Справа № 200/9645/20-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2021-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року справа №200/9645/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 грудня 2020 року (повне судове рішення складено 01 грудня 2020 року в м. Слов`янську) в справі № 200/9645/20-а (суддя в І інстанції Голубова Л.Б.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області (далі відповідач, податковий орган), в якому просила визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 12.03.2020 № про застосування штрафних санкцій у сумі 27000,00 гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 17 лютого 2020 року працівниками ГУ ДПС у Донецькій області в магазині, в якому ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність, проведена фактична перевірка, за результатами якої складений акт (довідка) № 0029/05/99/14/32/ НОМЕР_1 від 19 лютого 2020 року, на підставі якого відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення від 12.03.2020 № , яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції на підставі статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України, зокрема, за реалізацію тютюнових виробів без відповідних ліцензій та за роздрібну торгівлю тютюновими виробами за цінами вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками таких тютюнових виробів, збільшеними на суми акцизного податку з реалізації через роздрібну торгівельну мережу тютюнових виробів.

Із застосованими фінансовими санкціями позивач не згодна, оскільки перевірка проведена з порушеннями статті 81 Податкового кодексу України тому, що наказ на проведення перевірки та направлення на перевірку їй не надавалися до початку перевірки, а надані лише разом з актом перевірки. Вказує на порушення, вчинені відповідачем під час перевірки, оскільки ним не проведено фото та відео фіксації, а також перевірку проведено без свідків та понятих.

Зазначає, що під час проведення фактичної перевірки контролюючий орган не може перевіряти накладні, товарно-транспортні накладні на товар, що реалізується, такі документи можуть перевірятися лише під час проведення документальної перевірки.

Наголошує, що податкове повідомлення-рішення від 12.03.2020 № ОСОБА_1 не отримала.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 01 грудня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд не надав належної правової оцінки фактичним обставинам справи в сукупності з нормами чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, у зв`язку із чим дійшов хибного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

ОСОБА_1 зареєстрована та обліковується в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців як фізична особа-підприємець з 06.09.2019, про що свідчить відповідна виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 10).

17 лютого 2020 року працівниками відповідача проведена фактична перевірка магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в якому позивач здійснює підприємницьку діяльність. За результатами проведеної перевірки складено акт (довідку) № 0029/05/99/14/32/ НОМЕР_1 від 19 лютого 2020 року про результати фактичної перевірки щодо дотримання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та/або пального (а.с. 46-49).

Перевірку було проведено в присутності позивача, яка відмовилася підписати акт фактичної перевірки, про що відповідачем складено відповідний акт від 19 лютого 2020 року № 355/05-99-32-01 (а.с. 50).

Фактичну перевірку проведено на підставі наказу про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 № 337 від 14.02.2020 (а.с. 63) та направлень від 14.02.2020 року № 317, 318 (а.с. 52-53).

Направлення містять підпис позивача про ознайомлення зі службовими посвідченнями та вручення копії наказу датою проведення перевірки 17 лютого 2020 року о 17-30 годині.

Вважаючи, що дії посадових осіб ГУ ДПС у Донецькій області суперечать чинному податковому законодавству, ОСОБА_1 звернулась до суду за захистом свого порушеного права.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України (далі ПК України) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України встановлено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до п. 80.1 ст. 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Згідно з вимогами п. 80.2. ст. 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки.

У відповідності до пункту 80.5 статті 80 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

За приписами пп. 81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Суд звертає увагу позивача, що зазначені документи, а саме: наказ про проведення фактичної перевірки № 337 від 14 лютого 2020 року та направлення на перевірку від 14 лютого 2020 року № 317, № 318 містять всі встановлені законодавством необхідні реквізити. Доказів оскарження до суду наказу на перевірку матеріали справи не містять.

При цьому, згідно з п. 81.2 ст. 81 ПК України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Отже, наведеними нормами ПК України, із дотриманням балансу публічних та приватних інтересів, визначено умови допуску до перевірки та передбачено право платника податків на відмову у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки. Платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Відтак, допуск до перевірки, за наявності визначеної законом компетенції податкового органу на проведення перевірки, нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при проведенні перевірки.

Таким чином, доводи апелянта про протиправність дій відповідача щодо проведення фактичної перевірки на підставі наказу № 337 від 14.02.2020 з підстав ненадання вказаних документів не відповідають фактичним обставинам справи та є необґрунтованими.

Згідно з висновками акту фактичної перевірки встановлено порушення вимог:

- частини 20 статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» № 481/95-ВР від 19 грудня 1995 року в частині реалізації тютюнових виробів без відповідної ліцензії;

- статті 11-1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» № 481/95-ВР від 19 грудня 1995 року в частині здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками таких тютюнових виробів, збільшеними на суми акцизного податку з реалізації через роздрібну торгівельну мережу тютюнових виробів. Податківцями встановлено продаж тютюнових виробів без відповідних ліцензій та встановлений факт продажу однієї пачки тютюнового виробу «Rothmans Demi Click» за ціною вищою від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками таких тютюнових виробів, збільшеними на суми акцизного податку з реалізації через роздрібну торгівельну мережу тютюнових виробів.

Зокрема, на момент перевірки максимальна роздрібна ціна однієї пачки вказаного тютюнового виробу з 03.10.2019 повинна була становити 40,48 гривень, однак реалізація тютюнових виробів була здійснена за роздрібною ціною 43,00 гривень, яка є більшою від максимальної роздрібної ціни, встановленою виробником та збільшеною на суму акцизного податку у сумі 5% (40,48х1,05=42,50).

Крім того, встановлено ненадання позивачем документів, що пов`язані з предметом перевірки.

За вказані порушення прийнято податкове повідомлення-рішення від 12.03.2020 № на загальну суму 27000,00 гривень: 10000,00 гривень за реалізацію однієї пачки тютюнового виробу «Rothmans Demi Click» за ціною вищою від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками таких тютюнових виробів, збільшеними на суми акцизного податку з реалізації через роздрібну торгівельну мережу тютюнових виробів та 17000,00 гривень за реалізацію тютюнових виробів без відповідної ліцензії (а.с. 79-80).

Крім того, актом перевірки встановлено порушення пункту 85.2 статті 85 ПК України, яким визначено, що платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

На підставі зазначених вище норм податкового законодавства суд спростовує твердження позивача про те, що під час проведення фактичної перевірки контролюючий орган не може перевіряти накладні, товарно-транспортні накладні на товар, що реалізується, такі документи можуть перевірятися лише під час проведення документальної перевірки, оскільки вони безпосередньо стосуються предмету фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 .

За ненадання до перевірки документів Головним управління ДПС у Донецькій області прийнято податкове повідомлення-рішення від 12.03.2020 № , яке не оскаржується позивачем в цій справі (а.с. 77).

В абзаці першому преамбули Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР (далі Закон № 481/95-ВР), із змінами і доповненнями, зазначено, що цей Закон визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України.

Відповідно до вимог частини 1 статті 16 Закону № 481/95-ВР контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Відповідно до приписів частини 1 статті 17 Закону № 481/95-ВР за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Статтею 11-1 Закону № 481/95-ВР встановлено максимальні роздрібні ціни. Встановлена виробником або імпортером максимальна роздрібна ціна на тютюнові вироби наноситься на пачку, коробку або сувенірну коробку тютюнових виробів разом з датою їх виготовлення.

Максимальна роздрібна ціна за пачку, коробку або сувенірну коробку наноситься визначеним виробником способом у визначеному виробником місці і складається з її цифрового виразу та скороченого найменування грошової одиниці України.

Дата виготовлення наноситься визначеним виробником способом у визначеному виробником місці і складається із шести цифр, перші дві з яких означають день, наступні дві - місяць, останні дві - рік такої дати.

Нанесення максимальної роздрібної ціни та дати виготовлення на упаковку тютюнових виробів, призначених для вивезення (експортування) за межі митної території України, здійснюється згідно з умовами відповідної угоди на експорт.

Відповідно до пп. 14.1.106 п. 14.1 ст. 14 ПК України максимальні роздрібні ціни - ціни, встановлені на підакцизні товари (продукцію з урахуванням усіх видів податків (зборів). Акцизний податок з реалізованих суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів не включається до максимальної роздрібної ціни.

Максимальні роздрібні ціни на підакцизні товари (продукцію) встановлюються виробниками або імпортерами товарів (продукції) шляхом декларування таких цін у порядку, встановленому цим Кодексом. Продаж суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, на які встановлюються максимальні роздрібні ціни, не може здійснюватися за цінами, вищими за максимальні роздрібні ціни, збільшені на суму акцизного податку з роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Також, відповідно до пункту 1 частини 1 ст. 13 Закону України від 21.06.2012 № 5007-VІ «Про ціни і ціноутворення» граничні ціни, установлені органами державної влади та місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, є обов`язковими для застосування суб`єктами господарювання.

При цьому, згідно із пунктом 2 частини 1 статті 1 Закону «Про ціни і ціноутворення», гранична ціна - це максимально або мінімально допустимий рівень ціни, який може застосовуватися суб`єктом господарювання.

Відповідно до абзацу 18 частини 2 статті 17 вищевказаного Закону України до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу у разі роздрібної торгівлі тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів, збільшеними на суми акцизного податку з реалізації через роздрібну торговельну мережу тютюнових виробів, - 100 відсотків вартості наявних у суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) тютюнових виробів, але не менше 10000 гривень.

Згідно з частиною 20 статті 15 Закону № 481/95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

За порушення вказаної норми передбачено відповідальність згідно абзацу 6 частини 2 статті 17 Закону № 481/95-ВР, а саме: у разі оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Працівниками відповідача встановлено реалізацію однієї пачки тютюнового виробу «Rothmans Demi Click» за ціною вищою від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками таких тютюнових виробів, збільшеними на суми акцизного податку з реалізації через роздрібну торгівельну мережу тютюнових виробів та реалізацію тютюнових виробів без відповідної ліцензії, що є підставою для притягнення до штрафних санкцій, встановлених статтею 17 Закону № 481/95-ВР.

Таким чином, оскаржуване рішення Головного управління ДПС у Донецькій області від 12.03.2020 № в частині застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій в сумі 27000,00 гривень є правомірним.

Крім того, слід зазначити, що постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 05.03.2020 у справі № 233/1072/20, яка набрала законної сили, позивача притягнуто до відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУаП (а.с. 71-73). Вказаною постановою суду ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено штраф в розмірі 17000,00 гривень.

Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Окрім цього, судом встановлено, що направлення містять підпис позивача про ознайомлення зі службовими посвідченнями та вручення копії наказу датою проведення перевірки 17 лютого 2020 року о 17-30 годині. Тому спростовує твердження апелянта, що вказані документі було пред`явлено після закінчення перевірки.

Підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджує викладений в оскаржуваному рішенні висновок, що податкове повідомлення-рішення від 12.03.2020 № прийнято у відповідності до норм чинного законодавства, що свідчить про відсутність підстав для його скасування.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому вона підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статями 139, 291, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 грудня 2020 року в справі № 200/9645/20-а залишити без змін.

Повне судове рішення - 23 березня 2021 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук