Справа № 460/368/21
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2021-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

10 лютого 2021 року м. Рівне №460/368/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання неправомірним рішення та зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання неправомірним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови у перерахунку пенсії з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2017-2019 роки, оформлене листом від 16.12.2020 №9494-9378/С-02/8-1700/20 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненсь кій області призначити з 25.11.2020 пенсію за віком відповідно до вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме: за 2017-2019 роки, та виплатити пенсію з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 27.09.2009 їй призначено пенсію за віком, згідно із Законом України "Про державну службу". У листопаді 2020 року позивач подав заяву про призначення їй пенсії відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. При цьому, позивач вважає, що має право на пенсію з застосуванням середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. При цьому, позивач посилається на статті 27 та 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, як на підставу для перерахунку її пенсії. Тому, позивач просить суд призначити та виплачувати пенсію за віком з застосуванням показника середньої заробітної плати в народному господарстві по Україні за 2017-2019 роки з моменту звернення 25.11.2020. У зв`язку з чим, позивач звернулася до суду та просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі

Ухвалою суду від 22.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач проти задоволення позову заперечив, у встановлений судом строк подав відзив на позов. В обґрунтування заперечень вказано, що переведення позивача на пенсію відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування буде невигідним позивачу, оскільки розмір пенсії зменшиться. Пенсія позивачу не призначається вперше, тому, відповідно до позиції відповідача, позивач не має право на призначення пенсії з застосуванням показника середньої заробітної плати в народному господарстві по Україні за 2017-2019 роки. Просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 263 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку у відповідача, з 27.09.2009 їй призначено пенсію на умовах Закону України "Про державну службу".

25.11.2020 позивач подала заяву до органу Пенсійного фонду України про призначення їй пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено стразові внески, обчислену як середній показник за 2017-2019 роки.

Відповідач листом від 16.12.2020 за № 9494-9378/С-02/8-1700/20 повідомив останню про відсутність підстав для призначення пенсії з врахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2017-2019 роки. Таке рішення відповідач обґрунтував тим, що позивач вже реалізував своє право на призначення пенсії за віком, тому у даному випадку це не є призначенням пенсії вперше, а переведення на інший вид пенсії.

Позивач, не погоджуючись з такими діями відповідача та вважаючи протиправною відмову у призначенні пенсії, звернувся до суду з даним позовом.

Стаття 37 Закону України Про державну службу від 16 грудня 1993 року № 3723-XII (в редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії державного службовця) встановлювала, що на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

За правилами статті 9 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 9 липня 2003 № 1058-IV (далі - Закон №1058), відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до статті 10 Закону № 1058, особі, яка має одночасне право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Тому, зі змісту наведених норм слідує, що призначення позивачу пенсії за нормами Закону України Про державну службу не входила до правового регулювання Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а є спеціальною пенсією для конкретно визначеного кола осіб.

Таким чином, отримуючи пенсію за Законом України Про державну службу позивач не користувалась жодним із видів передбачених пенсій, встановлених Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Тому, призначення позивачеві пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування є призначенням пенсії вперше.

За приписами частини другої статті 40 Закону №1058, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

В свою чергу, приписами частини першої статті 45 Закону № 1058 встановлено, що:

1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку;

2) пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності;

3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

В силу вимог частини другої статті 45 Закону № 1058, пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

У той же час, частиною третьою статті 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що частиною третьою статті 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Однак, якщо має місце призначення іншої пенсії за іншим законом, має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії (пенсії за віком).

Отже, враховуючи, що позивачеві було призначено пенсію відповідно до Закону України Про державну службу, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а призначення пенсії відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за заявою позивача є призначенням вперше.

Відтак, відповідач має призначити пенсію, виходячи із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2017, 2018 та 2019 роки, тобто показник середньої заробітної плати має враховуватись за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії за Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Вирішуючи даний спір суд враховує правову позицію Верховного Суду у постанові від 03.10.2018 у справі № 428/450/17, згідно з якою якщо особі, якій до досягнення загального пенсійного віку була призначена та виплачувалась пенсія іншого виду і на підставі іншого Закону, при зверненні із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV у зв`язку із досягненням такого віку пенсія повинна обраховуватись на підставі положень статті 40 Закону № 1058-ІV як вперше призначена.

Вказана правова позиція Верховного Суду підтримана Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 у справі № 876/5312/17.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 31.01.2019 у справі № 639/2751/17 (провадження № К/9901/43912/18) та від 18.01.2019 у справі № 577/5237/16-а (адміністративне провадження № К/9901/21869/18), від 10 квітня 2019 року у справі № 211/1898/17 та від 10 липня 2018 року у справі №520/6808/17.

У даних спірних правовідносинах позивач подала заяву про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058, 25.11.2020. Тому, таку заяву не можна розцінювати як переведення з одного виду пенсії у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування на інший у тій же системі, тобто позивачу має бути призначена інша пенсію за іншим законом, а тому при обчисленні розміру пенсійної виплати має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії (пенсії за віком на умовах Закону № 1058).

З огляду на встановлені обставини справи, суд вважає, що відповідач, відмовивши позивачу у переході на підставі заяви на інший вид пенсії, а саме: пенсію за віком відповідно до Закону № 1058 з врахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2017-2019 роки, порушив її права та охоронювані законом інтереси, які підлягають судовому захисту.

Доводи відповідача про те, що позивач вже отримував пенсію за віком на підставі Закону України Про державну службу, а тому призначення пенсії за віком у відповідності Закону № 1058 слід розглядати як переведення з одного виду пенсії на інший, суд відхиляє як такі, що суперечать вимогам чинного пенсійного законодавства.

Щодо твердження відповідача, що позивач звернулася до управління із зверненням щодо призначення пенсії, яке було розглянуте в порядку, визначеному Законом України Про звернення громадян та яке не може слугувати підставою для призначення пенсії, то суд зазначає, що у листі від 16.12.2020 за № 9494-9378/С-02/8-1700/20 не зазначено, що позивачем подано заяву про призначення пенсії у не встановленому порядку.

Натомість, суд стверджує, що в даному випадку пенсія за віком на підставі Закону № 1058 буде вважатися такою, що призначена позивачу вперше, так як до подання відповідної заяви у листопаді 2020 року позивач отримував пенсію за віком на підставі Закону України Про державну службу.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності вчинених ним дій та прийнятого рішення.

За наведених обставин, вимоги позивача є правомірними, обґрунтованими та підлягають до задоволення, а заперечення відповідача суд відхиляє як безпідставні і такі, що суперечать чинному законодавству та фактичним обставинам справи.

Тому, позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, сплачена сума судового збору у розмірі 908,00 грн, відповідно до квитанції від 21.01.2021 №ПН18434, оригінал якої знаходиться в матеріалах справи, підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вулиця Короленка, 7, місто Рівне, 33028; ) задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні з 25.11.2020 пенсії за віком відповідно до частини першої статті 27 та частини другої статті 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2017-2019 роки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до частини першої статті 27 та частини другої статті 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (2017-2019), починаючи з моменту звернення за її призначенням 25 листопада 2020 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 908,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складений 10 лютого 2021 року.

Суддя Н.В. Друзенко