Справа № 132/2403/20
Суддя: Сєлін Є. В.
Дата ухвалення: 2021-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 132/2403/20
Провадження № 2-а/132/3/21
Рішення

Іменем України

16 березня 2021 року місто КАЛИНІВКА

КАЛИНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі: головуючого судді СЄЛІНА Є.В., при секретарі судового засідання ГОРДІЄНКО А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Калинівка Вінницької області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Глинської сільської ради Калинівського району Вінницької області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

05.08.2020р. до місцевого суду звернулася ОСОБА_1 із вказаним адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Глинської сільської ради Калинівського району Вінницької області № 3 від 14.07.2020р. про притягнення її - ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 68грн., за порушення ст.179 КУпАП. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що викладені в постанові обставини не відповідають дійсності, вона не перебувала на робочому місці в нетверезому стані, від освідування не відмовлялась. Комісією при винесенні оскаржуваної постанови не враховано вимог закону, не в повному обсязі з`ясувано обставин та без належних та допустимих доказів визнано її винною в порушенні ст.179 КУпАП, без зазначення її частини, а отже безпідставно притягнуто її до адміністративної відповідальності шляхом накладення адміністративного штрафу.

Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 25.08.2020р. відкрите провадження за вказаним позовом.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, подавши письмову заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, на позовний вимогах наполягає та просить їх задовольнити, з підстав зазначених в позові.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином в передбаченому законом порядку, про що свідчить Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Отримавши копію ухвали судді Калинівського районного суду Вінницької області Сєліна Є.В. від 25.08.2020р. про відкриття провадження у справі та витребування доказів, яка є обов`язковою для виконання, в передбачений судом строк, відзив на адміністративний позов та матеріали, які стали підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.179 КУпАП, відповідно до постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Глинської сільської ради Калинівського району Вінницької області № 3 від 14.07.2020р., не надав.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків:

Судом достеменно встановлено, що 14.07.2020р. адміністративною комісією при виконавчому комітеті Глинської сільської ради Калинівського району Вінницької області, винесено постанову № 3 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.179 КУпАП у виді штрафу у розмірі 68грн.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач, будучи завідуючою ДНЗ «Сонечко» села Глинськ Калинівського району Вінницької області 17.06.2020р. о 12год.20хв. перебуваючи на робочому місці в приміщенні ДНЗ «Сонечко» за адресою: Вінницька область, Калинівський район, село Глинськ, вулиця Миру, 6-А, розпивала спиртні напої та перебувала в п`яному вигляді, а саме мала різкий запах з порожнини роту, почервоніння обличчя.

Позивач ОСОБА_1 оскаржуючи в судовому порядку вказану постанову, зазначає, що на робочому місці спирті напої не розпивала, в нетверезому стані не перебувала, від освідування не відмовлялась.

З огляду на викладене, суд при розгляді даної справи зобов`язаний передусім з`ясувати: чи було вчинене інкриміноване адміністративне правопорушення, тобто, чи розпивала ОСОБА_1 у приміщенні і на території навчального закладу спиртні напої або перебувала на роботі в нетверезому стані.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію».

Так, згідно ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень; припиняє виявлені адміністративні правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, тощо.

У п.1 ч.1 ст.255 КУпАП передбачено, що у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції), зокрема, за статтею 179 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються адміністративними комісіями при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад. Так, ч.1 ст.218 КУпАП передбачено, що адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, статтею 179 цього Кодексу.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Приписами частини 1 ст.179 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за розпивання пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв на виробництві (на робочих місцях, у приміщеннях і на території підприємств, установ, організацій) або перебування на роботі в нетверезому стані, що тягне за собою накладення штрафу від трьох до п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктивна сторона даного правопорушення виражається у розпивання пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв на виробництві (на робочих місцях, у приміщеннях і на території підприємств, установ, організацій) або перебуванні на роботі в нетверезому стані.

Нормами ст.278 КУпАП на орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, покладений обов`язок на стадії підготовки справи для розгляду перевірити питання, перелічені у цьому законі. Одне з таких питань це питання правильності складання протоколу та інших матеріалів справи.

Згідно з положеннями ч.1 ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Діючим законодавством передбачено, що розгляд проводиться лише в межах адміністративного обвинувачення, яке міститься в протоколі про адміністративне правопорушення і встановлення інших обставин, які знаходяться за межами обвинувачення та погіршують становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є неприпустимим, оскільки порушує право на захист від конкретного обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

Конкретність пред`явленого особі обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, забезпечує можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.

Разом з тим, неконкретність обвинувачення не тільки не дозволяє особі, яка притягується до адміністративної відповідальності належним чином організувати ефективний захист своїх інтересів, а й позбавляє відповідний орган належним чином перевірити твердження органу, який склав протокол, про вчинення особою адміністративного правопорушення.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Суд находить, що уповноваженою на те особою, у складеному протоколі, в порушення вимог закону, не зазначено конкретну норму закону (пункт, частину, статтю), яку порушила ОСОБА_1 , та не конкретизовано його вихідні дані (номер, назву), не викладено повно фактичних обставин правопорушення.

На переконання суду при складені протоколу про адміністративне правопорушення за статтею 179 КУпАП обов`язковим є посилання передусім на конкретну частину цієї статті, а також на спеціальні норми законодавства, зокрема Кодекс законів про працю України, Закон України «Про освіту», Закон України «Про дошкільну освіту», чого дотримано не було, та допущено неконкретність обвинувачення.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, згідно вимог КУпАП має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У межах відповідного провадження особі має бути забезпечено можливість реалізувати гарантовані статтею 6 Конвенції права на захист цивільного права (у широкому тлумаченні цього поняття, яке застосовується Європейським судом з прав людини), а також під час розгляду справи щодо висунутого проти неї обвинувачення з точки зору Конвенції (зокрема, у тих випадках, коли це правопорушення спричинило для особи покарання, яке за своїм характером і за ступенем суворості належить, як правило, до «кримінальної» сфери).

Частиною першою статті 268 КУпАП визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та встановлено, зокрема, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за її відсутності справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне сповіщення особи про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається за змісту постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Глинської сільської ради Вінницької області № 3 від 14.07.2020р., засідання адміністративної комісії було призначено на 14.07.2020р. о 15.00год., до початку якої ОСОБА_1 через іншу особу передала заяву про неможливість бути присутньою на засіданні за станом свого здоров`я.

З наданого листка непрацездатності серії АДФ № 551111 вбачається, що позивач ОСОБА_1 дійсно у період часу з 14.07.2020р. по 17.07.2020р, та з 18.07.2020р. по 22.07.2020р. перебувала на лікарняному.

Отже, неявка ОСОБА_1 на засідання адміністративної комісії, що відбувалось 14.07.2020р. була поважною, а тому за наявності відповідного клопотання про відкладення розгляду справи, відповідач з метою вжиття всіх необхідних заходів відносно неухильного дотримання вимог КУпАП, дотримання належної правової процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, недопущення порушення прав особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, зокрема на надання пояснень, подання доказів і у доведенні їх переконливості, повинен був вирішити питання щодо перенесення засідання адміністративної комісії на іншу дату.

Натомість, свідомо порушуючи передбачені законом права ОСОБА_1 , адміністративна комісія при виконавчому комітету Глинської сільської ради 14.07.2020р. винесла оскаржувану постанову.

Як вбачається з п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до роз`яснень, наданих у пункті 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів (з подальшими змінами і доповненнями)», вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, трудовий договір з якими розірвано за пунктом 7 статті 40 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що з цих підстав можуть бути звільнені з роботи працівники за появу на роботі у нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння в будь-який час робочого дня, незалежно від того, чи були вони відсторонені від роботи, чи продовжували виконувати трудові обов`язки. Нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп`яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів, яким суд має дати відповідну оцінку.

Крім цього, у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року в справі № 640/17224/15-ц провадження № 61-762 св 17, також зроблено висновок, що факт перебування особи у стані алкогольного сп`яніння може бути підтверджений не лише медичним висновком, а й іншими доказами.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

У справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення Конституційний суд України в своєму рішенні від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 зазначив, що провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи). За загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення. Суд зазначав у наведеному рішенні, що КУпАП визначає систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності (п.2.2 Рішення). Також Суд у наведеному Рішенні аналізує можливість притягнення особи до відповідальності у так званому у скороченому провадженні. При цьому Суд вказує, що скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Тобто, позиція Суду полягає у тому, що навіть у випадку, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, стадія фіксації адміністративного правопорушення та формування матеріалів справи є обов`язковою і має передувати такому розгляду справи. За загальним правилом розгляд справи починається оголошенням про те, яка справа розглядається, з`ясовується хто прибув на розгляд справи, встановлюються анкетні дані особи, яка притягається до відповідальності, роз`яснюються її права, надається можливість подати докази, заявити клопотання. Якщо особа заявляє обґрунтовані клопотання про ознайомлення зі справою, про допуск захисника, про приєднання доказів тощо, то ці клопотання мають бути розглянуті, а права особи, яка притягується до відповідальності, забезпечені. Лише після цього особа, яка розглядає справу, має оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Це пов`язано з тим, що силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Негайний розгляд справи без складання адміністративного протоколу чи документування у інший спосіб того, що розгляд справи відбувся з дотриманням прав та гарантій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності також ставить під сумнів правомірність винесеної постанови, що є самостійною підставою для визнання її протиправною та скасування. Отже, з наведеного вбачається, що правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами. При цьому, Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення. Тобто, після виявлення факту вчинення правопорушення працівник поліції зобов`язаний зібрати належні та допустимі докази такого правопорушення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до частини 3 статті 77 КАС України докази суду надають учасники справи.

Частиною 1 ст.90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Оскільки визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі, а тому суд під час розгляду справи повинен створювати необхідні умови для всебічного, повного й об`єктивного дослідження справи, однак не зобов`язаний підміняти собою учасників процесу, шукаючи докази виключно за власною ініціативою. Адміністративний суд має активно підтримувати перебіг провадження, досліджувати фактичні обставини справи в найбільш повному обсязі.

Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 25.08.2020р. було зобов`язано відповідача адміністративну комісію при виконавчому комітеті Глинської сільської ради Калинівського району Вінницької області надати суду всі наявні матеріали та докази, які стали підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.179 КУпАП, відповідно до постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Глинської сільської ради Калинівського району Вінницької області № 3 від 14.07.2020р.

Копію ухвали судді Калинівського районного суду Вінницької області Сєліна Є.В. від 25.08.2020р. про витребування доказів, яка є обов`язковою для виконання, відповідач отримав, однак в передбачений судом строк, відзив на адміністративний позов та матеріали, які сталі підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.179 КУпАП, відповідно до постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Глинської сільської ради Калинівського району Вінницької області № 3 від 14.07.2020р., суду не надав.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 , будучи завідуючою ДНЗ «Сонечко» села Глинськ Калинівського району Вінницької області 17.06.2020р. о 12год.20хв. перебуваючи на робочому місці в приміщенні ДНЗ «Сонечко» за адресою: Вінницька область, Калинівський район, село Глинськ, вулиця Миру, 6-А, розпивала спиртні напої та перебувала в п`яному вигляді, а саме мала різкий запах з порожнини роту, почервоніння обличчя.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.31 Закону України «Про дошкільну освіту», трудові відносини у системі дошкільної освіти регулюються законодавством України про працю, Законом України «Про освіту», цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Керівника закладу дошкільної освіти призначає на посаду та звільняє з посади засновник (засновники) або уповноважений ним (ними) орган.

Згідно ст.41 Закону України «Про дошкільну освіту», особи, винні у порушенні законодавства про дошкільну освіту, несуть відповідальність у порядку, встановленому законами України.

Виходячи із загальних вимог трудового законодавства, керівники усіх рівнів у разі виявлення випадків пияцтва, алкогольного сп`яніння чи вживання наркотичних або токсичних речовин працівниками установи зобов`язані відповідно до статті 46 КЗпП України негайно відсторонити працівника від роботи. Зажадати від працівника письмового пояснення причин та обставин вживання ним алкогольних напоїв, наркотичних або токсичних речовин. Одночасно з цим викликати представників відділу кадрової та юридичної роботи установи, служби охорони праці, представника відповідного профспілкового комітету, а також безпосереднього керівника цього працівника та одного з працівників по роботі. У разі вимови працівника надати письмові пояснення щодо обставин і причин вживання ним на роботі заборонених напоїв чи речовин (появи на роботі в стані сп`яніння), присутні складають акт про відмову працівника від надання письмових пояснень і ознайомлюють із цим актом працівника під підпис. Якщо працівник відмовляється підписувати акт, про це робиться відмітка в цьому ж акті, яка засвідчується працівниками, що його складали. Якщо присутні впевнені в тому, що працівник перебуває у стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп`яніння (різкий запах алкоголю, незв`язне мовлення, хитання при ходьбі тощо), одночасно з одержанням письмових пояснень, один із представників складає письмове направлення на медичний огляд працівника, подає його на підпис керівникові (особі, якій делеговано право підпису таких документів) і завіряє направлення печаткою установи. Після того як від працівника було одержано письмове пояснення чи складено акт про відмову його надати, а також підготовлено направлення на медичний огляд, представник відділу кадрової та юридичної роботи (адміністрації установи) повинен запропонувати працівникові пройти медичний огляд за вказаним направленням у супроводі представника відділу кадрової та юридичної роботи (адміністрації установи), а представник установи повинен організувати доставку працівника, який перебуває у стані сп`яніння, до лікаря, який здійснює медичний огляд (обстеження). Якщо працівник відмовляється проходити медичне обстеження щодо встановлення факту сп`яніння, представник відділу кадрової та юридичної роботи (адміністрації установи) та працівник структурного підрозділу повинні скласти акт про відмову працівника від проходження медичного обстеження та вказати характерні наявні ознаки сп`яніння працівника: різкий запах алкоголю, хитання при ходьбі, незв`язна вимова, розв`язна поведінка тощо, а також навести усні пояснення винного працівника або зафіксувати письмово його відмову від надання будь-яких пояснень щодо його стану. Акт складається в присутності винного працівника, підписується особами, які його склали. Винний працівник повинен ознайомитися з актом особисто або йому мають його зачитати. Про факт ознайомлення працівника з актом робиться відповідна відмітка в акті, і працівник своїм підписом засвідчує факт ознайомлення з текстом акта.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення слідує, що ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.179 КУпАП не визнала, та зазначила, що на робочому місці спирті напої не розпивала, в нетверезому стані не перебувала, від освідування не відмовлялась.

Підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, стали протокол про адміністративне правопорушення № 302199 від 17.06.2020р., складений поліцейським СРПП № 2 Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області старшим сержантом поліції Брагуцею В.А., рапорт поліцейського СРПП № 4 Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області старшого сержанта ОСОБА_3 , заява та письмові пояснення сільського голови Янківського В.Р. від 17.06.2020р., пояснення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Надаючи оцінку вказаним доказам, суд зазначає наступне.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, без його належного правового аналізу, не може бути визнаний належними доказами по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

В порушення вимог п.п.12, 13 р.ІІ «Документування адміністративних правопорушень» Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015р. № 1376, та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01.12.2015р. за № 1496/27941, уповноважена на те посадова особа, яка склала протокол, не забезпечила можливості особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, реалізувати своє право на подання пояснень і зауважень щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення та пояснень по суті адміністративного правопорушення, оскільки як вбачається з протоколу, правопорушник від письмових пояснень по суті порушення у вигляді окремого процесуального документа не відмовлявся, про що свідчить відсутність відповідного запису в протоколі, а також відсутність пояснень залучених свідків, складеного акту чи рапорту працівника поліції з цього приводу.

Фактично в якості єдиного доказу наявності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.179 КУпАП, наведені пояснення ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , однак дані особи не були очевидцями вживання останньою спиртних напоїв 17.06.2020р. безпосередньо на робочому місці, та перебування під час виконання посадових обов`язків в нетверезому стані.

Так, згідно письмових пояснень ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , при спілкуванні із ОСОБА_1 , у останньої ними були наявні запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчі, тремтіння рук. Отже, ознаки, які підтверджували стан сп`яніння, визначалися особами, які не є компетентними в цьому питанні, оскільки не мають відповідної освіти.

Крім цього, дані пояснення не усувають недоліків складеного протоколу, а саме не місять будь-якої деталізованої інформації про те, чи направлялася ОСОБА_1 та чи видавалося їй направлення для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я, та чи складався за фактом її відмови відповідний акт.

Згідно з пп.9 ч.1 ст.31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, до нього в якості доказу не додано інформації, отриманої із автоматичної фото- і відеотехніки.

Рапорт працівника поліції, за відсутності інших доказів, не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Нормативним актом, що регулює питання проведення медичного огляду для встановлення факту вживання алкоголю і стану сп`яніння, який призначається у випадках, коли закон передбачає дисциплінарну адміністративну відповідальність за споживання алкоголю, або перебування в стані сп`яніння; розпивання спиртних напоїв на роботі є Тимчасова інструкція про порядок медичного огляду для встановлення факту вживання алкоголю і стану сп`яніння, затверджена заступником Міністра охорони здоров`я СРСР 01 вересня 1988 № 06-14/33-14 (далі - Тимчасова інструкція), яка є доповненням до наказу Міністерства охорони здоров`я СРСР від 08 вересня 1988 року № 694 Про заходи щодо подальшого вдосконалення медичного огляду для встановлення факту вживання алкоголю та стану сп`яніння. Зазначений наказ включений до Переліку наказів МОЗ СРСР, які застосовуються в Україні, що додається до вказівки Міністерства охорони здоров`я України від 28 травня 1996 року № 165 (пункт 399).

Так, згідно пункту 2 Тимчасової інструкції передбачено, що медичний огляд для встановлення факту вживання алкоголю і стану сп`яніння здійснюється в спеціалізованих кабінетах наркологічних диспансерів (відділень) лікарями психіатрами-наркологами або лікувально-профілактичних закладах лікарями психіатрами-наркологами та лікарями інших спеціальностей, які пройшли відповідну підготовку.

Згідно пунктів 6 - 8 Тимчасової інструкції лікар (фельдшер), що проводить огляд, складає протокол медичного огляду за встановленою формою у двох примірниках. У протоколі докладно викладаються відомості про зовнішній вигляд оглянутого, його поведінці, емоційному тлі, мови, вегето-судинних реакціях, стану рухової сфери. При цьому слід зазначити скарги оглянутого, його суб`єктивну оцінку свого стану. Крім того, при оцінці стану необхідно відзначити наявність або відсутність запаху алкоголю і вказати результати лабораторних досліджень.

При лікарському огляді в пункті 13 протоколу можуть бути внесені додаткові дані, які свідчать про факт вживання чи про наявність симптомів сп`яніння.

Отже, лікар (фельдшер), що проводить огляд особи мав би скласти протокол медичного огляду за встановленою формою у двох примірниках, у протоколі докладно викласти відомості стосовно стану особи, які передбачені пунктами 6 - 8 Тимчасової інструкції, а також сформулювати висновок, в якому повинно було чітко охарактеризовано стан позивача на момент обстеження.

У матеріалах справи відсутній як протокол медичного огляду позивача так і висновок, в якому було б чітко охарактеризовано стан позивача на момент складення адміністративного протоколу.

Таким чином, в порушення вимог ст.266 КУпАП, працівники поліції не забезпечили огляд ОСОБА_1 в закладах охорони здоров`я на стан алкогольного сп`яніння.

Матеріали справи також не містять інформації про те, чи проводилось відносно керівника закладу дошкільної освіти уповноваженим на те органом службове розслідування, та чи відсторонювалась вона від роботи за фактом виявлення у стані сп`яніння.

Отже, відповідач, суб`єкт владних повноважень, при прийнятті оскаржуваної постанови, не довів її правомірності, а саме для підтвердження порушення позивачем ст.179 КУпАП, відповідач, відповідно до статті 251 КУпАП, не довів належними, допустимими та беззаперечними доказами ту обставину, що ОСОБА_1 розпивала 17.06.2020р. у приміщенні і на території навчального закладу спиртні напої або перебувала на роботі в нетверезому стані.

Будь-яке рішення суб`єкта владних повноважень, згідно діючого законодавства, не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами: 1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться в вину; 2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані; 3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї; 4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію; 5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

Більше того, приписами ст.129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства України.

На підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем надано фактично постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Глинської сільської ради Калинівського району Вінницької області № 3 від 14.07.2020р., у якій не навів належних, допустимих та беззаперечних доказів на підтвердження наявності адміністративного правопорушення та винності ОСОБА_1 в його вчиненні. Не надано таких доказів відповідачем і в ході розгляду справи.

Верховний Суд у своїй постанові від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17 вказав, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення цією особою адміністративного проступку, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Вказана правова позиція є обов`язковою для застосування судами при вирішенні спорів у подібних правовідносинах.

Суб`єкт владних повноважень при винесенні постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності має чітко дотриматися вимог закону, а саме зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП.

Так, відповідно до статті 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

У наведеній нормі чітко вказано, що у постанові повинен зазначений нормативний акт, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

Приписи ст. 283 КУпАП мають імперативний характер, вони прямо і безальтернативно визначають, що саме повинна містити постанова та які дані і відомості у ній вказуються.

Статті 179 КУпАП передбачає дві частини: 1. Розпивання пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв на виробництві (на робочих місцях, у приміщеннях і на території підприємств, установ, організацій) або перебування на роботі в нетверезому стані, - що тягне за собою накладення штрафу від трьох до п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; 2. Участь майстрів, начальників дільниць, змін, цехів та інших керівників у розпиванні з підлеглими їм працівниками пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв на виробництві або невжиття ними заходів до відсторонення від роботи осіб, які перебувають у нетверезому стані, або приховування ними випадків розпивання пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв чи появи на роботі в нетверезому стані підлеглих їм працівників, - що тягне за собою накладення штрафу від чотирьох до шести неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Оскаржена постанова не відповідає в повній мірі вимогам, передбаченим статтею 283 КУпАП, а саме не містить конкретної частини статті 179 КУпАП, яку порушила ОСОБА_1 , та за порушення якої її визнано винною.

З огляду на викладене, враховуючи те, що відповідачем, на якого покладено обов`язок доказування правомірності свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту порушення позивачем ОСОБА_1 вимог закону, а отже, і вчинення нею адміністративного проступку, притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися законним, унаслідок чого оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Суд приходить до висновку, що доводи відповідача, викладені у поданій ним заяві, не знайшли свого підтвердження під розгляду справи, а тому судом до уваги не приймаються.

На підставі викладеного, керуючись ст.55 Конституції України, ст.ст. 132-1, 251, 256, 258, 268, 279, 280, 283-285 КУпАП, ст.ст.6, 10, 11, 12, 17, 70, 71, 94, 159-163, 171-2 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Глинської сільської ради Калинівського району Вінницької області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Глинської сільської ради Калинівського району Вінницької області № 3 від 14.07.2020р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 68грн., за порушення ст.179 КУпАП.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Калинівський районний суд Вінницької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя