Справа № 200/9003/20-а
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2021-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року справа №200/9003/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Блохіна А.А.

Сіваченка І.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду (суддя Бабіч С.І.) від 02 листопада 2020 року у справі №200/9003/20-а (дата складання повного тексту рішення 02 листопада 2020 року) за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Бахмутського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Бахмутського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльність щодо ненарахування та невиплати страхових виплат з 01 липня 2016 року по час винесення рішення; зобов`язання нарахувати та виплатити заборгованість по страховим виплатам за період з 01 липня 2016 року по час винесення рішення.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 02 листопада 2020 року адміністративний позов задоволено, визнано протиправними дії щодо припинення виплати страхових виплат з 01 липня 2016 року; скасовано постанову від 01 липня 2016 року №0503/7807/7807/17; скасовано постанову від 05 вересня 2016 року № 0503/7807/7807/17; зобов`язано здійснити нарахування та виплатити заборгованість по страховим виплатам за період з 01 липня 2016 року.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Відповідач зазначив, що судом не прийнято до уваги те, що за приписами п. 6 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» страхові виплати може бути припинено і в інших випадках, передбачених законодавством, а тому фондом з квітня 2020 року припинена виплата страхових виплат на період дії карантину на підставі пункту 5 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік», оскільки ця норма відповідні виплати не визначає.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач є громадянином України, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 (а.с. 9).

Позивач був взятий на облік як особа, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, що підтверджується відповідною довідкою управління соціального захисту населення від 28.04.2015 року № (а.с. 10), згідно з якою позивач постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 і перемістився та зареєструвався за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивачу, згідно з виписки з акту огляду МСЕК серії 2-18 АД № 249120, встановлено третю групу інвалідності безстроково (а.с. 11).

07 жовтня 2014 року позивач звернувся до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Артемівську Донецької області із заявою про продовження раніше призначених страхових виплат та заявою про перерахування пенсії і допомоги на картковий рахунок, який відкрито у ПАТ «Укрсоцбанк» (а.с. 27, 29).

Постановою відділення ВД Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Артемівську від 07 жовтня 2014 року №0503/7807/7807/12 було продовжено потерпілому номер справи 7808, номер випадку 7807, раніше призначену щомісячну грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку (вид виплати 410, КЕКВ 2730,03) в розмірі 6328,10 грн.

Постановлено відкориговану виплату провадити з 01 жовтня 2014 року безстроково (а.с. 28).

Постановою відділення ВД Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Артемівську від 23 січня 2015 року №0503/7807/7807/12 було призначено потерпілому номер справи 7808, номер випадку 7807, переховану щомісячну грошову суму (вид виплати 410, КЕКВ 2730,03) в розмірі 6328,02 грн.

Постановлено провадити виплати з 01 березня 2014 року безстроково (а.с. 30).

Постановою відділення ВД Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Артемівську від 24 липня 2015 року №0503/7807/7807/14 було продовжено потерпілому номер справи 7808, номер випадку 7807, раніше призначену щомісячну грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку (вид виплати 410, КЕКВ 2730,03) в розмірі: за червень 2014 року 6328,10 грн., за липень 2014 року 6323,10 грн., за серпень 2014 року 6328,10 грн., за вересень 2014 року 6328,10 грн.(а.с. 31).

Постановою відділення ВД Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Артемівську від 01 липня 2016 року було припинено виплату позивачу номер справи 7807, номер випадку 7807, щомісячної грошової суми в разі часткової чи повної втрати професійної працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку (вид виплати 410, КЕКВ 2730,03) в розмірі 6828,02грн.

Причина припинення: згідно постанови КМУ від 14.03.2016 року № 167.

Виплату припинено з 01 липня 2016 року (а.с 35).

Згідно протоколу Виконкому Бахмутської міської ради від 25.08.2016 року № 8 засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Бахмутської міської ради було вирішено припинити соціальні виплати 5621 внутрішньо переміщеним особам (згідно додатку № 4), у тому числі позивачу (а.с. 36-40).

Постановою відділення ВД Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Артемівську від 05 вересня 2016 року було припинено виплату позивачу номер справи 7807, номер випадку 7807, щомісячної грошової суми в разі часткової чи повної втрати професійної працездатності, що компенсує відновну частину втраченого заробітку (вид виплати 410, КЕКВ 2730,03) в розмірі 6828,02 грн.

Причина припинення: згідно листа УПСЗН Бахмутської міської ради від 02.09.2016 року.

Виплату припинено з 01 липня 2016 року (а.с. 41).

Інших підстав обґрунтування вищезазначені рішення відповідача не містять, що виключає право відповідача посилатись у своїх запереченнях на інші обставини та інше обґрунтування підстав їх прийняття.

Згідно довідки Бахмутського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області № 18.031/1210 від 20.10.2020 року та довідки про доходи № 18.03.1/1867 від 19.05.2020 року судом встановлено, що останню виплату позивачу нараховано та виплачено по червень 2016 року, в сумі 6828,02грн. (а.с. 13, 42).

Відповідач факт припинення страхових виплат позивачу з липня 2016 року не заперечує.

У зв`язку з припиненням страхових виплат представником позивача було направлено адвокатський запит з приводу заборгованості.

Бахмутське міське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області листом від 19.05.2020 року №18.03.1/1866 повідомило представника позивача, що ОСОБА_1 перебував на обліку як тимчасово переміщена особа та отримував страхові виплати у Бахмутському міському відділенні з 01.10.2014 року по 30.06.2016 року.

Потерпілому було проведено перерахунок щомісячних страхових виплати з 01.03.2014 року виплачено у січні 2015 року. Заборгованість по раніше призначеним, але не виплаченим страховим виплатам за період червня 2014 року вересня 2014 року виплачена у липні 2015 року.

З липня 2016 року потерпілому щомісячні страхові виплати у Бахмутському міському відділенні були припинені, у зв`язку з ненаданням поточного рахунку з АТ «Державний ощадний банк України», на підставі п. 3. Постанови Кабінету Міністрів України від 14 березня 2016 року №167 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України», а саме виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати), що призначені зазначеним особам, проводиться через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" з можливістю отримання готівкових коштів і проведення безготівкових операцій через мережу установ і пристроїв будь-яких банків тільки на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження.

25.08.2016 року, на підставі рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Бахмутської міської ради (протокол комісії від 25.08.2016 №8 п.3.2), довідка внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 визнана недійсною, у зв`язку з тим, що внутрішньо переміщена особа не звернулась до управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради для перереєстрації довідки, в якій адресою фактичного місця проживання вказано адресу місцезнаходження органу місцевого самоврядування.

Позивач з приводу продовження раніше призначеної страхової виплати до Бахмутського міського відділення з липня 2016 по теперішній час не звертався.

Відповідач зазначив, що суми страхових виплат, які не були отримані вчасно, обліковуються в робочому органі виконавчої дирекції Фонду, в якому зберігається справа про страхові виплати потерпілого до початку антитерористичної операції та тимчасової окупації українських територій відповідно до п.3.9 Порядку надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу. передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку па виробництві та професійного захворювання для внутрішньо переміщених осіб, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України від 12.12.2018 року №27 та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. На сьогоднішній день вказаний порядок відсутній.

Виходячи з вищевикладеного, з питання надання інформації про розмір нарахованих та виплачених сум страхових виплат ОСОБА_1 з липня 2016 по травень 2020 включно. позивачу необхідно звернутися до відділення, в якому знаходиться справа про страхові виплати потерпілого, а саме до Горлівського міського відділення у Калінінському районі управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, яке перереєструвалось на підконтрольній території України.

Крім того, відповідач вказав, що особова справа потерпілого ОСОБА_1 зберігається у відділенні, яке знаходиться на непідконтрольній території України, а Бахмутське міське відділення відповідно до Порядку надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для внутрішньо переміщених осіб, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України від 12.12.2018р. № 27, користується інформаційно-аналітичною системою Фонд (а.с. 12).

Наведені обставини сторонами неоспорюються.

Статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Ні воєнний, ні надзвичайний стан в Україні в цілому, як і на окремих територіях Донецької та Луганської областей, не запроваджено.

З 22.11.2014р. набрав чинності Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року № 1706-VII, яким відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, закріплені гарантії для внутрішньо переміщених осіб.

Зокрема, відповідно до статті 7 цього закону, для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на пенсійне забезпечення, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Питання щодо страхових виплат врегульовані Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», статтею 46 якого визначено, що страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються: 1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого; 3) якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку; 4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми; 5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню; 6) в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження наявності підстав для припинення позивачеві страхових виплат.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що відповідач, не виплачуючи страхові виплати позивачу діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому правомірно задоволено позовні вимоги.

Колегія суддів вважає правомірним застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин практики Європейського Суду з прав людини як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV.

Як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в рішенні у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення). У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Керуючись положеннями ч.3 ст.7 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції застосовує до спірних правовідносин Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», який має вищу юридичну силу, а тому посилання відповідача на постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №531 та від 05.11.2014 року №637, колегією суддів не прийнято до уваги.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статтями 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 листопада 2020 року у справі №200/9003/20-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 листопада 2020 року у справі №200/9003/20-а - залишити без змін.

Постанова у повному обсязі складена та підписана 23 березня 2021 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 23 березня 2021 року та підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Сіваченко