Справа № 420/163/21
Суддя: Корой С.М.
Дата ухвалення: 2021-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/163/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Корой С.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом приватного підприємства «КОМПАНІЯ «СОФТОРГ» до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості №UA500020/2020/000163/2 від 03.12.2020 року,-

В С Т А Н О В И В:

05.01.2021 року до суду надійшов адміністративний позов приватного підприємства «КОМПАНІЯ «СОФТОРГ» до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості №UA500020/2020/000163/2 від 03.12.2020 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач, з посиланням на фактичні обставини справи зазначає, що не погоджується з рішеннями відповідача, вважає його протиправним та такими, що підлягає скасуванню.

Так, у позові вказано, що митну вартість товару, що вказана уповноваженою особою позивача у митній декларації, визначено за основним методом, а до самої декларації подано зовнішньоекономічний контракт від 24.12.2019 року №2412/FLN, інвойс №FS202Q1016/3 від 16.10.2020 року, платіжний документ від 02.12.2020 № 173, декларація країни відправлення від 09.10.2020 № 16926812 та її переклад, висновок експерта ТОВ «Одеський аукціонний центр» від 01.12.2020 р. №20-04/12-2020, де вказано, що ринкова вартість спанбонду становить 2,15-2,20 доларів США за 1 кг та інші документи, якими підтверджуються заявлені відомості про митну вартість товару за ціною договору та є достатнім для визначення митної вартості і в повній мірі підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару. При цьому, зазначає позивач, відповідачем не наведено конкретних та чітких доводів (аргументів) з приводу того, що заявлені позивачем відомості про митну вартість товарів є неповними та/або недостатніми, а вибраний метод визначення митної вартості є неправильним.

Як зазначено у позові, ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. Такий висновок сформовано у постанові Верховного Суду України від 11.09.2012 року у справі №21 -262а12 (реєстраційний №26347525 в Єдиному державному реєстрі судових рішень).

Безпідставними, на думку позивача, є посилання митного органу на порядок визначення рівня митної вартості за допомогою спеціальних автоматизованих інформаційних систем, а саме баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби, оскільки відомості, що містяться в таких системах самі собою не можуть свідчити про неправильне визначення митної вартості товару декларантом. При цьому, наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення декларантом, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Крім того, як вказує позивач, не заслуговує на увагу твердження відповідача про наявність «розбіжностей», виявлених в процесі декларування товару, а саме, що згідно зовнішньоекономічного контракту №2412/FLN від 24.12.2019 р. визначено поставку на умовах FOB, а згідно поданого інвойсу поставка товару здійснена на умовах FCR Одеса. На думку позивача, дану обставину не можна розцінювати як «розбіжність», оскільки відповідно до положень п.3.1 Контракту передбачено можливість зміни умов постачання, тому сторони домовились про здійснення поставки товару саме на умовах FCR. Як стверджує позивач, термін FCR. передбачає можливість, а не обов`язок страхування товару. Таким чином, якщо товар фактично не страхувався, про що декларантом було повідомлено відповідача, то відсутність доказів страхування не може бути підставою для відмови у митному оформленні товару за заявленою декларантом митною вартістю.

Зважаючи на вищевикладене, позивач вважає, що відповідачем не обґрунтовано ціну, яка визначена ним у розмірі 46880 доларів США внаслідок проведеного коригування митної вартості за резервним методом. Відповідач своїм рішенням не аргументував, що товар саме за такою митною вартістю був ввезений на територію України.

Ухвалою суду від 11.01.2021 року судом залишено без руху позовну заяву приватного підприємства «КОМПАНІЯ «СОФТОРГ» та встановлено позивачу 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

У вказаній ухвалі судом роз`яснено, що виявлені недоліки повинні бути усунені, шляхом надання до суду доказів сплати судового збору та уточненої позовної заяви (з копією для відповідача) із зазначенням ціни позову, власним письмовим підтвердженням позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав та інформацією про місцезнаходження оригіналів доказів, копії яких додані до позовної заяви.

15.01.2021 року (вх.№1904/21) від представника позивача до суду надійшла заява на виконання вимог ухвали суду разом із уточненим позовом та доказами сплати судового збору у розмірі 2270,00 грн.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 21.01.2021 року судом прийнято до розгляду позовну заяву приватного підприємства «КОМПАНІЯ «СОФТОРГ» до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості №UA500020/2020/000163/2 від 03.12.2020 року та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін в порядку ст.262 КАС України.

05.03.2021 року (вх.№11356/21) від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву разом із додатками (а.с.40-83).

Так, у відзиві Одеської митниці Держмитслужби зазначено, що адміністративний позов приватного підприємства «КОМПАНІЯ «СОФТОРГ» не підлягає задоволенню зважаючи на наступне.

Під час здійснення Одеською митницею Держмитслужби контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією (МД) № UА50020/2020/237081 було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, наявні ознаки підробки, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У відзиві зазначено, що враховуючи спрацювання профілів ризику автоматизованої системи аналізу та управління ризиками щодо можливого заниження митної вартості, а також те, що у поданих документах містяться розбіжності, відповідно до п.3 ст.53 МКУ для підтвердження заявленої митної вартості декларант або уповноважена ним особа зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір з третіми особами, пов`язаний з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору; виписку з бухгалтерської документації та у відповідності до частини 6 ст.53 МКУ декларанта було повідомлено про можливість за власним бажанням подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. 03.12.2020 року до митної декларації надіслано лист імпортера ПП «КОМПАНІЯ «СОФТОРГ» з роз`ясненням щодо документів, які надані декларантом для підтвердження митної вартості, та надано платіжне доручення від 02.12.2020 №173. Станом на 03.12.2020 декларантом ПП «ФІАЛАН» надіслано лист від 03.12.2020 року №03/12, яким повідомлено митний орган про неможливість надати додаткові документи.

Проте, вказано у відзиві, декларантом не надано всі витребувані митним органом документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частині 2-4 статті 53 МК України для підтвердження заявленої митної вартості та не спростовані наявні розбіжності у документах. Подані декларантом основні та додаткові документи не містили належних, об`єктивних та достовірних відомостей про числові складові заявленої митної вартості.

Як стверджує відповідач, оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці Держмитслужби разом з митною декларацією (МД) № UА500020/2020/237081 містились розбіжності та були відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також декларантом не подані всі витребувані митницею додаткові документи, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 Митного кодексу України, були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митного органу у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Відповідач вказує, що з метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних ЄАІС Держмитслужби та встановлено, що рівень митної вартості, оформлених товарів у максимально наближений до митного оформлення час є більшим та становить по товару: № 1 -4,7 дол. США/кг нетто (МД від 10.11.2020 № UА 500500/2020/514676, від 30.11.2020 № UА204120/2020/120149), ніж заявлено декларантом 2, 20 дол. США/кг нетто.

Зважаючи на вищевикладене, Одеська митниця Держмитслужби просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог приватного підприємства «КОМПАНІЯ «СОФТОРГ».

Статтею 258 КАС України визначено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.1 ст.120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно з ч.6 ст.120 КАС України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Отже, дана адміністративна справа вирішується судом у межах строку, визначеного ст. 258 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини.

Приватне підприємство «КОМПАНІЯ «СОФТОРГ» зареєстровано як юридична особа 29.10.1999 (Дата запису: 08.11.2004. Номер запису: 0000209) та згідно інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, здійснює наступні види діяльності за КВЕД: 46.64 Оптова торгівля машинами й устаткованням для текстильного, швейного та трикотажного виробництва (основний); 43.22 Монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування; 46.15 Діяльність посередників у торгівлі меблями, господарськими товарами, залізними та іншими металевими виробами; 46.18 Діяльність посередників, що спеціалізуються в торгівлі іншими товарами; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; 47.51 Роздрібна торгівля текстильними товарами в спеціалізованих магазинах; 47.78 Роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах; 74.90 Інша професійна, наукова та технічна діяльність, н. в. і. у.; 33.12 Ремонт і технічне обслуговування машин і устатковання промислового призначення; 33.20 Установлення та монтаж машин і устатковання.

Судом встановлено, що 24 грудня 2019 року між компанією «Fialan (Shanghai) Import&Export Co. LTD» (продавець») та ПП «Компанія «Софторг» (покупець) укладений контракт №2412/FLN, за умовами якого продавець передає у власність, а покупець приймає на умовах поставки FOB Шанхай, Китай та FOB Нінгбо, Китай машини та обладнання для текстильного, швейного, трикотажного виробництва, комплектуючих і запасних частин до нього (а.с. 8-10, 71-73).

Відповідно до п.п. 2.1-2.3 Контракту, ціни по позиціях вказані у відповідному конкретній поставці інвойсі. Ціни вказані в інвойсі відповідно умовам поставки включають в себе вартість пакування, маркування та оформлення на експорт. Загальну суму контракту складає сумарна вартість всіх інвойсів по контракту.

Згідно з п.3.1 Контракту товар повинен бути поставлений на умовах, які вказані в інвойсі. Дата відвантаження залежить від розміру замовлення, обговорюється та фіксується у проформі інвойсі на кожне окреме замовлення.

Відповідно до п.п.4.1 та 4.2 Контракту валютою платежу є валюта вказана у інвойсі до контракту. В разі відсутності додаткових умов у інвойсі, сума повинна бути перерахована на рахунок продавця наступним чином: 100% передоплати на рахунок продавця після отримання проформи інвойсу.

Пунктом 6 Контракту визначено, що товар повинен відвантажуватися в упаковці, яка придатна для експорту, відповідній характеристикам товару, що постачається.

Розділом 8 Контракту визначено, що ризик знищення товару чи пошкодження, яким може бути підданим товар, понесених в результаті подій, що відбулись до того, як товар був завантажений на транспортний засіб покупця несе продавець.

На виконання умов зазначеного контракту підприємство-нерезидент відправник «Fialan (Shanghai) Import&Export Co. LTD» поставило позивачу товар: Матеріали неткані з синтетичного волокна, вибивчі, непрострочені, без покриття, не дубльовані, з поверхневою щільністю 30 г/м.2: Спанбонд з вибивним малюнком, 87 рул. -3390 кг. Країна виробництва - Китай. Торговельна марка - «FARWISE». Виробник - «RRWISE TECHNOLOGY CO., LTD».

02.12.2020 року декларантом позивача було подана митна декларація №UA500020/2020/237081, ціну задекларованого товару в якій було визначено за першим методом (ціна договору).

Для підтвердження вказаних у митній декларації № UA500020/2020/237081 відомостей, до митної декларації було надано нижченаведений перелік документів:

- Пакувальний лист (Packing list) №FS20201016/3 від 16.10.2020 року;

- Рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) №FS20201016/3 від 16.10.2020 року;

- Коносамент (Bill of lading) № COSU від 27.10.2020 року;

- Навантажувальний документ (Bordereau) №1248 від 02.12.2020 року;

- Сертифікат про походження товару (Certificate of origin) 20C4403B5782/15055 від 23.11.2020 року;

- Висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціальною експертною організацією №20-04/12-2020 від 01.12.2020 року;

- Зовнішньоекономічний договір (контракт) від 24.12.2019 року №2412/FLN, коносамент від 27.10.2020 С081І;

- Договір про надання послуг брокера №07/04-20 від 07.04.2020 року;

- Результати зважування №РК-29470 від 02.12.2020 року;

- Копія митної декларації країни відправлення №16926812 від 02.12.2020 року.

Судом встановлено, що митним органом було ініційовано процедуру консультацій із Декларантом, оскільки на думку митного органу пакет документів, який було подано Декларантом не давав митному органу можливості здійснити оцінювання задекларованого товару за методом, який було обрано позивачем (ціна договору).

03.12.2020 року до митниці надіслано лист імпортера ПП «КОМПАНІЯ «СОФТОРГ» з роз`ясненням щодо документів, які надані декларантом для підтвердження митної вартості, та надано платіжне доручення від 02.12.2020 №173.

03.12.2020 декларантом позивача - ПП «ФІАЛАН» надіслано лист №03/12, яким повідомлено митний орган про неможливість надати додаткові документи.

За результатами здійснення митного контролю посадовими особами Одеської митниці Держмитслужби було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №№UA500020/2020/000163/2 від 03.12.2020 року (а.с.5, 65-66) та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2020/00606 року (а.с.63-64).

Так, у рішенні про коригування митної вартості товарів зазначено, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягав сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме:

1) в розділі: «Предмет контракту» зовнішньоекономічного договору (контракту) від 24.12.2019 № 2412/FLN зазначено, що продавець передає у власність, а покупець приймає товар на умовах FOB Шанхай Китай та FOB Нігбо Китай, разом з тим, відповідно до наданого інвойсу поставка товару здійснюється на умовах CFR Одеса. Необхідно врахувати те, що відповідно до ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються, зокрема, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, витрати на страхування цих товарів. У наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, транспортних (перевізних) документах тощо) відсутня будь-яка інформація щодо здійснення/не здійснення страхування оцінюваних товарів під час їх перевезення, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів. Також, в розділі: «Предмет контракту» міститься опис товару: «машини та обладнання для текстильного, швейного, трикотажного, виробництва комплектуючи та запасні частини до нього», разом з цим відсутній опис оцінюваного товару (матеріали неткані), що викликає сумніви у достовірності вказаних документів та може свідчити про наявні ознаки підробки;;

2) відповідно до пп. в) п. 2 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, разом з цим, згідно п.2.2. зовнішньоекономічного договору (контракту) зазначено, що ціни включають вартість пакування, маркування. Проте, у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.

3) в коносаменті від 27.10.2020 № COSU зазначені умови оплати фрахту «OCEAN FREIGHT PREPAID» тобто фрахт сплачено в порту відправлення. Проте до митного оформлення не надано документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

4) у сертифікаті про походження товару (Cerificate of origin) від 23.11.2020 №20С4403В5782/15055 у графі 1 зазначено: Exporter «SHENZHEN ТОР CHINA IMP & EXP CO., LTD CHINA VIA FIALAN (SHANGHAI) IMPORT & EXPORT CO., LTD. ADDRESS: CHINA, SHANGHAI SHI, PUDONG XINQU, FUTE EAST 1ST ROAD, 396, 6TH FLOOR, ROOM 6842». Проте договір з третіми особами, пов`язаний з договором про поставку товарів митна вартість яких визначається надано не було.

У рішенні вказано, що зобов`язано декларанта протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір з третіми особами, пов`язаний з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору; виписку з бухгалтерської документації; документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Згідно спірного рішення, з метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО Інспектор та ЄАІС Держмитслужби України та встановлено, що рівень митної вартості, оформлених товарів у максимально наближений до митного оформлення час є більшим та становить по товару: № 1 -4,7 дол. США/кг нетто (МД від 10.11.2020 № UА 500500/2020/514676, від 30.11.2020 № UА204120/2020/120149), ніж заявлено декларантом 2, 20 дол. США/кг нетто.

Не погоджуючись із прийнятим Одеською митницею Держмитслужби рішенням про коригування митної вартості товарів №№UA500020/2020/000163/2 від 03.12.2020 року, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.

Правовідносини, що виникли між сторонами у даній адміністративній справі врегульовано нормами Митного кодексу України.

Згідно ст. 49 Митного кодексу України (далі - МК України) встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною першою статті 54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Статтею 543 МК України визначено, що безпосереднє здійснення митної справи покладається на митні органи.

До митної справи відповідно до ст.7 МК України відносяться, крім іншого, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.

Згідно з п. 23, п. 24 ст.4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Згідно положень Митного кодексу України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст.49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до статті 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно з частиною 1 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 1, 2, 3 статті 52 МК України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких митний орган вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

Відповідно до ч.1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно із ч.3 ст.53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Тобто, вимоги вказаних норм дають змогу відокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов`язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості:

1) наявність розбіжностей між окремими документами;

2) наявність ознак підробки певних документів;

3) відсутність достатніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованим та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Відповідно до ч.3 ст.54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.55 МК України Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Частиною 1 статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до частин 2, 3 статті 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 9 статті 58 МК України передбачено, що розрахунки при застосуванні методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню, а отже, враховуючи вищевикладені обставини не було можливим застосувати метод визначення митної вартості за ціною договору.

Частиною 8 статті 57 МК України встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом та визначення митної вартості.

Відповідач в рішенні про коригування митної вартості зазначив, що подані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.

Проте суд критично оцінює зазначені висновки відповідача з огляду на наступне.

Так, щодо посилань відповідача на те, що в розділі «Предмет контракту» міститься опис товару «машини та обладнання для текстильного, швейного, трикотажного, виробництва комплектуючи та запасні частини до нього», разом з цим відсутній опис оцінюваного товару (матеріали неткані), що викликає сумніви у достовірності вказаних документів та може свідчити про наявні ознаки підробки, суд зазначає, що така підстава є необґрунтованою, оскільки надані до митного оформлення та до суду документи містять усю необхідну інформацію для ідентифікації товару.

Сумніви митного органу у достовірності документів та припущення щодо їх підробки не можуть бути підставою для коригування митної вартості товару, якщо вони документально жодним чином не підтверджені.

Суд зазначає, що принцип прийняття рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України є орієнтиром при реалізації повноважень владного суб`єкта, який вимагає від останнього діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, з дотриманням встановленої законом процедури. Критерій прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Вказані висновки узгоджуються з висновками, викладеними Верховним Судом у постанові віл 16.02.2021 року по справі №324/580/17.

Відтак, наявність у оскаржуваному рішенні припущень митного органу свідчить про його невмотивованість.

Щодо посилань відповідача на те, що в коносаменті від 27.10.2020 № COSU зазначені умови оплати фрахту «OCEAN FREIGHT PREPAID» тобто фрахт сплачено в порту відправлення, проте до митного оформлення не надано документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, суд зазначає наступне.

Як вже встановлено судом, товар постачався на умовах CFR-Odessa.

За умовами поставки CIF до обов`язків продавця належить оплата витрат на фрахт, необхідних для доставки товару в зазначений порт призначення, та входить страхування товару від транспортних ризиків. Тобто, при базисі поставки CIF в ціну товару включається вартість товару, фрахт до порту призначення та страхування від узгоджених ризиків. Тому у сторін договору відсутня необхідність додаткового уточнення вказаних положень за умови посилання на правила Інкотермс-2010.

Відповідно до Інкотермс-2010 CIF (Cost, Insurance and Freight (... named port of destination) - вартість, страхування і фрахт (... назва порту призначення). Термін "вартість, страхування та фрахт" означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов`язаний понести витрати та оплатити фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення, проте, ризик втрати чи пошкодження товару, а також будь-які додаткові витрати, спричинені подіями, що виникають після здійснення поставки, переходять з продавця на покупця. Однак за умовами терміна CIF на продавця покладається також обов`язок забезпечення морського страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення. Отже, продавець зобов`язаний укласти договір страхування та сплатити страхові внески. Покупець повинен мати на увазі, що за умовами терміна CIF від продавця вимагається забезпечення страхування лише з мінімальним покриттям. У випадку, якщо покупець бажає мати страхування з більшим покриттям, він повинен або прямо та недвозначно домовитися про це з продавцем, або самостійно вжити заходів до забезпечення додаткового страхування.

Отже, у разі укладання контракту за умовами поставки CIF, на продавця покладається обов`язок забезпечення страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення, а також сплати страхових внесків та вартості перевезення вантажу до порту відвантаження.

Зважаючи на те, що перевезення товару здійснювалося морем на умовах поставки CIF, суд зазначає, що в даному випадку підприємство не повинно додатково нести витрати на транспортування вантажу до порту.

Таким чином, вартість перевезення включається до вартості товару, що поставляється на умова CIF. Отже якщо певні витрати вже включені до контрактної вартості товару, то митний орган не може запитувати додаткові документи для підтвердження їх числових показників. Оскільки поставка товару на умовах CIF передбачає, що у фактурну вартість товару вже включені витрати, які впливають на митну вартість товару (в тому числі перевезення), тому для цілей визначення митної вартості товару ця вартість не потребує коригування.

Щодо посилань відповідача на те, що в розділі «Предмет контракту» зовнішньоекономічного договору (контракту) від 24.12.2019 № 2412/FLN зазначено, що продавець передає у власність, а покупець приймає товар на умовах FOB Шанхай Китай та FOB Нігбо Китай, разом з тим, відповідно до наданого інвойсу поставка товару здійснюється на умовах CFR Одеса, суд зазначає наступне.

Так, незважаючи на зазначені у пункті 1.1 контракту №2412/FLN від 24.12.2019 року умови поставки FOB Шанхай, Китай та FOB Нінгбо, Китай, пункт 3.1 контракту, який визначає конкретні умови поставки товару визначає, що товар повинен бути поставлений на умовах, які вказані в інвойсі.

Тобто, остаточні умови поставки товару сторонами контракту визначаються в інвойсі.

З наданої до суду позивачем та відповідачем копії інвойсу № FS20201016/3 від 16.10.2020 року вбачається, що у зазначеній у ньому партії товару умовами поставки є CFR-Odessa, що не суперечить умовам контракту №2412/FLN від 24.12.2019 року.

Щодо посилань відповідача на те, що у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, транспортних (перевізних) документах тощо) відсутня будь-яка інформація щодо здійснення/не здійснення страхування оцінюваних товарів під час їх перевезення, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів.

У разі міжнародних перевезень за умовами CFR на продавця покладається також обов`язок митного оформлення товару для експорту. Вважається, що продавець виконав постачання, коли товар перетнув борт судна в порту відвантаження.

Тобто за умовами даного виду поставки обов`язок по сплаті фрахту покладається на Продавця і не є межею компетенції Покупця.

Суд зазначає, що умови поставки за базисом «СFR» не зобов`язують продавця або покупця здійснити страхування товару, у зв`язку з чим підстав стверджувати, що витрати щодо страхування є складовою митної вартості товару, який поставляється на умовах цього базису поставки, немає.

Аналогічні правові висновки викладно у постановах Верховного Суду, зокрема, у справах №№ 825/735/17, 825/2255/16, 825/1016/17, 1.380.2019.001657, 420/2850/19

Щодо посилань відповідача на те у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо такої складової митної вартості товару, як вартості упаковки або вартості пакувальних робіт чи матеріалів, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару, суд зазначає наступне.

У пункті п.2.2. зовнішньоекономічного договору (контракту) зазначено, що ціни включають вартість пакування, маркування і оформлення на експорт.

Пунктом 6 Контракту визначено, що товар повинен відвантажуватися в упаковці, яка придатна для експорту, відповідній характеристикам товару, що постачається.

Відповідно до Класифікатора особливостей переміщення товарів через митний кордон України, у разі поставки товару у зворотній тарі у графі МД 37. Процедура митної декларації має бути зазначено ZZ32, в той час як у вказаній графі митної декларації поданої Декларантом зазначено ZZ00 (тара не зворотна та вартість входить у ціну товару), що свідчить про відсутність особливостей переміщення товару, визначених цим Класифікатором.

При цьому, жодних спеціальних умов щодо пакування товару, інвойсами, наданими «Fialan (Shanghai) Import&Export Co. LTD» не передбачалось.

З поданих до митного оформлення документів вбачається відсутність додаткових витрат на упаковку чи використання пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із упакуванням (упаковка включена у ціну товару), а відтак витрати на пакування не є складовими митної вартості та не підлягають додаванню позивачем з метою визначення митної вартості товару та не можуть вплинути на правильність визначення митної вартості.

При цьому, відповідачем не доведено понесення позивачем додаткових витрат на упаковку товару, а відтак і включення цих витрат до митної вартості.

На думку суду, вимога митного органу про надання додаткових документів на підтвердження такої складової митної вартості як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, за умови включення вартості пакування до ціни товару, є безпідставною та нічим не обґрунтованою.

Щодо доводів відповідача про те, що у сертифікаті про походження товару (Cerificate of origin) від 23.11.2020 №20С4403В5782/15055 у графі 1 зазначено: Exporter «SHENZHEN ТОР CHINA IMP & EXP CO., LTD CHINA VIA FIALAN (SHANGHAI) IMPORT & EXPORT CO., LTD. ADDRESS: CHINA, SHANGHAI SHI, PUDONG XINQU, FUTE EAST 1ST ROAD, 396, 6TH FLOOR, ROOM 6842», проте договір з третіми особами, пов`язаний з договором про поставку товарів митна вартість яких визначається надано не було, суд зазначає наступне.

Як вже вказано вище, у пункті п.2.2. зовнішньоекономічного договору (контракту) зазначено, що ціни включають вартість пакування, маркування і оформлення на експорт.

Судом вже встановлено з наданої до суду позивачем та відповідачем копії інвойсу № FS20201016/3 від 16.10.2020 року вбачається, що у зазначеній у ньому партії товару умовами поставки є CFR-Odessa, що не суперечить умовам контракту №2412/FLN від 24.12.2019 року та що у разі міжнародних перевезень за умовами CFR на продавця покладається також обов`язок митного оформлення товару для експорту.

Тобто, саме на продавця покладено обов`язок щодо оформлення на експорт товарів за контрактом та, відповідно, документів щодо даного оформлення.

У поясненнях, які надані позивачем під час консультацій, ПП «КОМПАНІЯ «СОФТОРГ» вказано, що сертифікат про походження товарів 23.11.2020 №20С4403В5782/15055 був підготовлений компанією «SHENZHEN ТОР CHINA IMP & EXP CO., LTD CHINA» по дорученню контрагента позивача «Fialan (Shanghai) Import&Export Co. LTD» та експортером товару є компанія «Fialan (Shanghai) Import&Export Co. LTD». Позивач також зазначив, що на його прохання, договір про надання послуг між іноземними компаніями ПП «КОМПАНІЯ «СОФТОРГ» не надавався

У поясненнях також вказано, що договір укладений між двома сторонами, посередницьких або договорів із третіми особами, пов`язаними з договором про поставку товару, не укладало.

Таким чином, з вищевказаного вбачається, що оскільки обов`язок оформлення на експорт товарів та, відповідно, документів щодо даного оформлення лежить не на позивачу, ненадання ПП «КОМПАНІЯ «СОФТОРГ», зважаючи на те, що договір укладений між двома сторонами, посередницьких або договорів із третіми особами, пов`язаними з договором про поставку товару, підприємство позивача не укладало, у позивача відсутній обов`язок надавати до митного органу договір з третіми особами, пов`язаних з договором про поставку товарів митна вартість яких визначається надано не було.

Щодо посилання відповідача на те, що декларантом неподані усі необхідні документи, суд зазначає наступне: відповідно до положень ст. 53 Митного кодексу України, декларант на вимогу митниці надає всі наявні у нього документи.

Не надання додаткових документів не є підставою для здійснення коригування митної вартості.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у справах № 804/16980/14, №815/2013/15.

Суд вказує на те, що згідно з усталеною судовою практикою у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.

Отже, відповідач не довів, що позивач сплатив за товар іншу суму ніж та, яка заявлена у якості митної вартості товару.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що надані уповноваженою особою позивача для митного оформлення товару документи відповідають вимогам частини 2 статті 53 Митного кодексу України, у повній мірі ідентифікують оцінюваний товар, не містять розбіжностей щодо даних, які підлягають обчисленню при визначені саме митної вартості товару та підтверджують ціну товару, яка сплачена позивачем за ціною, вказаною в контракті (інвойсах, специфікації).

Суд зазначає, що встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти такі дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 20.02.2018 у справі №809/1884/16.

Посилання Відповідача в рішенні про коригування митної вартості товару на відомості з баз даних ЄАІС не є доказом заниження митної вартості товарів в разі наявності у декларанта усіх документів, які підтверджують обґрунтованість заявленої митної вартості товару за ціною договору та не мають розбіжностей, які б не давали можливість визначити вартість товару.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого Позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також Інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду від 21.02.2018 у справі №820/17417/14 та від 04.09.2018 у справі №818/1186/17.

Наявність у названій системі інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначення за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що відповідачем неправомірно було прийнято спірне рішення про коригування митної вартості товарів.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність прийняття оскаржуваного рішення, в свою чергу доводи позивача про його протиправність, з урахуванням висновків суду, є обґрунтованими, та відповідно, позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно квитанції про сплату №32200 від 15.01.2021 року, позивачем сплачено судовий збір за подання вказаного адміністративного позову у розмірі 2270,00 грн. (а.с.27)

З урахуванням задоволення позовної заяви, суд доходить висновку, що судовий збір у розмірі 2270,00 грн. підлягає стягненню на користь позивача з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст.2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 205, 242-246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов приватного підприємства «КОМПАНІЯ «СОФТОРГ» до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості №UA500020/2020/000163/2 від 03.12.2020 року задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA500020/2020/000163/2 від 03.12.2020 року.

Стягнути з Одеської митниці Держмитслужби за рахунок бюджетних асигнувань на користь приватного підприємства «КОМПАНІЯ «СОФТОРГ» судовий збір у розмірі 2270,00 (дві тисячі двісті сімдесят) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач приватне підприємство «КОМПАНІЯ «СОФТОРГ» (вул. Дальницька, 50/21, м. Одеса, 65005, );

Відповідач Одеська митниця Держмитслужби (вул.Івана та Юрія Лип, 21-а, м.Одеса, 65078; ).

Суддя С.М. Корой

.