Справа № 340/5720/20
Суддя: Р.В. Жук
Дата ухвалення: 2021-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 року м. Кропивницький справа № 340/5720/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Жука Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовомНавчального центру Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) (80700, Львівська область, м. Золочів, вул. Січових Стрільців, 2, код ЄДРПОУ - 08803566)
до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 )
провідшкодування майнової шкоди заподіяної державі, -

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст позовних вимог
Навчальний центр Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 на користь Навчального центру Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) (код ЄДРПОУ - 08803566) грошові кошти у сумі 3672,87 грн. за отримане речове майно.

ІІ. виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Позов в обґрунтування позовних вимог зазначає, що у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, наказом начальника Навчального центру Національної гвардії України від 14.04.2020 року №21 о/с із відповідачем припинено (розірвано) контракт про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України та звільнено а військової служби у запас Збройних Сил України па підставі пп.«ж» п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Зазначає, що наказом начальника Навчального центру Національної гвардії України від 14.04.2020 №76 ОСОБА_1 виключено із списків військової служби за контрактом, направлено для проходження строкової військової служби. Позивач вказує, що відповідач повинен відшкодувати вартість виданих йому предметів речового майна, які отримані під час проходження військової служби у Національній гвардії України та строки експлуатації (носіння) яких не закінчилися. Оскільки відповідачем вказані кошти добровільно не сплачені, позивач просить суд стягнути їх на свою користь.
Відповідач будь-яких письмових пояснень, відзиву або заперечень проти позову до суду не надав.
Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

ІІІ. Заяв (клопотання) учасників справи інші процесуальні дій у справі
Ухвалою від 28.12.2020 року у справі відкрито провадження та призначено її до розгляду у прядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Зазначеною ухвалою відповідачу встановлено строк для подання до суду відзиву на позовну заяву з відповідними доказами в їх обґрунтування.
Копія даної ухвали була направлена за адресою відповідача наявною в матеріалах справи, а також зазначеною у листі УДМС України в Кіровоградській області (а.с.28).
Проте кореспонденція суду повернулась неврученою з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою». Тобто, поштові відправлення не вручено адресату з незалежних від суду причин.
Відповідно до ч.8 ст.126 КАС України вважається, що повістку вручено юридичній особі, якщо вона доставлена за адресою, внесеною до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, або за адресою, яка зазначена її представником, і це підтверджується підписом відповідної службової особи.
Разом з тим, згідно ч.6 ст.251 КАС України, днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
З огляду на зазначене та враховуючи положення ч.8, ст.126, ч.6 ст.251 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвала Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11.01.2021 року вважається такою, що вручена відповідачу.
Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень ухвала суду від 11.01.2021 року, у відповідності до положень Закону України «Про доступ до судових рішень», оприлюднена 16.01.2021 року.
Єдиний державний реєстр судових рішень забезпечує відкритий безоплатний та цілодобовий доступ на офіційному веб-порталі судової влади України (http://reyestr.court.gov.ua) до внесених до такого реєстру судових рішень.
За таких обставин судом було здійснено всі заходи для реалізації відповідачем права судового захисту своїх прав та інтересів.
Додаткових заяв чи клопотань до суду подано не було.
Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Згідно з частиною 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.
З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважав можливим розглянути та вирішити справу по суті за наявними у ній матеріалами.
Статтею 258 КАС України визначено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

ІV. Обставини встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши зміст спірних правовідносин з урахуванням доказів судом встановлені відповідні обставини.
Відповідно до витягу з наказу начальника Навчального центру Національної гвардії України від 19.02.2019 №42 відповідача зараховано на військову службу за контрактом та призначено на посаду стрільця 1-го відділення 3-го комендантського взводу комендантської роти батальйону забезпечення навчального процесу, на посаді вважається з 19.02.2019 (а.с.9).
Наказом начальника Навчального центру Національної гвардії України від 14.04.2020 року №21 о/с відповідно до пп.ж п.2 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем, припинено (розірвано) контракт та звільнено з військової служби у запас Збройних Сил України солдата ОСОБА_1 (а.с.13)
Наказом начальника Навчального центру Національної гвардії України від 25.11.2020 року №234 (по стройовій частині) відповідача виключено із списків особового складу і всіх видів забезпечення (а.с.14).
На момент виключення із списків військовослужбовців військової служби за контрактом, згідно довідки-розрахунку на утримання вартості речового майна №572 від 14 квітня 2020 року за відповідачем, рахувалось речове майно, строки носіння якого не вийшли на загальну суму 8668,87 грн. (а.с.15).
Відповідач частково погасив заборгованість в сумі 4996 грн. в рахунок вартості належного речового майна за отримане ним речове майно, строки носіння якого не вийшли, що підтверджується довідкою-розрахунком №573 від 14.04.2020 року (а.с.16).
Зважаючи на відсутність добровільного відшкодування відповідачем грошових коштів у сумі 3672,87 грн. за отримане речове майно, позивач звернувся до суду з позовом про примусове стягнення з відповідача майнової шкоди.

V. Оцінка суду.
Надаючи правову оцінку обґрунтованості аргументам, наведеними учасниками справи, суд дійшов наступних висновків.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначено Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 №548-XІV(далі по тексту - Статут).
Згідно статті 9 Статуту, військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до статті 11 Статуту, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.
Статтею 16 Статуту визначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Згідно приписів статей 26 та 27 Статуту, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення.
Відповідно до статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, та військовослужбовці одержують грошове та речове забезпечення за рахунок держави.
Як встановлено судом, відповідач проходив службу в Збройних Силах України, був забезпеченим речовим майном згідно норм забезпечення та інвентарним майном, що підтверджується наявною у матеріалах справи картою обліку військового майна особистого користування №860.
Наказом Міністерства оборони України від 29.06.2016 №232 затверджено Інструкцію про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 26.05.2016 за №768/28898, якою визначено завдання, організацію та порядок речового забезпечення військовослужбовців, які проходять військову службу в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України, курсантів, військовозобов`язаних, призваних на навчальні та спеціальні збори, резервістів, мобілізованих, студентів цивільних навчальних закладів, які направляються на навчальні збори (далі по тексту - Інструкція).
Відповідно до пункту 4 розділу ІІІ Інструкції, у разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженням особи до позбавлення волі або обмеженням волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання якого наступило за час проходження служби.
Згідно із положеннями ст. 12 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану держав", у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що з відповідачем достроково припинено (розірвано) перший контракт за систематичне невиконання умов контракту, а також часткове відшкодування ОСОБА_1 вартості предметів речового майна, суд дійшов висновку, що Навчальний центр Національної гвардії України має право на утримання з відповідача 3672,87 грн., , які отримані під час проходження військової служби у Національній гвардії України та строки експлуатації (носіння) яких не закінчилися
Доказів добровільного відшкодування вказаних витрат, відповідачем, суду не надано.
При цьому, вжиття Навчальним центром Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) заходів щодо добровільної сплати відповідачем вартості предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, не призвели до фактичної сплати відповідачем спірної суми.
Враховуючи наведені вище обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 коштів в сумі 3672,87 грн., в якості відшкодування майнової шкоди, є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

VІ. Судові витрати.
Згідно частини другої статті 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Оскільки позивачем не надано доказів понесення судових витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 255, 292-297, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) на користь Навчального центру Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) (80700, Львівська область, м. Золочів, вул. Січових Стрільців, 2, код ЄДРПОУ - 08803566) грошові кошти у сумі 3672,87 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя
Кіровоградського окружного
адміністративного суду Р.В. Жук