Справа № 640/13635/20
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2021-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 січня 2021 року №640/13635/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шрамко Ю.Т., при секретарі судового засідання Ігнатову І.Ю., за участі представника позивача Лайтаренка О.В., представника відповідача-1 Бисикало Т.А., без участі представника відповідача-2, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземною інвестицією "Бейкері Фуд Індастрі" до Головного управління ДПС у Чернігівській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземною інвестицією "Бейкері Фуд Індастрі" (далі - позивач) до Головного управління ДПС у Чернігівській області (далі - відповідач-1), Державної податкової служби України (далі - відповідач-2), у якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача-1 від 24.02.2020 №0;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача-1 від 24.02.2020 №0;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача-1 від 24.02.2020 №0;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача-1 від 24.02.2020 №0;

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача-2 від 13.05.2020 №15904/6/99-00-08-05-01-06.

Ухвалою суду від 30.06.2020 р. відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд якої вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 04.08.2020 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що оскаржувані рішення є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки прийняті на підставі висновків, зроблених за результатами перевірки позивача, які не відповідають фактичним обставинам.

Відповідачі 1, 2 позовні вимоги не визнали, просили у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки оскаржувані рішення прийняті ним на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що в період з 28.10.2019 по 06.12.2019 посадовими особами ГУ ДПС у Чернігівській області проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «БЕЙКЕРІ ФУД ІНДАСТРІ», податковий номер 32858983, з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2016 по 30.06.2019, валютного законодавства за період з 01.01.2016 по 30.06.2019, іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 30.06.2019.

За результатами проведеної документальної планової виїзної перевірки посадовими особами ГУ ДПС у Чернігівській області складено акт від 13.12.2019 № 241/05/32858983.

Ознайомившись із вказаним актом перевірки, ТОВ «БЕЙКЕРІ ФУД ІНДАСТРІ», в межах строків, передбачених п. 86.7 ст. 86 Податкового кодексу України, подано до ГУ ДПС у Чернігівській області заперечення № 2712/1 від 27.12.2019.

16 січня 2020 року на поштову адресу ТОВ «БЕЙКЕРІ ФУД ІНДАСТРІ» надійшов лист ГУ ДПС у Чернігівській області № 302/10/25-01-05-01-06 від 13.01.2020 «Про надання відповіді на заперечення». В даному листі зазначено наступне - «у своєму запереченні на акт документальної планової виїзної перевірки від 13.12.2019 № 241/05/32858983, ТОВ «БЕЙКЕРІ ФУД ІНДАСТРІ» надає додатково документи, посилається на обставини, що не були досліджені під час перевірки, та об`єктивний розгляд яких неможливий без проведення перевірки».

Також, ГУ ДПС у Чернігівській області у вказаному листі повідомило, що на підставі п.п. 78.1.5 п. 78.1 ст. 78 ПК України буде проведено документальну позапланову виїзну перевірку за період з 01.01.2016 по 30.06.2019.

До листа № 302/10/25-01-05-01-06 від 13.01.2020 «Про надання відповіді на заперечення» було додано копію наказу ГУ ДПС у Чернігівській області № 67 від 13.01.2020 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «БЕЙКЕРІ ФУД ІНДАСТРІ» ()».

21 січня 2020 року ТОВ «БЕЙКЕРІ ФУД ІНДАСТРІ» отримано податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Чернігівській області, прийняті на підставі Акту перевірки № 241/05/32859883 від 13.12.2019, а саме:

1) податкове повідомлення-рішення № 6 від 16.01.2020 яким за порушення п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, п.п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, п. 171.2 ст. 171, абз. «а» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України контролюючим органом збільшено ТОВ «БЕЙКЕРІ ФУД ІНДАСТРІ» грошові зобов`язання за платежем: податок на доходи фізичних осіб на суму 1 197,00 грн. та застосовано до останнього штрафні санкції у розмірі 299,25 грн.;

2) податкове повідомлення-рішення № 6 від 16.01.2020 яким за порушення Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового рахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку» зі змінами та доповненнями, який затверджено наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 № 4, зареєстрованого в МЮУ від 30.01.2015 № 111/26556 контролюючим органом застосовано до ТОВ «БЕЙКЕРІ ФУД ІНДАСТРІ» штрафні санкції у розмірі 5 610,00 грн. за платежем: податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходу платника податку у вигляді заробітної плати (код платежу № 11010100);

3) податкове повідомлення-рішення № 6 від 16.01.2020 яким за порушення п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, п.п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, п. 171.2 ст. 171, абз. «а» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України контролюючим органом збільшено ТОВ «БЕЙКЕРІ ФУД ІНДАСТРІ» грошові зобов`язання за платежем: військовий збір на суму 99,75 грн. та застосовано до останнього штрафні санкції у розмірі 24,94 грн.

19 лютого 2020 року позивачем подано до Чернігівського окружного адміністративного суду позовну заяву № 1802/7 від 18.02.2020 до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування наказу ГУ ДПС у Чернігівській області № 67 від 13.01.2020 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «БЕЙКЕРІ ФУД ІНДАСТРІ» ()».

Цього ж дня, посадовою особою Головного управління ДПС у Чернігівській області Щербиною Т.В. на підставі направлення № 535 від 18.02.2020, здійснено вихід за адресою: Чернігівська область, смт. Козелець, вул. Соборності, буд. 125, для проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «БЕЙКЕРІ ФУД ІНДАСТРІ» на підставі наказу № 67 від 13.01.2020.

Однак, позивачем відмовлено посадовій особі ГУ ДПС у Чернігівській області у допуску до проведення перевірки, у зв`язку з тим, що наказ ГУ ДПС у Чернігівській області № 67 від 13.01.2020 не відповідає вимогам податкового законодавства, у зв`язку з чим останній оскаржено підприємством до суду.

У зв`язку із вищезазначеним, відповідачем 1 складено акт № 96/05/32858983 від 19.02.2020 про недопуск до проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «БЕЙКЕРІ ФУД ІНДАРСТРІ» () з 19.02.2020 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2016 по 30.06.2019.

25 лютого 2020 року на поштову адресу ТОВ «БЕЙКЕРІ ФУД ІНДАРСТРІ» надійшов лист № 2231/10/25-01-05-01-06 від 21.02.2020 про надання відповіді на заперечення. В даному листі зазначено, що зважаючи на обставини (недопуск до проведення перевірки), розгляд заперечення проводиться за результатами планової перевірки, що викладені в акті документальної планової виїзної перевірки від 13.12.2019 № 241/05/32858983 та з урахуванням наданих до заперечення документів.

Також, в даному листі зазначено, що розглянувши та проаналізувавши доводи платника, детально вивчивши надані платником документи ГУ ДПС у Чернігівській області зроблено висновок, що аргументи, викладені в запереченні ТОВ «БЕЙКЕРІ ФУД ІНДАРСТРІ» від 27.12.2019 № 2712/1 не є достатньо обґрунтованими та не можуть бути враховані при винесені податкових повідомлень-рішень.

27 лютого 2020 року ТОВ «БЕЙКЕРІ ФУД ІНДАСТРІ» отримано податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Чернігівській області, прийняті на підставі акту перевірки № 241/05/32859883 від 13.12.2019 та відповіді на заперечення № 2231/10/25-01-05-01-06 від 21.02.2020, а саме:

1) податкове повідомлення-рішення № 0 від 24.02.2020, яким за порушення ст. 4, ст. 5 П(С)БО 6 «Виправлення помилок і зміни у фінансових звітах», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.05.1999 № 137, п. 5-7 П(С)БО 16 «Витрати» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за № 27/4248, п. 44.1 ст. 44, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України збільшено ТОВ «БЕЙКЕРІ ФУД ІНДАСТРІ» суму грошового зобов`язання за платежем: податок на прибуток приватних підприємств на 6 920,00 грн., з яких за податковим зобов`язанням 5 536,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 1 384,00 грн.;

2) податкове повідомлення-рішення № 0 від 24.02.2020, яким за порушення п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 189.9 ст. 189, п. 198.3, п. 198.5 ст. 198, п. 200.4, п. 200.8 ст. 200 Податкового кодексу України збільшено ТОВ «БЕЙКЕРІ ФУД ІНДАСТРІ» суму грошового зобов`язання за платежем: податок на додану вартість на 562 748,00 грн., з яких за податковим зобов`язанням 450 198,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 112 550,00 грн.;

3) податкове повідомлення-рішення № 0 від 24.02.2020, яким за порушення п. 54.3 ст. 54,п. 58.1 ст. 58, ст. 1201, п. 201.1, 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України застосовано до ТОВ «БЕЙКЕРІ ФУД ІНДАСТРІ» штрафні санкції у розмірі 334 449,00 грн. за платежем: податок на додану вартість.

4) податкове повідомлення-рішення № 0 від 24.02.2020, яким за порушення п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 189.9 ст. 189, п. 198.3, п. 198.5 ст. 198, п. 200.4, п. 200.8 ст. 200 Податкового кодексу України зменшено ТОВ «БЕЙКЕРІ ФУД ІНДАСТРІ» суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в розмірі 262 753,00 грн.

Вважаючи, що податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Чернігівській області від 24.02.2020 № 0, №0, №0 та №0, прийняті на підставі акту перевірки № 241/05/32859883 від 13.12.2019 та відповіді на заперечення № 2231/10/25-01-05-01-06 від 21.02.2020, протиправними та такими, що підлягають скасуванню, ТОВ «БЕЙКЕРІ ФУД ІНДАСТРІ» подано до ДПС України скаргу на зазначені вище податкові повідомлення-рішення.

Рішенням ДПС України від 13.05.2020 № 15904/6/99-00-08-05-01-06 залишено без змін податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Чернігівській області від 24.02.2020 № 0, №0, №0 та №0.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, які виникли між сторонами у справі, Окружний адміністративний суд міста Києва виходить з наступного.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ГУ ДПС у Чернігівській області від 24.02.2020 №0, №0, №0 та №0.

Як встановлено судом, 27.12.2019 ТОВ «БЕЙКЕРІ ФУД ІНДАСТРІ» в межах строків, передбачених п. 86.7 ст. 86 Податкового кодексу України, подано до ГУ ДПС у Чернігівській області заперечення № 2712/1 від 27.12.2019 на акт № 241/05/32858983 від 13.12.2019 «Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «БЕЙКЕРІ ФУД ІНДАСТРІ», податковий номер 32858983».

Листом № 302/10/25-01-05-01-06 від 13.01.2020 «Про надання відповіді на заперечення» ГУ ДПС у Чернігівській області повідомило, що у своєму запереченні на акт документальної планової виїзної перевірки від 13.12.2019 № 241/05/32858983, ТОВ «БЕЙКЕРІ ФУД ІНДАСТРІ» надає додатково документи, посилається на обставини, що не були досліджені під час перевірки, та об`єктивний розгляд яких неможливий без проведення перевірки.

За результатами розгляду заперечення ТОВ «БЕЙКЕРІ ФУД ІНДАСТРІ» ГУ ДПС у Чернігівській області наказом № 67 від 13.01.2020 призначено позапланову виїзну документальну перевірку з підстав, передбачених у п. п. 78.1.5 п. 78.1 ст. 78 ПК України. Строк проведення 19.02.2020 тривалістю 5 робочих днів.

Згідно з п.п. 78.1.5 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України (тут і далі в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), документальна позапланова перевірка здійснюється у випадку, якщо платником податків подано в установленому порядку контролюючому органу заперечення до акта перевірки та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, або скаргу на прийняте за її результатами податкове повідомлення-рішення, в яких вимагається повний або частковий перегляд результатів відповідної перевірки або скасування прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення у разі, коли платник податків у своїй скарзі (запереченнях) посилається на обставини, що не були досліджені під час перевірки, та об`єктивний їх розгляд неможливий без проведення перевірки. Така перевірка проводиться виключно з питань, що стали предметом оскарження.

Таким чином, перевірка з вказаних підстав проводиться саме у тому випадку, якщо контролюючий орган визнає, що об`єктивний розгляд заперечення платника податків неможливий без проведення перевірки.

19 лютого 2020 року, посадовою особою Головного управління ДПС у Чернігівській області Щербиною Т.В. на підставі направлення № 535 від 18.02.2020, здійснено вихід за адресою: Чернігівська область, смт. Козелець, вул. Соборності, буд. 125, для проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «БЕЙКЕРІ ФУД ІНДАСТРІ» на підставі наказу № 67 від 13.01.2020.

Однак, позивачем відмовлено у допуску до проведення перевірки, скільки наказ ГУ ДПС у Чернігівській області № 67 від 13.01.2020 не відповідає вимогам податкового законодавства, у зв`язку з чим останній оскаржено підприємством до Чернігівського окружного адміністративного суду.

У зв`язку із вищезазначеним, контролюючим органом складено акт № 96/05/32858983 від 19.02.2020 про недопуск до проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «БЕЙКЕРІ ФУД ІНДАРСТРІ» () з 19.02.2020 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2016 по 30.06.2019.

Аналізуючи норми п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п. 78.4 ст. 78, п. 86.1 ст. 86, п. 86.10 ст. 86, п. 86.8 ст. 86 ПК України суд зазначає, що здійснення перевірки є необхідною передумовою для винесення податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами. Тому, за відсутності проведеної перевірки як юридичного факту у контролюючого органу відсутня компетенція на винесення податкового повідомлення-рішення.

Така компетенція не виникає в силу самого лише факту вчинення платником податків податкового правопорушення. Для визначення контролюючим органом грошових зобов`язань платникові податків шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення в зв`язку допущеними таким платником порушеннями необхідно дотриматися певних умов, а саме - спочатку провести податкову перевірку.

У зв`язку з тим, що Головним управлінням ДПС у Чернігівській області не здійснено (проведено) податкову перевірку на підставі наказу № 67 від 13.01.2020, суд дійшов висновку, що у останнього були відсутні підстави для винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 24.02.2020 №0, №0, № 0 та № 0.

Крім того, суд погоджується з доводами позивача, з приводу того, що у Головного управління ДПС у Чернігівській області були відсутні підстави приймати оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 24.02.2020 №0, №0, №0 та №0 на підставі акту перевірки № 241/05/32859883 від 13.12.2019 та відповіді на заперечення №2231/10/25-01-05-01-06 від 21.02.2020, оскільки:

1) Призначаючи позапланову перевірку на підставі п.п. 78.1.5 п. 78.1 ст. 78 ПК України Головне управління ДПС у Чернігівській області фактично дійшло висновку про неможливість розгляду заперечень ТОВ «БЕЙКЕРІ ФУД ІНДАРСТРІ» від 27.12.2019 № 2712/1 та прийняття податкових-повідомлень рішень на підставі Акту перевірки № 241/05/32859883 від 13.12.2019, оскільки обставини, які зазначалися позивачем в запереченнях, не досліджувалися під час проведення перевірки;

2) Як вбачається з п. 86.7 ст. 86 ПК України, заперечення на акт перевірки та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях).

Враховуючи наведене, оскільки ГУ ДПС у Чернігівській області не проведено перевірку у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у запереченнях, а тому заперечення ТОВ «БЕЙКЕРІ ФУД ІНДАРСТРІ» від 27.12.2019 № 2712/1 відповідач 1 зобов`язаний був розглянути протягом семи робочих днів, з дня їх отримання, а саме в строк до 13.01.2020. Однак, фактично вказані заперечення були розглянуті ГУ ДПС у Чернігівській області 21.02.2020, що вбачається з листа від 21.02.2020 № 2231/10/25-01-05-01-06.

Таким чином, оскільки ГУ ДПС у Чернігівській області порушено строки розгляду заперечень ТОВ «БЕЙКЕРІ ФУД ІНДАРСТРІ» від 27.12.2019 № 2712/1 на Акт перевірки №241/05/32859883 від 13.12.2019, як наслідок відповідачем 1 порушено й строки, встановлені п. 86.8 ст. 86 ПК України для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 28.09.2020 у справі № 520/2305/19, в якій судом зроблено висновок, що податкове повідомлення-рішення, з приводу правомірності якого виник спір, було прийнято без розгляду у встановлений законом строк заперечень Товариства на акт перевірки та з порушенням його права брати участь у розгляді заперечень, тобто з порушенням ГУ ДФС норм пунктів 86.7, 86.8 статті 86 ПК. Відтак це податкове повідомлення-рішення є протиправним.

Висновок щодо такого застосування норм пунктів 86.7 та 86.8 статті 86 ПК України також викладено в постанові Верховного Суду від 15.01.2019 у справі № 826/3576/15.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що у Головного управління ДПС у Чернігівській області були відсутні підстави для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 24.02.2020 №0, №0, №0 та №0, а тому останні є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо придбання послуг з перевезення складських працівників.

Законом України «Про колективні договори і угоди» від 01.07.1993 № 3356-XII передбачено, що колективний договір укладається на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності і господарювання, які використовують найману працю і мають право юридичної особи. Крім того, колективний договір може укладатися в структурних підрозділах підприємства в межах компетенції цих підрозділів.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про колективні договори і угоди» у колективному договорі встановлюються взаємні зобов`язання сторін щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин, зокрема: зміни в організації виробництва і праці; забезпечення продуктивної зайнятості; нормування і оплати праці, встановлення форми, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій та ін.); встановлення гарантій, компенсацій, пільг; участі трудового колективу у формуванні, розподілі і використанні прибутку підприємства (якщо це передбачено статутом); режиму роботи, тривалості робочого часу і відпочинку; умов і охорони праці; забезпечення житлово-побутового, культурного, медичного обслуговування, організації оздоровлення і відпочинку працівників; гарантій діяльності профспілкової чи інших представницьких організацій працівників; умов регулювання фондів оплати праці та встановлення міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень в оплаті праці; забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків; заборона дискримінації.

Як встановлено судом, 18.01.2017 між ТОВ «ФОРНЕТТІ-УКРАЇНА» (нова назва- ТОВ «БЕЙКЕРІ ФУД ІНДАСТРІ») та трудовим колективом ТОВ «ФОРНЕТТІ-УКРАЇНА» укладено колективний договір на 2017-2022 роки. Колективний договір схвалений на загальних зборах трудового колективу 18.01.2017, протокол № 1.

Підпунктом 3 пункту 8.1 розділу 8 «Соціальні пільги та гарантії» колективного договору передбачено, що адміністрація зобов`язається здійснювати доставку працівників на роботу та з роботи транспортними засобами підприємства, або орендованими транспортними засобами, відповідно до затвердженого маршруту, погодженого з представницьким органом.

З матеріалів даної справи вбачається, що 03.01.2017 між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , як перевізником, та Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземною інвестицією «ФОРНЕТТІ-УКРАЇНА» (нова назва - ТОВ «БЕЙКЕРІ ФУД ІНДАСТРІ»), як замовником, укладено Договір про надання послуг з перевезення пасажирів (далі - Договір).

Пунктом 1.1 Договору передбачено, що у порядку та на умовах, передбачених договором, перевізник зобов`язується за плату здійснювати перевезення організованої Замовником групи пасажирів та їх багажу за певним маршрутом і визначеним розкладом руху, що вказуються в замовлені (додаток № 1 до цього договору), яке є невід`ємною частиною цього Договору, а замовник зобов`язується оплачувати таке перевезення перевізникові в розміру та порядку встановленому цим договором.

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що перевізник зобов`язується надати в необхідній кількості технічно справні автобуси, призначені їх виробником для перевезення пасажирів та їх багажу, сертифіковані відповідного типу, що відповідають параметрам комфортності для експлуатації на зазначеному в цьому договорі маршруті.

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що розрахунки між перевізником і замовником здійснюються шляхом переказу грошових коштів на поточний рахунок перевізника.

Пунктом 4.2 Договору передбачено, що вартість перевезення узгоджується сторонами у замовлені. Умови оплати: відстрочка 14 календарних днів з дати виставлення рахунку.

На виконання умов Договору про надання послуг з перевезення пасажирів від 03.01.2017, ФОП ОСОБА_1 в період з лютого по грудень 2017 року надано послуги з перевезення складських працівників ТОВ «ФОРНЕТТІ-УКРАЇНА» (нова назва ТОВ «БЕЙКЕРІ ФУД ІНДАСТРІ») на загальну суму 484 771 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Крім того, 02.01.2018 між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 , як перевізником, та Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземною інвестицією «БЕЙКЕРІ ФУД ІНДАСТРІ» (стара назва ТОВ «ФОРНЕТТІ-УКРАЇНА»), як замовником, укладено Договір про надання послуг з перевезення пасажирів.

Умови даного Договору є аналогічними за змістом умовам вищевказаного Договору про надання послуг з перевезення пасажирів від 03.01.2017.

На виконання умов Договору про надання послуг з перевезення пасажирів від 02.01.2018 ФОП ОСОБА_2 в період з лютого 2018 року по червень 2019 року надано послуги з перевезення складських працівників ТОВ «БЕЙКЕРІ ФУД ІНДАСТРІ» на загальну суму 2 035 204 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Зі змісту складеного за результатами планової перевірки позивача акту вбачається, що ГУ ДПС у Чернігівській області, за результатами відповідної перевірки, дійшло висновку, що ТОВ «БЕЙКЕРІ ФУД ІНДАСТРІ» здійснювало придбання послуг з перевезення, що в подальшому безкоштовно надавались працівникам підприємства.

Відповідно, при реалізації продукції підприємство нараховувало податкові зобов`язання з ПДВ. А при відображені послуг з перевезення у складі витрат на збут, податкові зобов`язання з ПДВ не нараховувались.

Отже, на думку відповідача 1, операція з безоплатної передачі товарів/послуг платником ПДВ згідно зі статтею 185 ПК України є об`єктом оподаткування ПДВ, база оподаткування ПДВ при здійсненні якої визначається за правилами, встановленими пунктом 188.1 статті 188 ПК України.

Тобто, в порушення п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188 ПК України, підприємством не нараховано податкові зобов`язання з ПДВ при безоплатному наданні послуг з перевезення на загальну суму 503 995 грн.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Пунктом 185.1 статті 185 ПК України передбачено, що об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Підпунктом 14.1.191 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що постачання товарів - це будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду. Постачанням товарів також вважаються будь-яка із зазначених дій платника податку щодо матеріальних активів, якщо платник податку мав право на віднесення сум податку до податкового кредиту у разі придбання зазначеного майна чи його частини (безоплатна передача майна іншій особі; передача майна у межах балансу платника податку, що використовується у господарській діяльності платника податку для його подальшого використання з метою, не пов`язаною із господарською діяльністю такого платника податку; передача у межах балансу платника податку майна, що планувалося для використання в оподатковуваних операціях, для його використання в операціях, що звільняються від оподаткування або не підлягають оподаткуванню).

Згідно із п. 188.1 ст. 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення.

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.

До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.

У випадках, передбачених статтею 189 цього Кодексу, база оподаткування визначається з урахуванням положень статті 189 цього Кодексу.

Згідно з п.п. «г» п. 198.5 ст. 198 ПК України, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Відповідно до п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами;

Аналізуючи наведені норми, суд дійшов висновку, що у разі, якщо вартість безоплатно переданих товарів та наданих послуг іншим особам, включається до складу вартості оподатковуваних операцій з постачання (реалізації) самостійно виготовлених товарів/послуг та компенсується їх споживачами, збільшуючи при цьому базу оподаткування ПДВ (у т.ч. при здійсненні перевезення складських працівників на роботу та з роботи), то такі товари/послуги слід вважати використаними в оподатковуваних операціях, а тому передача/надання зазначених товарів/послуг не розглядається як окрема операція з постачання (у тому числі з безоплатного постачання) товарів/послуг, яка підлягає оподаткуванню ПДВ, і додаткового нарахування податкових зобов`язань з ПДВ не відбувається. Такі безоплатно передані товари/послуги визнаються оподатковуваними ПДВ у складі тієї операції, до вартості якої їх було включено.

При нарахуванні платником податку податкових зобов`язань з ПДВ виходячи із бази оподаткування таким податком, визначеної п. 188.1 ст. 188 ПК України (як у разі включення безоплатно переданих/наданих товарів/послуг до складу вартості оподатковуваних операцій з постачання (реалізації) самостійно виготовлених товарів/послуг, так і у разі визнання безоплатно переданих/наданих товарів/послуг окремою операцією з постачання товарів/послуг), додаткового нарахування податкових зобов`язань з ПДВ відповідно до п. 198.5 ст. 198 ПК України не здійснюється.

Аналогічний висновок викладено Державною фіскальною службою України в податкових консультаціях від 05.07.2017 № 971/6/99-99-15-03-02-15/ІПК, від 10.05.2017 № 96/6/99-99-15-03-02-15/ІПК, від 25.05.2017 № 365/6/99-99-15-03-02-15/ІПК та Державною податковою службою України в податковій консультації № 953/6/99-00-07-03-02-15/ІПК від 23.10.2019.

Позивачем доведено, що витрати, які понесло підприємство на оплату послуг ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 з перевезення складських працівників на роботу та з роботи віднесено підприємством до витрат на збут та обліковано на бухгалтерському рахунку 93 «Витрати на збут».

Відповідно до пункту 11 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» перелік і склад статей калькулювання виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) установлюються підприємством.

18 червня 2013 року генеральним директором ТОВ «ФОРНЕТТІ-УКРАЇНА» (нова назва - ТОВ «БЕЙКЕРІ ФУД ІНДАСТРІ») ОСОБА_3 затверджено на підприємстві Інструкцію з калькулювання собівартості продукції, яка є чинною на момент розгляду судом даної справи (далі - Інструкція від 18.06.2013).

Статтею 2 Інструкції від 18.06.2013 передбачено, що витрати, які входять до собівартості продукції (робіт, послуг), групуються у відповідності до їх економічного змісту за такими елементами: матеріальні витрати; витрати на оплату праці; відрахування на соціальні заходи; амортизація основних фондів та нематеріальних активів; інші витрати.

Відповідно до п.п. 2.5.3 п. 2.5 ст. 2 Інструкції від 18.06.2013, до елементу «Інші витрати» в складі собівартості продукції (робіт, послуг) входять: витрати на перевезення працівників основного та допоміжних виробництв, робітників, пов`язаних із забезпеченням зберігання та реалізацією продукції, адміністративного персоналу до місця роботи і назад власним та орендованим транспортом.

Статтею 3 Інструкції від 18.06.2013 передбачено, що витрати, пов`язані з виробництвом й реалізацією продукції (робіт, послуг) при плануванні, обліку й калькулюванні собівартості продукції (робіт, послуг) групуються за такими статтями витрат: сировина й основні матеріали; напівфабрикати власного виробництва; допоміжні і таропакувальні матеріали; покупні напівфабрикати, роботи і послуги виробничого характеру сторонніх підприємств і організацій; паливо й енергія на технологічні цілі; основна заробітна плата; додаткова заробітна плата; відрахування на соціальне страхування; витрати, пов`язані з підготовкою й освоєнням виробництва продукції; витрати на утримання й експлуатацію машин та обладнання; загальновиробничі витрати; загальногосподарські витрати; позавиробничі (комерційні) витрати.

Згідно п.п. 3.13.1 п. 3.13 ст. 3 Інструкції від 18.06.2013, до статті калькуляції «Позавиробничі (комерційні) витрати» належать витрати, пов`язані з реалізацією продукції.

Відповідно до п.п. 3.13.5 п. 3.13 ст. 3 Інструкції від 18.06.2013 витрати, які входять до складу позавиробничих (комерційних) витрат, безпосередньо відносяться до собівартості відповідних видів продукції.

Пунктом 5 додатку № 1 до Інструкції від 18.06.2013 передбачено, що серед іншого до загальновиробничих витрат відносяться витрати на обслуговування виробничого процесу, до яких в свою чергу включаються витрати на перевезення загальновиробничого персоналу на роботу та з роботи.

Пунктом 8 додатку № 2 до Інструкції від 18.06.2013 передбачено, що серед іншого до загальногосподарських витрат відносяться витрати на перевезення працівників до місця роботи і назад (витрати на перевезення працівників до місця роботи і назад у напрямках, які не обслуговуються пасажирським транспортом загального користування, враховуючи додаткові витрати на спеціальні маршрути міського пасажирського транспорту, організовані згідно з домовленостями, укладеними з транспортними підприємствами, витрати на перевезення працівників-інвалідів I і II груп до місця роботи і назад незалежно від наявності маршрутів пасажирського транспорту загального користування).

Пунктом 1 додатку № 3 до Інструкції від 18.06.2013 передбачено, що серед іншого до позавиробничих (комерційних) витрат відносяться витрати на зберігання, навантаження, розвантаження й пакування продукції, до яких в свою чергу включаються витрати на перевезення складського персоналу на роботу і з роботи.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що витрати позивача на перевезення складського персоналу на роботу і з роботи відносяться до витрат, пов`язаних з реалізацією продукції, які в свою чергу включаються до складу собівартості продукції та як наслідок, включаються до ціни (вартості) продукції (товару).

Таким чином, витрати позивача на оплату послуг ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 з перевезення складських працівників на роботу та з роботи включені в ціну (вартість) продукції (товару).

Враховуючи те, що вартість сплачених послуг з перевезення складських працівників включена позивачем до ціни (вартості) продукції (товарів), операції з постачання яких є об`єктом оподаткування та пов`язані з отриманням доходів, такі послуги з перевезення складських працівників вважаються використаними в оподатковуваних операціях, а тому додаткового нарахування податкових зобов`язань з ПДВ не відбувається.

Таким чином, на переконання суду, висновки ГУ ДПС у Чернігівській області щодо порушення ТОВ «БЕЙКЕРІ ФУД ІНДАСТРІ» п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188 ПК України у зв`язку з не нарахуванням податкових зобов`язань з ПДВ при безоплатному наданні послуг з перевезення на загальну суму 503 995 грн., що призвело до заниження податкових зобов`язань з ПДВ, що підлягають сплаті - є безпідставними.

Щодо списання зразків готової продукції.

Як встановлено судом, ТОВ «БЕЙКЕРІ ФУД ІНДАСТРІ» - є виробником хлібобулочних виробів глибокої заморозки в Україні. Основним видом економічної діяльності є - Код КВЕД 10.71 Виробництво хліба та хлібобулочних виробів; виробництво борошняних кондитерських виробів, тортів і тістечок нетривалого зберігання (основний).

05 жовтня 2017 року генеральним директором ТОВ «БЕЙКЕРІ ФУД ІНДАСТРІ» ОСОБА_3 затверджено на підприємстві Інструкцію з відбору проб та роботи з пробними зразками (далі - Інструкція від 05.10.2017).

Пунктом 3.1 статті 3 Інструкції від 05.10.2017 передбачено, що в процесі відбору проб на кожній лінії береться п`ять пробних зразків. Зразки використовуються наступним чином:

- перший зразок - в процесі перевірки якості готової продукції під час виробництва;

- другий зразок - для випікання на наступний день або на протязі 72 годин після виготовлення продукції інженером з якості в присутності начальника виробництва або інша призначена особа. Після випікання проводиться органолептичний аналіз зразків начальником виробничої лабораторії, начальником відділу контролю якості, начальником виробництва. Аналізуються технологічні карти контролю з виробництва (відповідних партій) і робиться висновок про можливість передачі партій виробленої продукції для реалізації через торгівельну мережу. На кожну партію готової продукції видається «Посвідчення про якість». Відповідальний - начальник виробничої лабораторії. Дії в разі виникнення сумнівів щодо відповідності продукції описані в методиці М 20-02 «Контроль та лабораторні випробування»;

- три інші зразки - зберігаються протягом гарантійного терміну зберігання. Використовуються в разі виникнення суперечок щодо якості продукції.

У зв`язку з тим, що закінчився термін зберігання зразків для дослідження якості та безпечності, позивачем протягом 2017-2018 років здійснено списання таких зразків за актами списання на загальну суму 488 520,14 грн.

Як вбачається зі змісту акту складеного відповідачем 1 за результатами планової перевірки позивача, операції із списання зразків для дослідження якості та безпечності підприємство відображає по рахунку 93 «Витрати на збут», а відображені суми по рахунку 947 - це списання готової продукції у зв`язку із закінченням терміну реалізації.

Позивачем не надано ніяких відомостей щодо гарантійного терміну зберігання списаної продукції, не наведено причин відображення даних операцій саме на рахунку 947 «Нестача і втрати від псування цінностей»

Так, при виявленні помилок та їх виправленні підприємство керується Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88.

Проте, позивачем будь-яких записів щодо здійснення коригування даної операції не проводилось.

Отже, на думку ГУ ДПС у Чернігівській області, на порушення п. 198.5 ст. 198 ПК України позивачем не нараховано податкові зобов`язання з ПДВ при списані нестач і втрат від псування цінностей на загальну суму 107 388 грн.

З приводу вказаних висновків відповідача 1 суд зазначає наступне.

Аналізуючи положення п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 198.5 ст.198 ПК України суд зазначає, що по операціях зі списання зразків для дослідження якості та безпечності податкові зобов`язання з ПДВ відповідно до пункту 198.5 статті 198 ПК України не повинні нараховуватися за умови, що вартість таких зразків включається до вартості товарів/послуг, операції з постачання яких є об`єктом оподаткування ПДВ та пов`язані з отриманням доходів.

Аналогічний висновок зроблено Державною фіскальною службою України в податковій консультації від 25.10.2018 № 4580/6/99-99-15-03-02-15/ІПК.

З матеріалів даної справи вбачається, що операції із списання зразків для дослідження якості та безпечності віднесено позивачем до витрат на збут та обліковано на бухгалтерському рахунку 93 «Витрати на збут».

Відповідно до пункту 11 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» перелік і склад статей калькулювання виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) установлюються підприємством.

Як вже зазначалося вище, 18.06.2013 генеральним директором ТОВ «ФОРНЕТТІ-УКРАЇНА» (нова назва ТОВ «БЕЙКЕРІ ФУД ІНДАСТРІ») ОСОБА_3 затверджено на підприємстві Інструкцію з калькулювання собівартості продукції, яка є чинною на момент розгляду судом даної справи.

Статтею 2 Інструкції від 18.06.2013 передбачено, що витрати, які входять до собівартості продукції (робіт, послуг), групуються у відповідності до їх економічного змісту за такими елементами: матеріальні витрати; витрати на оплату праці; відрахування на соціальні заходи; амортизація основних фондів та нематеріальних активів; інші витрати.

Відповідно до п.п. 2.5.1 п. 2.5 ст. 2 Інструкції від 18.06.2013, до елементу «Інші витрати» в складі собівартості продукції (робіт, послуг) входять витрати, пов`язанні з системою якості:

Витрати на відбір зразків згідно Інтегрованої системи менеджменту якості та безпечності для контролю якості готової продукції - відбір проб кожну годину виробництва; відбір проб для випічки на наступний день після виробництва; відбір проб по терміну зберігання готової продукції (не менше 3-ох зразків на термін 180, 360 діб); відбір зразків незалежними лабораторіями для проведення мікробіологічних досліджень; відбір зразків незалежними лабораторіями для проведення досліджень за органолептичними та фізико-хімічними показниками; відбір зразків незалежними лабораторіями для проведення досліджень за показниками безпечності; відбір зразків незалежними лабораторіями для проведення досліджень по вмісту ГМО; відбір зразків незалежними лабораторіями для проведення підтвердження розрахункової енергетичної та харчової цінності продукції.

Враховуючи викладене, з урахуванням наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що вартість зразків для дослідження якості та безпечності продукції відноситься позивачем до інших витрат, які в свою чергу включаються до складу собівартості продукції та як наслідок включаються до ціни (вартості) продукції (товару).

Таким чином, вартість зразків для досліджень включена в ціну (вартість) продукції (товару).

Враховуючи те, що вартість зразків для досліджень включена позивачем до ціни (вартості) продукції (товарів), операції з постачання яких є об`єктом оподаткування та пов`язані з отриманням доходів, суд дійшов висновку, що такі зразки вважаються використаними в оподатковуваних операціях, а тому додаткового нарахування податкових зобов`язань з ПДВ не відбувається.

Отже, висновок ГУ ДПС у Чернігівській області щодо порушення ТОВ «БЕЙКЕРІ ФУД ІНДАСТРІ» п. 198.5 ст. 198 ПК України у зв`язку з ненарахуванням податкових зобов`язань з ПДВ при списанні зразків для дослідження на загальну суму 107 388 грн. - є безпідставним.

Щодо списання основних виробничих засобів.

Як вбачається з наявних у матеріалах даної справи письмових доказів, 01.04.2013, між фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 , як орендодавцем, та ТОВ «ФОРНЕТТІ-УКРАЇНА» (нова назва - ТОВ «БЕЙКЕРІ ФУД ІНДАСТРІ»), як орендарем, укладено Договір оренди об`єкта нерухомості № 4 (далі за текстом - Договір оренди № 4 від 01.04.2013).

Пунктом 1.1 Договору оренди № 4 від 01.04.2013 передбачено, що в порядку та на умовах, визначених цим Договором, орендодавець зобов`язується передати за плату орендареві у строкове користування, а орендар зобов`язується прийняти у строкове користування морозильну камеру із вбудованим холодильним обладнанням та приміщенням сухого складу, що визначені в цьому договорі (надалі іменується «об`єкт, що орендується»), та зобов`язується сплачувати орендодавцеві орендну плату.

Пунктом 1.2.1 Договору оренди № 4 від 01.04.2013 передбачено, що об`єкт, що орендується, являє собою:

1) низькотемпературну камеру придатну для постійного (безперервного) зберігання виробів борошняних глибокої заморозки в асортименті при температурі не вище - 18 о С (мінус вісімнадцять градусів Цельсія) загальною площею 90 кв.м.;

2) приміщення сухого складу для зберігання маркетингових матеріалів та обладнання в асортименті, загальною площею 50 кв.м.

Пунктом 1.2.2 Договору оренди № 4 від 01.04.2013 визначено адресу розташування об`єкту, що орендується, а саме: АДРЕСА_1 .

Пунктом 2.1 Договору оренди № 4 від 01.04.2013 передбачено, що метою оренди є зберігання і збереження Орендарем виробів борошняних глибокої заморозки в асортименті при температурі не вище - 18 о С (мінус вісімнадцять градусів Цельсія) та маркетингових матеріалів і обладнання в асортименті. Також зберігання інших товарів, що не заборонені чинним законодавством або на які отримані відповідні дозвільні документи.

Як встановлено судом, за вказаною вище адресою розташування орендованого об`єкту нерухомого майна (АДРЕСА_1) ТОВ «ФОРНЕТТІ-УКРАЇНА» (нова назва - ТОВ «БЕЙКЕРІ ФУД ІНДАСТРІ») здійснювалося зберігання основних виробничих засобів - печей Unox HD з інвентарними номерами: 5800, 5801, 5802, 5803, 5804, 5805, 5806, 5807, 5808, 5809, 5810, 5811, 5812, 5813, 5814, що підтверджується інвентаризаційним описом № 68 від 27.12.2013.

01 травня 2018 року, генеральним директором ТОВ «БЕЙКЕРІ ФУД ІНДАСТРІ» винесено наказ № 84/б «Про списання основних засобів».

Зі змісту вказаного вище наказу вбачається, що на інвентаризаційну комісію підприємства покладено обов`язок по здійсненню ліквідації печей за інвентарними номерами: 5800, 5801, 5802, 5803, 5804, 5805, 5806, 5807, 5808, 5809, 5810, 5811, 5812, 5813, 5814, які залишилися на окупованій території Крим, в зв`язку з нереальністю їх повернення. Строк для ліквідації - 1 місяць.

Головному бухгалтеру ОСОБА_5 після підписання актів ліквідації наказано відобразити результати операцій на рахунках бухобліку.

На виконання вимог зазначеного вище наказу генерального директора ТОВ «БЕЙКЕРІ ФУД ІНДАСТРІ» № 84/б від 01.05.2018 інвентаризаційною комісією підприємства 01.05.2018 здійснено списання відповідних основних засобів - печей за інвентарними номерами: 5800, 5801, 5802, 5803, 5804, 5805, 5806, 5807, 5808, 5809, 5810, 5811, 5812, 5813, 5814, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами списання основних засобів від 01.05.2018 у загальній кількості 15 штук.

Факт проведення списання вказаних вище основних засобів відображено на відповідних рахунках бухобліку підприємства, що підтверджується звітом по проводках за 1 півріччя 2018 року.

Як вбачається зі змісту акту планової перевірки позивача, в ході її проведення відповідачем 1 встановлено, що підприємство згідно бухгалтерського запису Д-т «Інші витрати операційної діяльності» К-т 106 «Інструменти, прилади, інвентар» здійснено списання основних засобів на суму: листопад 2016 р. - 2 465 грн.; травень 2018 р. - 193 907 грн.

При цьому податкові зобов`язання з податку на додану вартість не нараховані.

Отже, на думку ГУ ДПС у Чернігівській області, на порушення п. 188.1 ст. 188, п. 189.9 ст. 189 ПК України позивачем не нараховано податкові зобов`язання при списанні основних засобів на загальну суму 39 274 грн., в тому числі: листопад 2016 - 493 грн., травень 2018 - 38 781 грн.

З приводу вказаних вище висновків ГУ ДПС у Чернігівській області, викладених в акті планової перевірки ТОВ «БЕЙКЕРІ ФУД ІНДАСТРІ», суд зазначає, що в березні 2014 року відбулась анексія Автономної Республіки Крим та Севастополя Росією - насильницьке протиправне тимчасове відторгнення Кримської автономії та Севастополя від України та одностороннє включення до складу Російської Федерації на правах так званих суб`єктів федерації, що було проголошено 18 березня 2014 року.

Внаслідок анексії Автономної Республіки Крим та Севастополя Росією 15.04.2014 Верховною Радою України прийнято Закон № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», який опубліковано в офіційному виданні Голос України від 26.04.2014 - № 83, /спецвипуск/.

Відповідно до статті 3 Закону № 1207-VII тимчасово окупованою територією визначається:

1) сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій;

2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України;

3) надра під територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини, і повітряний простір над цими територіями.

Пунктом 1 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1207-VII передбачено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та втрачає чинність з моменту повернення тимчасово окупованої території під загальну юрисдикцію України за умови попереднього і повного відшкодування збитків, нанесених внаслідок такої тимчасової окупації, у тому числі моральних збитків примусово переміщених осіб, або з дня прийняття Верховною Радою України рішення про визнання цього Закону таким, що втратив чинність.

Саме у зв`язку з анексією Росією території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя (а отже, фактичним вибуттям з володіння позивача, проти його волі, основних виробничих засобів) відповідно до наказу № 84/б від 01.05.2018 ТОВ «БЕЙКЕРІ ФУД ІНДАСТРІ» здійснено ліквідацію (списання) печей із інвентарними номерами: 5800, 5801, 5802, 5803, 5804, 5805, 5806, 5807, 5808, 5809, 5810, 5811, 5812, 5813, 5814, які залишилися на окупованій території Автономної Республіки Крим, в зв`язку з нереальністю їх повернення.

Відповідно до п.п. 14.1.191 п. 14.1 ст. 14 ПК України передбачено, що постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

При цьому, останнім абзацом п.п. 14.1.191 п. 14.1 ст. 14 ПК України передбачено, що не є постачанням товарів випадки, коли основні виробничі засоби або невиробничі засоби ліквідуються у зв`язку з їх знищенням або зруйнуванням внаслідок дії обставин непереборної сили, а також в інших випадках, коли така ліквідація здійснюється без згоди платника податку, у тому числі в разі викрадення необоротних активів, або коли платник податку надає контролюючому органу відповідний документ про знищення, розібрання або перетворення необоротних активів в інший спосіб, внаслідок чого необоротний актив не може використовуватися за первісним призначенням.

Відповідно до п. 189.9 ст. 189 ПК України у разі якщо основні виробничі або невиробничі засоби ліквідуються за самостійним рішенням платника податку, така ліквідація для цілей оподаткування розглядається як постачання таких основних виробничих або невиробничих засобів за звичайними цінами, але не нижче балансової вартості на момент ліквідації.

Норма цього пункту не поширюється на випадки, коли основні виробничі або невиробничі засоби ліквідуються у зв`язку з їх знищенням або зруйнуванням внаслідок дії обставин непереборної сили, в інших випадках, коли така ліквідація здійснюється без згоди платника податку, у тому числі в разі викрадення основних виробничих або невиробничих засобів, що підтверджується відповідно до законодавства або коли платник податку подає контролюючому органу відповідний документ про знищення, розібрання або перетворення основних виробничих або невиробничих засобів у інший спосіб, внаслідок чого вони не можуть використовуватися за первісним призначенням.

Разом з тим, як вбачається із викладених вище положень ст. 2 та 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій є тимчасово окупованою територією внаслідок збройної агресії Російської Федерації. Вказана обставина підтверджена резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 27.03.2014 про територіальну цілісність України.

З огляду на це, суд погоджується з доводами позивача, що саме внаслідок зазначених подій, на території АР Крим (окупованій території) залишилася належні ТОВ «БЕЙКЕРІ ФУД ІНДАСТРІ» основні засоби, а саме 15 печей Unox HD із інвентарними номерами: 5800, 5801, 5802, 5803, 5804, 5805, 5806, 5807, 5808, 5809, 5810, 5811, 5812, 5813, 5814, повернення яких є нереальним, з огляду на що останні були списані підприємством у відповідності до наказу № 84/б від 01.05.2018.

Вказані вище обставини свідчать про фактичне вибуття із володіння позивача, без його волевиявлення основних засобів (печей), які залишилися на території АР Крим, що у свою чергу свідчить про відсутність правових підстав для нарахування податкових зобов`язань з податку на додану вартість відповідно до положень п.п. 14.1.191 п. 14.1 ст. 14, п. 189.9 ст. 189 ПК України, внаслідок ліквідації (списання) таких основних засобів.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку щодо необґрунтованого нарахування ГУ ДПС у Чернігівській області податкових зобов`язань ТОВ «БЕЙКЕРІ ФУД ІНДАСТРІ» при списанні ним основних засобів (печей Unox HD) в травні 2018 року.

Щодо списання кредиторської заборгованості за період з жовтня 2018 року по квітень 2019 року.

В ході проведення податкової перевірки позивача відповідачем 1 встановлено, що в період з 01.01.2016 по 30.06.2019 підприємство здійснювало списання кредиторської заборгованості.

На думку податкового органу, товари/послуги, які отримані платником податку на додану вартість та не оплачені протягом терміну позовної давності, вважаються безоплатно отриманими, оскільки відсутній факт їх придбання, а тому право на податковий кредит щодо таких товарів/послуг у платника податку відсутнє.

Таким чином, у складеному за результатами перевірки ТОВ «БЕЙКЕРІ ФУД ІНДАСТРІ» акті, ГУ ДПС у Чернігівській області дійшло висновку, що на порушення пункту 198.5 статті 198 ПК України підприємством занижено податкові зобов`язання з ПДВ при списанні безнадійної кредиторської заборгованості на загальну суму 14 234 грн., в тому числі за жовтень 2018 року на суму 650 грн., за грудень 2018 року на суму 2 043 грн., за квітень 2019 року на суму 11 541 грн.

З приводу викладених вище висновків відповідача 1, суд зазначає, що у відповідності до положень п.п. «а» п.п. 14.1.11 п. 14.1 ст. 14 ПК України, безнадійна заборгованість - заборгованість, що відповідає одній з таких ознак: заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.

Норми підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 ПК України не відрізняють дебіторську чи кредиторську заборгованість, а тому до безнадійної заборгованості відноситься як дебіторська, так й кредиторська заборгованість.

Нормами Податкового кодексу України не врегульовано поняття та порядок обчислення строку позовної давності, відтак підлягають застосуванню відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно ст. ст. 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Як встановлено судом, за результатами розгляду даної справи, в період з 01.10.2018 по 30.04.2019 ТОВ «БЕЙКЕРІ ФУД ІНДАСТРІ» здійснювалося списання безнадійної кредиторської заборгованості на загальну суму 85 205,77 грн.

Пунктом 198.5 ст. 198 ПК України передбачено, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Аналізуючи вищезазначену норму податкового законодавства, суд приходить до однозначного висновку, що законодавець передбачив лише чотири випадки, а саме п.п. «а», «б», «в» та «г» п. 198.5 ст. 198 ПК України, коли платник податків зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання, виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до п. 189.1 ст. 189 ПК України, а також скласти податкову накладну. При цьому п. 198.5 ст. 198 ПК України не містить такої підстави для нарахування податкових зобов`язань як списання кредиторської заборгованості.

Таким чином, висновок ГУ ДПС у Чернігівській області про заниження ТОВ «БЕЙКЕРІ ФУД ІНДАСТРІ» податкових зобов`язань з ПДВ при списанні безнадійної кредиторської заборгованості на загальну суму 14 234 грн. - є безпідставним.

Щодо списання кредиторської заборгованості за період з січня 2016 року по червень 2018 року.

Як вбачається зі змісту акту, складеного за результатами планової перевірки ТОВ «БЕЙКЕРІ ФУД ІНДАСТРІ», ГУ ДПС у Чернігівській області, в ході проведення перевірки встановлено, що в період з 01.01.2016 по 30.06.2019 підприємство здійснювало списання кредиторської заборгованості.

Товари/послуги, які отримані платником податку на додану вартість та не оплачені протягом терміну позовної давності, на думку відповідача 1, вважаються безоплатно отриманими, оскільки відсутній факт їх придбання, а тому право на податковий кредит щодо таких товарів/послуг у платника податку відсутнє.

Якщо платник податку при придбанні товарів/послуг на підставі отриманої податкової накладної, складеної до 01.07.2015, сформував податковий кредит, але такі товари/послуги не оплачені протягом 1095 днів, то у податковому періоді, в якому відбувається списання кредиторської заборгованості, платнику податку необхідно відкоригувати суму податкового кредиту, сформованого при отриманні несплачених товарів/послуг.

З урахуванням викладеного, ГУ ДПС у Чернігівській області дійшло висновку, що на порушення пункту 198.3 статті 198 ПК України позивачем завищено податковий кредит у зв`язку з не відображенням коригування сум ПДВ по списаній кредиторській заборгованості по податковим накладним, складеним до 01.07.2015 всього у розмірі 9 217 грн., у тому числі: січень 2016 року у сумі 833 грн., березень 2016 року у сумі 251 грн., грудень 2016 року у сумі 807 грн., червень 2017 року у сумі 82 грн., вересень 2017 року у сумі 291 грн., жовтень 2017 року у сумі 2 817 грн., грудень 2017 року у сумі 340 грн., січень 2018 року у сумі 2 700 грн., березень 2018 року у сумі 876 грн., червень 2018 року у сумі 220 грн.

Як встановлено судом, в період з 31.01.2016 по 12.06.2018 ТОВ «БЕЙКЕРІ ФУД ІНДАСТРІ» здійснювалося списання кредиторської заборгованості у загальному розмірі 55 311 грн.

Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Разом із тим, як зазначено судом вище, у п. 198.5 ст. 198 ПК України перелічені підстави, коли платник податку на додану вартість повинен нарахувати податкові зобов`язання. Однак, п. 198.5 ст. 198 ПК України не містить такої підстави для нарахування податкових зобов`язань як списання кредиторської заборгованості.

Окрім того, на переконання суду, ст. 192 ПК України визначає вичерпний перелік підстав для коригування податкового кредиту. Серед вказаного переліку відсутня така підстава для коригування податкового кредиту, як списання безнадійної кредиторської заборгованості.

Дана норма не регулює операції з визнання заборгованості безнадійною. Так, при визнанні заборгованості безнадійною не відбувається зміна компенсації за товари/послуги та у продавця не виникає обов`язку виписати покупцю розрахунок коригування з наступним зменшенням у продавця податкових зобов`язань та зменшенням у покупця податкового кредиту.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що висновок ГУ ДПС у Чернігівській області про необхідність коригування податкового кредиту при списанні ТОВ «БЕЙКЕРІ ФУД ІНДАСТРІ» кредиторської заборгованості суперечить положенням ст. 192 ПК України, а отже є безпідставним.

Щодо не складання та не реєстрації позивачем податкових накладних.

З огляду на безпідставність висновків ГУ ДПС у Чернігівській області щодо заниження позивачем податку на додану вартість, що підлягав сплаті до бюджету та завищення від`ємного значення, у відповідних частинах, суд вважає безпідставними й висновки ГУ ДПС у Чернігівській області щодо не складання та не реєстрації ТОВ «БЕЙКЕРІ ФУД ІНДАСТРІ» в ЄРПН податкових накладних (що на думку контролюючого органу призвело до порушення п. 201.10 ст. 201 ПК України), що повинні бути виписані на операції зі: списання кредиторської заборгованості - 14 234 грн.; списання основного засобу - 38 781 грн.; списання нестач і втрат від псування цінностей - 107 388 грн.; при безоплатному наданні послуг з перевезення - 503 995 грн..

Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 24.04.2020 № 0, №0, №0 та №0 прийняті ГУ ДПС у Чернігівській області за відсутності на то підстав, у зв`язку з чим є протиправними та підлягають скасуванню.

Окремо, суд бере до уваги ту обставину, що всупереч вимогам ст. 162 КАС України, ГУ ДПС у Чернігівській області, у своєму відзиві, посилаючись на начебто законність прийнятих ним спірних податкових повідомлень-рішень, обмежився викладенням тих обставин, які були встановлені податковим органом за результатами проведеної перевірки (та які відображені відповідачем 1 в акті від 13.12.2019 № 3 241/05/32858983, а також в листі № 2231/10/25-01-05-01-06 від 21.02.2020 про надання відповіді на заперечення на акт перевірки) без спростування доводів позивача наведених ним у адміністративному позові по даній справі.

При цьому, визнання протиправним та скасування оскаржуваних податкових повідомлень- рішень є належним та достатнім способом захисту порушених прав позивача, а тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення відповідача-2 від 13.05.2020 №15904/6/99-00-08-05-01-06 не підлягають задоволенню.

Окремо, суд звертає увагу на ту обставину, що відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

В свою чергу, згідно із положеннями ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За таких обставин, саме адміністративне судочинство покликано захищати порушені, з боку суб`єкта владних повноважень, права, свободи та інтереси особи.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Згідно з вимогами статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Таким чином, вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення в частині.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Відповідно до ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Отже, на підтвердження цих обставин, суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Представником позивача подано до суду клопотання про стягнення з відповідачів на користь позивача понесених останнім витрат на правову допомогу. На підтвердження таких витрат до клопотання додано належним чином завірені копії:

- Договору про надання правової допомоги № б/н від 04.01.2018, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Правова та економічна безпека» та Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземною інвестицією «БЕЙКЕРІ ФУД ІНДАСТРІ»;

- Додаткової угоди від 08.06.2020 до Договору про надання правової допомоги № б/н від 04.01.2018;

- Акту приймання-передачі наданих послуг від 23.10.2020 по Договору про надання правової допомоги № б/н від 04.01.2018;

- Рахунку на оплату № 94 від 23.10.2020;

- Платіжного доручення № 775 від 26.10.2020 (з відміткою банку про проведення платежу на суму 36 000 грн.).

Зі змісту п. 1 наданої суду Додаткової угоди від 08.06.2020 до Договору про надання правової допомоги № б/н від 04.01.2018 вбачається, що сторони дійшли згоди, що окрім доручень, наведених в пункті 1.2 Договору про надання правової допомоги № б/н від 04.01.2018, адвокат зобов`язується надавати Клієнту правову допомогу, пов`язану із оскарженням у судовому порядку (визнанням протиправними та скасування) податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Чернігівській області від 24.02.2020 № 0, № 0, № 0, № 0 та рішення Державної податкової служби України від 13.05.2020 № 15904/6/99-00-08-05-01-06.

При цьому, сторони погодили, що вартість однієї години надання адвокатом правової допомоги Клієнту, передбаченої вказаною Додатковою угодою, становить 5 000 (п`ять тисяч) гривень (п. 3 додаткової угоди).

В свою чергу, з Акту приймання-передачі наданих послуг від 23.10.2020 по Договору про надання правової допомоги № б/н від 04.01.2018 вбачається, що вказаний акт містить детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом по даній справі, а саме:

1) підготовка позовної заяви № 1606/9 від 16.06.2020, від імені ТОВ «БЕЙКЕРІ ФУД ІНДАСТРІ» до Головного управління ДПС у Чернігівській області та Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень - 30 000 грн. (із розрахунку 6 годин витраченого часу на 5 000 грн. - вартість однієї години надання правової допомоги);

2) підготовка уточненої позовної заяви № 1806/2 від 18.06.2020 по справі № 640/13635/20 від імені ТОВ «БЕЙКЕРІ ФУД ІНДАСТРІ» до Головного управління ДПС у Чернігівській області та Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Чернігівській області від 24.02.2020 № 0, № 0, № 0, № 0 та рішення Державної податкової служби України від 13.05.2020 № 15904/6/99-00-08-05-01-06 - 1000 грн. (із розрахунку 0,2 години витраченого часу на 5 000 грн. - вартість однієї години надання правової допомоги);

3) підготовка від імені ТОВ «БЕЙКЕРІ ФУД ІНДАСТРІ» відповіді № 3107/1 від 31.07.2020 на відзив Головного управління ДПС у Чернігівській області по адміністративній справі № 640/13635/20 - 5000 грн. (із розрахунку 1 година витраченого часу на 5 000 грн. - вартість однієї години надання правової допомоги).

Таким чином, позивачем надано детальний розрахунок витрат (Акт приймання-передачі наданих послуг від 23.10.2020 по Договору про надання правової допомоги № б/н від 04.01.2018) та докази понесених витрат на правову допомогу (платіжне доручення № 775 від 26.10.2020) у сумі 36 000,00 грн.

Частинами п`ятою - сьомою статті 134 КАС України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Зі змісту положень частини шостої та сьомої статті 134 КАС України чітко вбачається, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами та при наявності зазначеного положення суд розглядає питання співмірності витрат.

Верховний Суд в постанові від 24.09.2020 по справі № 904/3583/19 дійшов правового висновку, що суд враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. При цьому, для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката недостатньо лише клопотання сторони. У такому разі на сторону покладається також обов`язок доведення неспівмірності витрат.

Як було вказано вище та встановлено судом, в матеріалах справи містяться докази сплати позивачем коштів за надання послуг з професійної правничої допомоги та розрахунок витрат наданих послуг за договором.

В свою чергу, відповідачем-1 подано до суду заперечення на клопотання про стягнення витрат на оплату правничої допомоги, що обґрунтовується незначною складністю справи та завищенням розміру таких витрат, розглянувши яке, суд не вважає викладені доводи відповідача-1 обґрунтованими і не вбачає підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

Враховуючи наведені норми, а також правовий висновок Верховного Суду, викладений у вищевказаній постанові, суд не має права з власної ініціативи вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на правову допомогу, що підлягають розподілу між сторонами.

З урахуванням вимог позивача стосовно стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 36 000,00 грн. та кількості заявлених позовних вимог до кожного із відповідачів, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача про відшкодування витрат на правову допомогу та присудити на користь ТОВ «БЕЙКЕРІ ФУД ІНДАСТРІ» судові витрати на професійну правничу допомогу в повному розмірі за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Чернігівській області.

Крім того, стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1 - ГУ ДПС у м. Києві підлягає сплачена сума судового збору у розмірі 17 503,05 грн.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 72-77, 90, 139, 192, 241-246, 250, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземною інвестицією "Бейкері Фуд Індастрі" (місцезнаходження: 17000, Чернігівська обл., Козелецький район, смт. Козелець, вул. Соборності, 125, ) до Головного управління ДПС у Чернігівській області (місцезнаходження: 14000, Чернігівська обл., м. Чернігів, вул. Реміснича, 11, )), Державної податкової служби України (04053, м. Київ, Львівська площа, 8, ), про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та рішення задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області від 24.02.2020 р. №0.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області від 24.02.2020 р. №0.

4. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області від 24.02.2020 р. №0.

5. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області від 24.02.2020 р. №0.

6. Позов в іншій частині залишити без задоволення.

7. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземною інвестицією "Бейкері Фуд Індастрі" частину сплаченого ним судового збору у розмірі 17503,05 грн. (сімнадцять тисяч п`ятсот три гривні п`ять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернігівській області.

8. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземною інвестицією "Бейкері Фуд Індастрі" понесені ним витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, у розмірі 36000,00 грн. (тридцять шість тисяч гривень нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернігівській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.Т. Шрамко

Рішення у повному обсязі складено 17 лютого 2021 року.