Справа № 480/1292/19
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2021-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2021 р.Справа № 480/1292/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Бартош Н.С. , Чалого І.С. ,

за участю секретаря судового засідання Щеглової Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариство "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.01.2020, головуючий суддя І інстанції: О.В. Соп`яненко, м. Суми, повний текст складено 23.01.20 року по справі № 480/1292/19

за позовом Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання"

до Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, який мотивує тим, що відповідачем за наслідками документальної виїзної позапланової перевірки 03.01.2019 прийнято податкове повідомлення-рішення № про застосування до позивача штрафу або пені у розмірі 66647,66 грн. за порушення строку розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності. З висновками відповідача не погоджується, вважає податкове повідомлення-рішення протиправним.

На виконання умов контракту від 22.08.2016 позивачем здійснено постачання обладнання. Контрагентом проведено часткову оплату, але зобов`язання про сплату коштів у сумі еквівалентній 1475,80 дол. США у строк не пізніше 24.089.2017 не виконано.

01.12.2017 позивач звернувся з позовом до арбітражного суду м. Москви. Станом на 17.12.2018 товариством отримано ухвалу суду про призначення справи до розгляду на 17.07.2018. Інших процесуальних документів не отримувало, а тому висновки відповідача про порушення строків розрахунків є безпідставними.

На виконання умов контракту договору субпідряду позивачем виконані роботи вартістю 360480,00 дол. США. Підрядник провів частковий розрахунок. Залишок вартості виконаних робіт на суму 12088,00 дол. США не сплачений. Міністерством економічного розвитку і торгівлі України строк повернення валютної виручки за контрактом продовжено до 24.09.2018. 01.10.2018 позивач звернувся до Спеціалізованого міжнародного економічного суду м. Алмати з позовом про стягнення коштів. Позивачем вжиті усі можливі заходи для повернення валютної виручки та усунення порушень.

За контрактом від 23.12.2015 товариством сплачено авансовий платіж у розмірі 61407 доларів США. Строк зарахування валютної виручки спливав 09.05.2018. Не був поставлений товар на суму 1726,00 дол. США. Товар надійшов на митну територію України 08.01.2018. Підтверджується прийняття його під митний контроль митними органами у межах встановленого строку завершення митної операції. Відповідно до коносамента від 18.12.2017 відвантажено 7 позицій товарів у трьох контейнерах на виконання умов за двома контрактами. Загальна їх вага становила 67810,00 кг. Відповідно до вимог ст. 1 закону України Про зовнішньоекономічну діяльність моментом здійснення імпорту є момент перетину товаром митного кордону України або переходу права власності від продавця до покупця. Відповідно до вимог Митного кодексу України тимчасове зберігання товарів під митним контролем здійснюється на складах тимчасового зберігання. Таким чином, перебування товарів під митним контролем з 08.01.2018 свідчить про те, що позивачем не порушено строки завершення імпортної операції. Просить визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 03.01.2019.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 13.01.2020р. в задоволенні адміністративного позову Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" до Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 03.01.2019, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності в сумі 66 647,96 грн. відмовлено в зв`язку з необґрунтованістю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції акціонерним товариством "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" подано апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції прийняте з неповним дослідженням обставин справи та з порушенням норм процесуального законодавства. Зазначає, що позивачем були надані, окрім наведених у рішенні від 13.01.2020р., також інші документи, які у сукупності та взаємозв`язку дозволяють встановити як контракти, за якими здійснювалось постачання, так і час перетину товаром митного кордону України 08.01.2018р. Посилається на те, що надходження контейнерів GLDU3736378, MSCU2512173, MSCU2523028 до Іллічівського морського рибного порту 08.01.2018р. на судні «MSC NAMIBIA II» за коносаментом MSCUON524621, поміщення їх на склад тимчасового зберігання та перевищення позивачем строку зберігання товарів, які надійшли у зазначених контейнерах та перебували на тимчасовому зберіганні під митним контролем, є обставиною, яка встановлена судом при розгляді іншої справи між тими ж особами. Зазначає, що з урахуванням наданих позивачем доказів вбачається, що товар, який придбаний за контрактом №3/1500154 від 23.12.2015р.. перевозився у контейнері MSCU2512173 за коносаментом MSCUON524621 від 08.12.2017р. та був розмитнений 18.03.2019р.. надійшов на митну територію України 08.01.2018р.. що підтверджується, зокрема, сервісним коносаментом MSCUGI080118 від 08.01.2018р. з відбитком штампу одеської митниці з відповідною датою. Посилається на те, що судом при розгляді справи №480/1292/19 та винесенні рішення від 13.01.2020р. у зазначеній справі не було оцінено взаємний зв`язок доказів, наданих позивачем, у їх сукупності, не надано оцінку аргументам позивача. Також зазначає, що судом не враховано, що прийняття товару на зберігання на склад органу доходів і зборів відбувається після перетину митного кордону, проте не одночасно з ним і у будь- якому разі не передує моменту перетину товаром митного кордону. Вказує, що момент перетину товаром митного кордону України не ставиться у залежність від необхідності проходження всіх процедур митного оформлення товару, згідно ст.1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» визначальним є початковий момент перебування товару під митним контролем - момент фізичного перетину товаром митного кордону держави. Посилається на рішення Верховного суду у постанові від 26.02.2019р. у справі №816/1369/16. постанові від 20.08.2019р. у справі №826/16155/13-а . На підставі викладеного вище просить скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.01.2020р. у справі №480/1292/19 та прийняти рішення, яким задовольнити позов Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» до Харківського управління Офісу великих платників податків ДФС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Харківського управління Офісу великих платників податків ДФС від 03.01.2019р. № в частині в частині нарахування пені за порушення строків розрахунків за зовнішньоекономічним контрактом №3/1500154 від 23.12.2015р. в сумі 26 880,91 грн.

Від Офісу великих платників податків ДПС, до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що апеляційна скарга позивача є не обґрунтованою, а рішення суду першої інстанції таким, що прийняте у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відповідно до ст.. 135 Кодексу торгівельного мореплавства України правовідносини між перевізником і одержувачем вантажу визначаються коносаментом. Обов`язкові реквізити такого коносаменту визначені ст.138 вказаного кодексу. Коносамент MSCUGI 080118 з відбитим "під митним контролем» від 08.01.2018 року не містить тих обов`язкових реквізитів, які визначені Законом, отже не є належним товаро-транспортним документом в розумінні чинного законодавства.

Також від Офісу великих платників податків ДПС, до суду надійшло клопотання про заміну відповідача по справі Офіс великих платників податків ДФС на правонаступника Офіс великих платників податків ДПС. Вказує, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 року № 537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» утворено особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби. Згідно до Додатку № 2 вказаної постанови, до переліку територіальних органів Державної фіскальної служби, що реорганізуються входить Офіс великих платників ДФС та створено нову юридичну особу - Офіс великих платників податків ДПС.

Відповідно до ст. 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Враховуючи встановлені обставини та викладені правові норми колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку наявні достатні та необхідні правові підстави, передбачені ст. 52 КАС України, для заміни Офісу великих платників ДФС на його правонаступника Офіс великих платників податків ДПС .

Учасники справи про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі.

Представники відповідача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів зазначає, що рішення суду першої інстанції оскаржується в частині відмови в задоволенні позову про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Харківського управління Офісу великих платників податків ДФС від 03.01.2019р. № в частині в частині нарахування пені за порушення строків розрахунків за зовнішньоекономічним контрактом №3/1500154 від 23.12.2015р. в сумі 26 880,91 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що дослідженими судом доказами не підтверджується факт вчасного виконання позивачем обов`язку ввезення на митну територію товарів, а тому застосування відповідачем пені в цій частині суд вважає правомірним.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 закону України Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті (у редакції чинній на момент виникнення правовідносин) порушення резидентами, крім суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару). У разі якщо резидент звертається до Експортно-кредитного агентства із заявою про невиконання або неналежне виконання нерезидентом його грошових зобов`язань за експортним зовнішньоекономічним договором (контрактом), що стало причиною порушення резидентом строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону, зазначені строки призупиняються та пеня в період такого призупинення не стягується. У разі якщо невиконання грошового зобов`язання нерезидентом не підлягає врегулюванню Експортно-кредитним агентством відповідно до законодавства, перебіг зазначених строків поновлюється і пеня нараховується на загальних підставах (у тому числі пеня за період призупинення). У разі прийняття до розгляду судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, зупиняються і пеня за їх порушення в цей період не сплачується. У разі прийняття судом рішення про відмову в позові повністю або частково або припинення (закриття) провадження у справі чи залишення позову без розгляду строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, поновлюються і пеня за їх порушення сплачується за кожний день прострочення, включаючи період, на який ці строки було зупинено. У разі прийняття судом рішення про задоволення позову пеня за порушення строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, не сплачується з дати прийняття позову до розгляду судом. Органи доходів і зборів вправі за наслідками документальних перевірок безпосередньо стягувати з резидентів пеню, передбачену цією статтею.

Відповідно до ст.1 ч. 1, ст. 2 ч.1закону України Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті Виручка резидентів у іноземній валюті від експорту продукції підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) такої продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, транспортних послуг - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання транспортних послуг. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку. Виручка резидента за експортним зовнішньоекономічним договором (контрактом) вважається перерахованою на його банківський рахунок за заявою резидента, якщо належна сума врегульована Експортно-кредитним агентством.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що Офісом великих платників податків ДФС за наслідками документальної позапланової виїзної перевірки 03.01.2019 винесено податкове повідомлення-рішення № про стягнення з позивача пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 66647,96 грн. (т. 1, а.с. 10).

Відповідно до повідомлень установи банку від 02.01.2018 станом на 01.01.2018, від 15.05.2018 станом на 01.10.2018 та від 05.06.2018 станом на 01.06.2018 позивачем було порушено строки розрахунків за рядом експортних операцій. За частиною з них підприємством надано висновки Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про продовження строків надходження валютної виручки (т.1 а.с. 68-71).

У декларації про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами від 01.10.2018 позивачем відображено експортні операції по яких у встановлені строки оплата в іноземній валюті не надійшла, а також імпортні операції по яких у встановлений законодавством термін після проведення оплати товари на територію України не надійшли ( т. 1 а.с. 72-90).

Судом встановлено, що 23.12.2015 позивачем укладено контракт № 3/1500154 з LISHUI OUYI VALVE CO, LTD (Китай) (т. 1 а.с. 113-129).

Відповідно до умов контракту позивачем 10.11.2017 сплачено 61407,00 доларів США, що підтверджується копією платіжного доручення № 26336 (т. 1 а.с. 130).

Відповідно до ст. 4 закону України Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті (у редакції чинній на момент виникнення правовідносин) порушення резидентами, крім суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару). У разі якщо резидент звертається до Експортно-кредитного агентства із заявою про невиконання або неналежне виконання нерезидентом його грошових зобов`язань за експортним зовнішньоекономічним договором (контрактом), що стало причиною порушення резидентом строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону, зазначені строки призупиняються та пеня в період такого призупинення не стягується. У разі якщо невиконання грошового зобов`язання нерезидентом не підлягає врегулюванню Експортно-кредитним агентством відповідно до законодавства, перебіг зазначених строків поновлюється і пеня нараховується на загальних підставах (у тому числі пеня за період призупинення). У разі прийняття до розгляду судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, зупиняються і пеня за їх порушення в цей період не сплачується. У разі прийняття судом рішення про відмову в позові повністю або частково або припинення (закриття) провадження у справі чи залишення позову без розгляду строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, поновлюються і пеня за їх порушення сплачується за кожний день прострочення, включаючи період, на який ці строки було зупинено. У разі прийняття судом рішення про задоволення позову пеня за порушення строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, не сплачується з дати прийняття позову до розгляду судом. Органи доходів і зборів вправі за наслідками документальних перевірок безпосередньо стягувати з резидентів пеню, передбачену цією статтею.

Відповідно до ст.1 ч. 1, ст. 2 ч.1закону України Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валютіВиручка резидентів у іноземній валюті від експорту продукції підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) такої продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, транспортних послуг - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання транспортних послуг. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку. Виручка резидента за експортним зовнішньоекономічним договором (контрактом) вважається перерахованою на його банківський рахунок за заявою резидента, якщо належна сума врегульована Експортно-кредитним агентством.

Офісом великих платників податків ДФС за наслідками документальної позапланової виїзної перевірки 03.01.2019 винесено податкове повідомлення-рішення № про стягнення з позивача пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 66647,96 грн. (т. 1, а.с. 10).

Відповідно до повідомлень установи банку від 02.01.2018 станом на 01.01.2018, від 15.05.2018 станом на 01.10.2018 та від 05.06.2018 станом на 01.06.2018 позивачем було порушено строки розрахунків за рядом експортних операцій. За частиною з них підприємством надано висновки Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про продовження строків надходження валютної виручки (т.1 а.с. 68-71).

У декларації про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами від 01.10.2018 позивачем відображено експортні операції по яких у встановлені строки оплата в іноземній валюті не надійшла, а також імпортні операції по яких у встановлений законодавством термін після проведення оплати товари на територію України не надійшли ( т. 1 а.с. 72-90).

Судом встановлено, що 23.12.2015 позивачем укладено контракт № 3/1500154 з LISHUI OUYI VALVE CO, LTD (Китай) (т. 1 а.с. 113-129). Відповідно до умов контракту позивачем 10.11.2017 сплачено 61407,00 доларів США, що підтверджується копією платіжного доручення № 26336 (т. 1 а.с. 130). На підтвердження належного виконання умов контракту та надходження на митну територію України товарів у встановлені законом строки позивачем надано копію коносаменту MSC524621UON з якого вбачається, що 08.12.2017 у порту Нінбо здійснено завантаження трьох контейнерів з частинами крана у кількості семи позицій на судно MSC Genova. Загальна вага контейнерів 67810 кг, порт розвантаження Чорноморськ, Україна (т. 1 а.с. 131-134). При цьому з наданих документів неможливо з`ясувати за яким саме контрактом здійснювалось постачання. Надано копії пакувальних листів відповідно до яких 29.11.2017 здійснено відвантаження з Шанхаю (Китай) до Іллічівська (Україна) пробок та частин кранів (а.с. 142-147).

Також позивачем на підтвердження своєчасності доставки товарів надано копію інструкції по коносаменту MSCUON524621 відповідно до якого з порту Джиойя до порту Чорноморськ кораблем з назвою Namibia II UI 752R доставлено контейнери, у тому числі і три контейнери з вантажем деталі клапанів, номери яких збігаються з номерами, які зазначені у коносаменті MSC524621UON. На документі мається відбиток штампу, що підтверджує перебування вантажу під митним контролем з 08.01.2018 (т. 1 а.с. 135-141). Суд вважає, що зазначені документи не свідчать про своєчасність виконання позивачем обов`язку імпорту товарів.

З копії митної декларації вбачається, що митне оформлення товарів проведено позивачем лише у березні 2019 року ( т. 1 а.с. 148-149). За твердження позивача товари зберігались на митному складі з січня 2018 року до березня 2019 року через відсутність у підприємства коштів, необхідних для проведення митного оформлення.

Відповідно до 238 ч. 1 п.п. 2-5 МК України обов`язковій передачі органу доходів і зборів для зберігання підлягають товари, що ввозяться громадянами на митну територію України і підлягають оподаткуванню митними платежами, якщо вони не сплачені; товари, що ввозяться громадянами на митну територію України і підлягають оподаткуванню митними платежами, якщо вони не сплачені; товари, які до закінчення встановлених статтею 204 цього Кодексу строків тимчасового зберігання під митним контролем на складах тимчасового зберігання, складах організацій - отримувачів гуманітарної допомоги, митних складах не були задекларовані власником або уповноваженою ним особою до відповідного митного режиму або такі, що декларувалися, але щодо яких після закінчення строків зберігання під митним контролем двічі надавалася відмова у митному оформленні в порядку, встановленому цим Кодексом; товари, граничний строк перебування яких під митним контролем на території зони митного контролю закінчився; товари, які перебувають під митним контролем і за якими власник або уповноважена ним особа не звернулися до закінчення граничних строків, встановлених статтею 199 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 240 ч. ч. 1-2 МК України товари, зазначені у пунктах 1 - 3, 5 частини першої та у пунктах 1 - 4, 7 частини п`ятої статті 238 цього Кодексу, можуть зберігатися на складах органів доходів і зборів протягом 90 днів, за винятком випадків, передбачених частиною сьомою цієї статті. Товари, зазначені у пунктах 4 і 6 частини першої статті 238 цього Кодексу, зберігаються на складах органів доходів і зборів протягом строків, необхідних для організації процедури розпорядження ними, але не більше 90 днів.

Відповідно до ст. 239 ч.ч. 3,7 МК України прийняття органами доходів і зборів товарів для зберігання на складах цих органів може здійснюватися із заповненням уніфікованої митної квитанції, форма та порядок застосування якої затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Витрати органів доходів і зборів на зберігання товарів, транспортних засобів, зазначених у пунктах 1 - 5 частини першої та у частині п`ятій статті 238 цього Кодексу, відшкодовуються власниками цих товарів або уповноваженими ними особами. Розмір суми, що підлягає відшкодуванню, визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, і розраховується в порядку, передбаченому для визначення собівартості платних послуг. Готівкові кошти на відшкодування витрат на зберігання товарів на складах органів доходів і зборів можуть прийматися цими органами із заповненням уніфікованої митної квитанції, яка видається власникам зазначених товарів, транспортних засобів або уповноваженим ними особам.

Позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження зберігання товарів на складі митниці у період з січня 2018 до березня 2019. Дослідженими судом доказами не підтверджується факт вчасного виконання позивачем обов`язку ввезення на митну територію товарів, а тому застосування відповідачем пені в цій частині суд вважає правомірним.

Колегія суддів зазначає, що сервісні коносаменти № MSCUON524621 від 08.01.2018р., в якому зазначені контейнери №GLDU3736378 вагою 16050кг, № MSCU2512173 вагою 25880 кг. № MSCU2523028 вагою 25880 кг. згідно до судового реєстру MSCUGI080118 від 08.01.2018р., що надані ПАТ «Сумське НВО» до скарги, не дають права підприємству використовувати товар для виробництва, переробки, обробки чи вільного продажу.

З даних документів не можливо ідентифікувати, який саме товар знаходився в контейнерах в межах тієї поставки про яку зазначає позивач.

Як зазначає відповідач, в ході перевірки та під час надання скарги у ПАТ «Сумське НВО» не було здійснено процедуру митного оформлення товарів з дотриманням визначеного порядку подання митному органу усіх потрібних для митного оформлення товарів відомостей і наявності всіх доданих до декларації комерційних супровідних та інших документів про товари, які переміщуються через митний кордон України.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що надані ПАТ «Сумське НВО» до справи сервісні коносаменти не є документами, які можуть засвідчуватись факт переміщення через митний кордон України товарів на виконання умов відповідного зовнішньоекономічного договору та на відповідну суму по здійсненому авансовому платежу за таким контрактом, а є документом, який в силу приписів ст. 134, ст. 137 Кодексу торговельного мореплавства України підтверджує наявність і зміст договору морського перевезення вантажу та доказом приймання вантажу до перевезення.

При цьому, відповідно до ст. 138 Кодексу торговельного мореплавства України до реквізитів коносаменту не зазначається вартість товару та зовнішньоекономічний договір, на підставі якого товар поставляється в Україну.

Зазначений документ морського перевезення вантажу є одним із супровідних документів, який згідно ст. 335 Митного Кодексу України необхідно подавати для митного контролю і не встановлює права та обов`язки зазначених у МД осіб, щодо здійснення ними відповідних правових, фінансових, господарських та інших операцій.

Враховуючи вищевикладене, визнанням факту та дати імпорту товарів є надходження товару на митну територію України, що має бути підтверджено відміткою митниці на товаросупровідних документах в яких вказана не тільки вага товару, але й обов`язково зовнішньоекономічний договір, на підставі якого отримано продукцію, та фактурна вартість товару отриманого в рахунок здійсненого авансового платежу, та за наявності належним чином оформленої вантажно-митної декларації.

З наданих позивачем документів вбачається, що вантаж надійшов на митну територію України саме в березні 2019 року.

Суд зазначає, що перебування під митним контролем товарів неможливе без їх фактичного ввезення їх в Україну, і при цьому первинним є фактичне переміщення товарів через митний кордон України, підставою для якого в режимі імпорту є наявність на вантаж товаросупровідного документа, проставлення на якому відбитка штампа «Під митним контролем» (імпорт) з відповідною датою засвідчує факт і дату перетину митного кордону України.

З матеріалів справи вбачається, що єдиним товаросупровідним документом, оформленим відповідно до вимог законодавства про морське перевезення є коносамент (Bill of Landing) MSCUON 524621 з відтиском печатки «Під митним контролем» від 18.03.2019 року.

Тобто ця дата і є датою фактичного перетину товаром митного кордону України.

Виходячи із викладеного вище, того, що дослідженими судом доказами не підтверджується факт вчасного виконання позивачем обов`язку ввезення на митну територію товарів, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що висновки контролюючого органу про порушення позивачем ст. 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» є правомірними.

Враховуючи вищенаведене доводи позивача щодо не правомірності податкового повідомлення рішення № від 03.01.2019р. в частині нарахування пені за порушення строків розрахунків за зовнішньоекономічним контрактом №3/1500154 від 23.12.2015р. в сумі 26 880,91 грн. є помилковими.

Крім того, суд відхиляє посилання позивача на постанови від 26.02.2019р. у справі №816/1369/16. постанові від 20.08.2019р. у справі №826/16155/13-а, оскільки правовідносини у даних справах не є аналогічними тим, що розглядались у справі Верховним Судом України.

Колегія суддів зазначає, що рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Харківського управління Офісу великих платників податків ДФС від 03.01.2019р. № в частині в частині нарахування пені за порушення строків розрахунків за зовнішньоекономічним контрактами № KSS/GTU-3/CS/CON-6/00-02-01/2016/03826 від 06.12.2016р., №ТП-П/2016-07-01 від 22.08.2016р. на загальну суму 39 767, 06 позивачем не оскаржується.

Апеляційна скарга доводів щодо неправомірності рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Харківського управління Офісу великих платників податків ДФС від 03.01.2019р. № в частині в частині нарахування пені за порушення строків розрахунків за зовнішньоекономічним контрактами № KSS/GTU-3/CS/CON-6/00-02-01/2016/03826 від 06.12.2016р., №ТП-П/2016-07-01 від 22.08.2016р. на загальну суму 39 767, 06 не містить.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін

З урахуванням того, що відповідно до п. 6 ч. 6 ст. 12 КАС України справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, дана справа відноситься до справ незначної складності і відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України .

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.01.2020 по справі № 480/1292/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) Н.С. Бартош І.С. Чалий
Повний текст постанови складено 22.03.2021 року