Справа № 132/4071/20
Суддя: Павленко І. В.
Дата ухвалення: 2021-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 132/4071/20
Провадження № 2-а/132/7/21
Рішення

Іменем України

18 березня 2021 року Калинівський районний суд Вінницької області

в складі:

Головуючого судді Павленко І.В.

За участю секретаря судового засідання Олійник Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Калинівка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Житомирській області Нехай Костянтина Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Калинівського районного суду Вінницької області з адміністративним позовом до Інспектора 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Житомирській області Нехай Костянтина Володимировича про скасування постанови серія ЕАН № 3579778 від 20.12.2020 року про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що згідно постанови інспектора поліції серія ЕАН № 3579778 від 20.12.2020 року на нього було накладено адміністративне стягнення за ч. 6. ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 170 гривень за те, що він о 22:03 год. 20.12.2020 року, в темну пору доби, по автомобільній дорозі сполученням «ВиступовичіЖитомирМогилів-Подільський» керував автомобілем марки «Mercedes-Benz 112 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 , в якого був забруднений державний номерний знак, а також на причепі д.н.з НОМЕР_2 , не освітлювався номерний знак, чим порушив підпункт «в» п.2.9 ПДР.

Однак, перед виїздом з м.Київ, він перевірив справність автомобіля в тому числі чи не забруднений та освітлений номерний знак. Після того, як його було зупинено поблизу м.Бердичів Житомирської області інспектором патрульної поліції та вказано на дані несправності, він пояснював останньому, що номерні знаки на автомобілі не забрудненні та чітко видно символи номерного знака з відстані що свідчить про відсутність об`єктивної сторони даного правопорушення, а щодо щодо відсутності освітлення номерного знаку на причепі, то після зупинки його автомобіля інспектором поліції, він дійсно виявив, що лампочка яка підсвічує номерний знак не працювала. Після цього, дану несправність, яка виникла в дорозі під час руху автомобіля, він одразу ж усунув, поправивши лампочку і вона почала працювати. Однак інспектор поліції не враховуючи його заперечень щодо відсутності забруднень номерного знаку автомобіля та ознак умислу і необережності щодо відсутності освітлення номерного знаку на причепі, склав відносно нього постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Отже, всупереч положенням КУпАП інспектором поліції не було повно і об`єктивно з`ясовано обставини справи, тому вважає, що дана постанова є незаконною, протиправною, винесеною з порушенням вимог чинного законодавства у відповідності з яким підлягає скасуванню.

Вважає, що інспектором поліції не було повно і об`єктивно з`ясовано всіх обставин справи, умислу на порушення ПДР у нього не було, а винесена постанова є необґрунтованою та складена за відсутності належних доказів із грубими порушеннями чинного законодавства, що призвело до незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності і накладення адміністративного стягнення. Тому звертається до суду з даним позовом.

В судове засідання позивач не з`явився, однак в матеріалах справи наявна його заява про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак надіслав до суду відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позову, оскільки розглядаючи адміністративну справу поліцейський діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені КУпАП. Твердження позивача, що він ПДР не порушував, не відповідає обставинам які зафіксовані на портативний відеореєстратор поліцейського, який проводив розгляд справи, дані відеоматеріали додані до відзиву на СD-диску.

Відповідно до ч.3 ст.194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч.3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників судового процесу фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог ст.229 КАС України не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, матеріалами справи встановлено, що постановою серія ЕАН № 3579778 від 20.12.2020 року на водія ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення за ч. 6. ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 170 гривень за те, що він о 22:03 год. 20.12.2020 року, в темну пору доби, по автомобільній дорозі сполученням «ВиступовичіЖитомирМогилів-Подльський» керував автомобілем марки «Mercedes-Benz 112 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 , в якого був забруднений державний номерний знак, а також на причепі д.н.з НОМЕР_2 , не освітлювався номерний знак, чим порушив підпункт «в» п.2.9 ПДР.

Відповідно до ч.6 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено адміністративну відповідальність водіїв за керування транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

Підпунктом «в» пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, визначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Відповідно до ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Обов`язковим елементом складу правопорушення є наявність суб`єктивної сторони правопорушення, зокрема вини у формі умислу чи необережності, чого у даному випадку не було з огляду на те, що позивач ОСОБА_1 в позові зазначає, що перед виїздом з м.Київ, він перевірив справність освітлення номерних знаків, а також їх чистоту.

Хоча позивач ОСОБА_1 в заявленому позові погоджується з тим, що керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz 112 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 , з причепом д.н.з НОМЕР_2 , в якого не освітлювався номерний знак у темну пору доби, формально порушив п.2.9 «в» ПДР України, однак суд враховує ту обставину, що поява несправності та допущене правопорушення позивачем виникло без наявності у нього умислу на його вчинення, оскільки позивач не передбачав можливості настання зазначених вище наслідків, так як виявлена технічна несправність на причепі виникла раптово, під час руху даного транспортного засобу, і була усунута ним на місці зупинки в присутності працівника поліції. Таке порушення ПДР не призвело до будь-яких негативних наслідків, суспільної небезпечності не становить та фактично вчинено з необережності.

Відповідно до ст.280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як доказ, на розгляд суду надано відеоматеріал на СD-диску, на якому зафіксовано розмову працівника поліції з позивачем ОСОБА_1 після зупинки керованого ним транспортного засобу. При цьому, на них не зафіксовано факту забруднення номерного знаку на автомобілі «Mercedes-Benz 112 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 , та факту не освітлення номерного знаку на причепі з д.н.з НОМЕР_2 , в чому суд переконався, переглянувши відеозапис.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до положень статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Враховуючи відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів на підтвердження того, що водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz 112 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 , з причепом д.н.з НОМЕР_2 , допустив порушення п.2.9 «в» ПДР України та відповідачем у наданому відзиві до суду не доведено факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП, тому притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не може бути здійснено на підставі неналежних доказів його вини.

Крім того, єдиним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, є сама оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення. Однак, зазначена постанова є предметом спору між сторонами та не може розглядатися, як доказ, за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Дослідивши матеріали справи та аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи і фактичні обставини справи, суд вважає за необхідне скасувати постанову серія ЕАН № 3579778 від 20.12.2020 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 170 гривень за порушення ч. 6 ст.121 КУпАП, винесену інспектором 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Житомирській області Нехай К.В., оскільки відповідач не довів правомірність прийнятої ним постанови та не надав доказів вчинення позивачем даного адміністративного правопорушення.

Згідно п.3 ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

При цьому, в частині позовних вимог про закриття справи про адміністративне правопорушення відносно позивача, суд зазначає наступне.

Виключний перелік органів, уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення міститься в статті 213 КУпАП, до яких відносяться як суди, так і органи Національної поліції. Проте, розмежування підвідомчості спорів між даними органами зазначене у статтях 221-222 КУпАП.

Згідно приписами ст.222 КУпАП, розгляд справ про адміністративне правопорушення, передбачених частиною 6 статті 121 КУпАП, відноситься до компетенції органів Національної поліції та не передбачає повноваження судів розглядати дані справи в розумінні глави 22 КУпАП.

За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 6 статті 121 КУпАП, органи Національної поліції виносять постанову (частина 1 статті 283 КУпАП). Відповідно до частини 1 статті 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:1)про накладення адміністративного стягнення; 2)про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Таким чином, виключне право виносити одну із вищевказаних постанов по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.6 статті 121 КУпАП належить органам Національної поліції та належить до дискреційних повноважень останніх.

Тому, суд, розглядаючи спір у порядку адміністративного судочинства, у справах, про адміністративні правопорушення, перелік яких зазначений у статті 222 КУпАП, не вправі перебирати на себе повноваження органів Національної поліції з вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу та виносити одну з постанов, визначених статтею 284 КУпАП, замість вказаного суб`єкта владних повноважень, що виключатиме втручання суду у дискреційні повноваження останнього.

Вказане знаходить своє відображення в постановах Верховного Суду від 16.07.2018 у справі № 214/2517/17 та від 13.02.2020 року у справі №201/243/17.

Таким чином, аналізуючи норми чинного законодавства та оцінюючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог даного позову та наявність правових підстав для його часткового задоволення.

На підставі вищесказаного та керуючись ст.7, ч.6 ст. 121, 293 КУпАП, ст.ст. 72, 77, 118-119,122, 243-244,246, 286 КАС України, суд-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Житомирській області Нехай Костянтина Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, - задовольнити частково.

Скасувати постанову серія ЕАН № 3579778 від 20.12.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої за ч.6 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 170 грн, у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Житомирській області Нехай Костянтином Володимировичем.

В іншій частині позовних вимог відмовити в зв`язку з їх безпідставністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляція до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його винесення.

СУДДЯ І.В. Павленко