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Так, неможливість зазначення позивачем реєстраційних номерів облікової картки платника податків своїх неповнолітніх дітей зважаючи на фактичну їх відсутність, не тільки звужують конституційні права позивача, але й фактично обмежують право позивача на призначення державної соціальної допомоги як малозабезпеченій сім`ї.

Пунктом 10 постанов Кабінету міністрів України від 24.02.2003 №250 Про затвердження Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям визначені підстави, коли державна соціальна допомога не призначається, а саме:

1) у складі сім`ї є працездатні особи, які досягли 18-річного віку станом на початок періоду, за який враховуються доходи, та не працювали, не проходили військової служби, не провадили підприємницької чи професійної незалежної діяльності, не здобували освіти за денною формою здобуття освіти в закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти, не зареєстровані в центрі зайнятості як безробітні або як такі, що шукають роботу, сумарно більше ніж три місяці протягом періоду, за який враховуються доходи (крім випадків, передбачених у пункті 11 цього Порядку).

Державна соціальна допомога у зазначеному випадку призначається, якщо особи протягом періоду, за який враховуються доходи:

сплатили або за них сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі, не меншому від мінімального, сумарно протягом трьох місяців;

доглядали за дітьми до досягнення ними трирічного віку або за дітьми, які потребують догляду протягом часу, визначеного в медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більше ніж до досягнення ними шестирічного віку, за дітьми, хворими на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, за дітьми, які отримали тяжку травму, потребують трансплантації органа, потребують паліативної допомоги, яким не встановлено інвалідності, за особою з інвалідністю І групи, за особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок психічного розладу, за дитиною з інвалідністю віком до 18 років, а також за особами, які досягли 80-річного віку; надавали соціальні послуги з догляду відповідно до законодавства;

2) особи, які входять до складу малозабезпеченої сім`ї, протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням державної соціальної допомоги здійснили купівлю земельної ділянки, квартири (будинку), транспортного засобу (механізму), будівельних матеріалів, інших товарів довгострокового вжитку або оплатили (одноразово) будь-які послуги (крім медичних, освітніх та житлово-комунальних згідно із соціальною нормою житла та соціальними нормативами житлово-комунального обслуговування) на суму, яка на дату купівлі, оплати перевищує 50 тис. гривень;

3) у власності малозабезпеченої сім`ї є друга квартира (будинок), крім житла, яке розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, у населених пунктах на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють своїх повноважень, та у населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, або житла, непридатного для проживання, що підтверджено актом обстеження технічного стану житлового приміщення (будинку, квартири), за формою згідно з додатком до Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 505 (Офіційний вісник України, 2014 р., № 80, ст. 2271; 2015 р., № 70, ст. 2312);

4) у власності малозабезпеченої сім`ї є більше ніж один автомобіль, транспортний засіб, що підлягає державній реєстрації, з дати випуску якого минуло менше ніж 15 років (крім мопеда і причепа).

При цьому не враховуються транспортні засоби, отримані безоплатно чи придбані на пільгових умовах через органи соціального захисту населення, у тому числі за рахунок грошової допомоги на придбання автомобіля, а також транспортні засоби, придбані батьками - вихователями дитячих будинків сімейного типу.

Наявність (відсутність) у власності членів малозабезпеченої сім`ї транспортних засобів зазначається у декларації.

Відповідач, відмовивши рішенням від 05.10.2020 в призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї позивача з посиланням на відсутність повного пакету документів, не навів жодної з підстав визначених пунктом 10 Порядку №250 за яких державна соціальна допомога не може бути призначена.

Суду звертає увагу, що перелік підстав, які становлять легітимну мету обмежень прав і свобод особи, є вичерпним. Свобода розсуду держав щодо встановлення обмежень є вузькою. Проте, слід оцінити, чи передбачене законом таке обмеження, чи відповідає обмеження нагальній суспільній потребі, тобто чи є воно необхідним у демократичному суспільстві і чи відповідає воно легітимній меті (див., наприклад, рішення ЄСПЛ у справі Svyato-Mykhaylivska Parafiya v. Ukraine від 14 червня 2007 року). Установленість обмежень законом передбачає чіткість і доступність закону, що встановлює такі обмеження. Кожна людина повинна мати відповідне уявлення про норми, які можуть бути застосовані щодо її відповідного права. Вимога чіткого закону, який передбачає обмеження права, має ту саму мету - кожна людина повинна мати можливість передбачити наслідки своєї поведінки. Рівень чіткості, який вимагається від національного законодавства, яке в будь-якому разі не може передбачати усі можливі випадки, багато в чому залежить від змісту відповідного акта, сфери, яку він регулює, чисельність й статусу тих, кому він адресований (див. рішення ЄСПЛ у справі GropperaAG and Others v. Switzerland від 28 березня 1990 року).

Тобто, будь-яке обмеження прав і свобод особи повинно бути чітким та законодавчо визначеним, однак у даному випадку таке обмеження, як неможливість отримання вказаної допомоги у зв`язку з відсутністю у членів сім`ї реєстраційних номерів облікової картки платника податків, законодавством не передбачено.

Крім того, відповідно до статті 14 Конвенції користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, незалежності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

При цьому, ЄСПЛ у своєму рішенні по справі Х`юДжордан проти Великої Британії сформулював таку позицію: Якщо загальна політика або захід мають непропорційно шкідливі наслідки для конкретної групи, то вони (загальна політика або захід) можуть вважатися дискримінаційними, незважаючи на те, що вони не спрямовані конкретно на цю групу.

Таким чином, неможливість отримання особами допомоги як малозабезпеченій сім`ї у зв`язку з відсутністю у членів сім`ї реєстраційних номерів облікової картки платника податків, є дискримінаційними.

Відповідач застосував формальний підхід під час з`ясування обставин, які обумовили прийняте ним рішення, у зв`язку чим безпідставно відмовив позивачу у призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї.

Враховуючи викладене, рішення відповідача щодо відмови в призначенні державної соціальної допомоги як малозабезпеченій сім`ї порушують основоположні права позивача є протиправним та підлягає скасуванню.

Суд зазначає, що частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Разом з тим, частина друга статті 2 КАС України передбачає, що у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Так, перевіряючи відмову суб`єкта владних повноважень відповідно до закріплених у частині другій статті 2 КАС України критеріям, суд дійшов висновку, що така відмова не відповідає критеріям правомірності, прийнята без урахування всіх обставин справи, оскільки порушує охоронювані законом права, свободи та інтереси сім`ї позивача на отримання державної соціальної допомоги.

Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, зокрема, шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, не довів правомірності свого рішення, а відтак заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 908,00 грн, сплачений відповідно до квитанції № від 16.01.2021 (а.с.2).

Керуючись статтями 139, 243, 245, 246, 255, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення Ратнівської районної державної адміністрації від 05 жовтня 2020 року про відмову ОСОБА_1 в наданні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Ратнівської районної державної адміністрації (44100, Волинська область, смт. Ратне, вулиця Каштанова, 19А, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя Т.М. Димарчук