Справа № 522/21199/18
Суддя: Левчук О.А.
Дата ухвалення: 2021-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2021 року Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Левчук О.А.,

за участю секретаря Шевченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в Одеській області визнання протиправною бездіяльність, стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з даним позовом до суду та, уточнивши позовні вимоги, просить суд визнати протиправною бездіяльність Головного управління МВС України в Одеській області, яка виразилась у відмові сплатити від суми 23852,90 грн. на користь ОСОБА_1 інфляційні витрати в сумі 35320,04 грн. та 3 % річних в сумі 6039,25 грн., всього 41359,29 грн.; визнати протиправною бездіяльність Головного управління МВС України в Одеській області, яка виразилась у відмові сплатити від суми 25315,00 грн. на користь ОСОБА_1 інфляційні витрати в сумі 60370,21 грн. та 3 % річних в сумі 7875,39 грн., всього 68245,60 грн.; стягнути з Головного управління МВС України в Одеській області на користь ОСОБА_1 від суми 23852,90 грн. інфляційні втрати в сумі 35320,04 грн. та 3 % річних в сумі 6039,25 грн., всього 41359,29 грн.; стягнути з Головного управління МВС України в Одеській області на користь ОСОБА_1 від суми 25315,00 грн., інфляційні витрати в сумі 60370,21 грн. та 3 % річних в сумі 7875,39 грн., всього 68245,60 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 14.12.2017 по справі № 815/5914/17 відповідач виплатив 15.05.2018 року суму боргу у розмірі 25315,00 грн. Він звернувся до Головного управління МВС України в Одеській області із письмовою вимогою про сплату 3 % річних від простроченої суми, проте в її задоволенні було відмовлено, що є грубим порушенням ст. 625 ЦК України.

Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача вказує, що до правовідносин, які виникають з приводу виконання судових рішень не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошових зобов`язань, стаття 625 ЦК України. Між позивачем на ГУ МВС України в Одеській області жодних договірних зобов`язань не виникало, внаслідок чого і прострочених боргових зобов`язань не існує, а лише публічно-правові відносини. Стягнення коштів з ГУ МВС України в Одеській області було вчинено внаслідок виконання рішення суду, що є разовою виплатою, а тому боргових зобов`язань не було і бути не може.

Позивачем до суду надано відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що грошовим зобов`язанням слід вважати будь-яке зобов`язання, яке зводиться до сплати грошей, незалежно від правових підстав його виникнення. Зобов`язання, які виникли у відповідача на підставі рішень судів є грошовими та виражені в національній валюті. Відповідач не виконував зобов`язання належним чином, внаслідок чого грошові кошти знецінюються внаслідок інфляційних процесів.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17 вересня 2020 року справу № 522/21199/18 передано до Одеського окружного адміністративного суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 01.10.2020 року справу № 522/21199/19 передано головуючому судді Левчук О.А .

Ухвалою суду від 05 жовтня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 03 листопада 2020 року, занесеною до протоколу судового засідання, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

Ухвалою суду від 17 грудня 2020 року зупинено провадження по справі.

Ухвалою суду від 16 січня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою сервісу для відеочату Skype.

Ухвалою суду від 16 лютого 2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, поновлено провадження по справі.

Ухвалою суду від 16 лютого 2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, прийнято до провадження заяву про уточнення позовних вимог.

Ухвалою суду від 16 лютого 2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази, суд встановив наступне.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 04 березня 2016 року по справі № 815/5784/15 адміністративний позов задоволено частково, зобов`язано ліквідаційну комісію Головного Управління МВС України в Одеській області нарахувати та включити до грошового атестату ОСОБА_1 надбавки за звання Майстра спорту України міжнародного класу у розмірі 15% та за наукову ступінь кандидата філософських наук у розмірі 15%, стягнуто з Головного Управління МВС України в Одеській області () на користь ОСОБА_1 надбавки за звання Майстра спорту України міжнародного класу та за наукову ступінь кандидата філософських наук в сумі 23852,90 грн. (а.с. 6-11).

09 червня 2016 року грошові кошти у розмірі 23852,90 грн. були виплачені ОСОБА_1 (а.с. 47-48).

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2017 року по справі № 815/5914/17 стягнуто з Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Одеській області () на користь ОСОБА_1 суму грошового забезпечення, яке повинне було бути нараховане та виплачено йому за період служби в органах внутрішніх справ з 01.01.2008 року по 26.08.2015 року у розмірі 25315 грн. з урахуванням індексу інфляції та відрахуванням установлених законом податків, зборів та інших обов`язкових платежів (а.с. 12-16).

15 травня 2018 року грошові кошти у розмірі 25315 грн. були виплачені ОСОБА_1 (а.с. 49-50).

16 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ МВС України в Одеській області із вимогою, в якій просив сплатити 3 % річних від простроченої суми (а.с. 19).

17 вересня 2018 року ГУ МВС України в Одеській області листом № 14/Л-624 надано відповідь та повідомлено, що ліквідаційна комісія ГУ МВС України в Одеській області здійснює видатки передбачені у Державному бюджеті України на утримання Міністерства внутрішніх справ України відповідно до ст. 51 БК України. Крім того повідомлено, що передбачена ст. 625 ЦК України відповідальність не застосовується до правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством, зокрема дія ст. 625 ЦК України не поширюється на трудові правовідносини (з приводу заборгованості із заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок каліцтва тощо) (а.с. 17).

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок однос торонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З аналізу вищевикладеного слідує, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входить до складу грошового зобов`язання та є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

При цьому, стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги п`ятої ЦК України. Отже, приписи цього розділу поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги п`ятої ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги п`ятої ЦК України). Тобто, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 711/4010/13-ц (провадження № 14-429цс19).

З матеріалів справи вбачається, що вимоги позивача щодо стягнення Головного Управління МВС України в Одеській області інфляційних витрат та 3 % річних ґрунтуються на несвоєчасній виплаті на виконання рішень суду надбавки за звання Майстра спорту України міжнародного класу та за наукову ступінь кандидата філософських наук в сумі 23852,90 грн. та сум грошового забезпечення за період служби в органах внутрішніх справ у розмірі 25315 грн., тобто виникають з трудових відносин.

В той же час, відповідно до висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15, приписи статті 625 ЦК України не застосовуються до трудових правовідносин (заборгованості із заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва), сімейних та інших правовідносин, які регулює спеціальне законодавство.

В постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від висловленого у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15 висновку Верховного Суду України про те, що правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можна застосовувати норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) (див. пункт 32.1 постанови від 16 травня 2018 року).

При цьому, Велика Палата Верховного Суду не відступала від висловленого у зазначеній постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15 висновку Верховного Суду України про те, що приписи частини другої статті 625 ЦК України до трудових правовідносин не застосовується. Трудове законодавство передбачає спеціальні правила відповідальності роботодавця за порушення відповідних норм, зокрема можливість стягнення з роботодавця середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Також, аналогічні правові висновки щодо відсутності підстав для застосування приписів статті 625 ЦК України до трудових правовідносин, які регулює спеціальне законодавство, наведено в постанові Верховного Суду від 11 листопада 2019 року у справі № 757/14073/16-ц (провадження № 61-29305сво18).

Згідно ч. 5, 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких підстав, оскільки між позивачем, ОСОБА_1 , та відповідачем, Головним управлінням МВС України в Одеській області, існували трудові відносини, а не цивільно-правові, відсутні підстави для застосування положень цивільного законодавства, зокрема статті 625 Цивільного кодексу України.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання позивача на правові позиції, викладені в постановах Верховного Суду від 11.04.2018 року по справі № 758/1303/15-ц та від 16.09.2020 року по справі № 335/6979/19, оскільки у вказаних постановах надано правову оцінку спірним правовідносинам, які не є тотожними спірним правовідносинам по даній справі.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі вищевикладеного, розглянувши справу в межах позовних вимог на підставі наданих сторонами доказів, з урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 8, 9, 12, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління МВС України в Одеській області (, адреса місцезнаходження: 65014, м. Одеса, вул. Єврейська, 12) про визнання протиправною бездіяльність Головного управління МВС України в Одеській області, яка виразилась у відмові сплатити від суми 23852,90 грн. на користь ОСОБА_1 інфляційні витрати в сумі 35320,04 грн. та 3 % річних в сумі 6039,25 грн., всього 41359,29 грн.; визнання протиправною бездіяльність Головного управління МВС України в Одеській області, яка виразилась у відмові сплатити від суми 25315,00 грн. на користь ОСОБА_1 інфляційні витрати в сумі 60370,21 грн. та 3 % річних в сумі 7875,39 грн., всього 68245,60 грн.; стягнення з Головного управління МВС України в Одеській області на користь ОСОБА_1 від суми 23852,90 грн. інфляційні втрати в сумі 35320,04 грн. та 3 % річних в сумі 6039,25 грн., всього 41359,29 грн.; стягнення Головного управління МВС України в Одеській області на користь ОСОБА_1 від суми 25315,00 грн., інфляційні витрати в сумі 60370,21 грн. та 3 % річних в сумі 7875,39 грн., всього 68245,60 грн., в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в порядку та в строки встановлені ст. 295, 297 КАС України, з урахуванням особливостей, встановлених п. 15.5 Розділу VII Перехідних Положень КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 255 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано 22 березня 2021 року.

Суддя О.А. Левчук

.