Справа № 380/9279/20
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2021-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/9279/20 пров. № А/857/2188/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Коваля Р.Й., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Хітрень О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2020 року, головуючий суддя Сподарик Н.І., ухвалене о 10:19 год. у м. Львові, повний текст якого складено 14.12.2020 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ГУ ДПС у Львівській області, в якому просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 28.05.2020 року № 0-1303 на суму 1395 грн. 87 коп.; від 28.05.2020 року № 0-1303 на суму 2301 грн. 41 коп.; від 28.05.2020 року № 0-1303 на суму 753 грн. 23 коп.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що на праві власності їй належить квартира площею 36,1 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказувала на те, що така будівля за своєю характеристикою та складовими ознаками, відповідно до підпункту 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 ПК України, не є об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, оскільки база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи-платника податку, зменшується для квартири/квартир незалежно від їх кількості на 60 кв. метрів.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2020 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 28.05.2020 року № 0-1303 на суму 1395 грн.87 коп.; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 28.05.2020 року № 0-1303 на суму 2301 грн.41 коп.; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 28.05.2020 року № 0-1303 на суму 753 грн.23 коп.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ГУ ДПС у Львівській області оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна позивач є власником квартир: площею 36,1 кв.м за адресою АДРЕСА_1 ; площею 66,9 кв.м, за адресою АДРЕСА_2 ; площею 110,3 кв.м, за адресою АДРЕСА_3 і тому відповідно до підпункту 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 ПК України, є об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав подану апеляційну скаргу, вважає оскаржене рішення суду незаконним та повністю підтримав доводи, зазначені у апеляційній скарзі.

Представник позивача заперечив проти апеляційної скарги, вважає оскаржене рішення суду законним та обґрунтованим та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 є власником житлової квартири площею 36,1 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 225497037 від 24.09.2020 року дана квартира належить на праві власності позивачу з 27.10.2007 року на підставі договору купівлі-продажу № 3982, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Гірником І.А.

Також, як видно з матеріалів справи, ОСОБА_2 є власником житлової квартири площею 110,3 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , згідно Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 225494758 від 24.09.2020 року загальною площею 110,3 (кв.м.), житлова площа 62,3 (кв.м.), тип права власності право власності; дата, час державної реєстрації 19.02.2015 року на підставі договору дарування квартири, серія номер: 424, виданий 19.02.2015 року, видавник Серафин Л.В; розмір частки 1; власник - ОСОБА_2 .

ОСОБА_3 є власником житлової квартири площею 66,9 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , згідно інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 225493526 від 24.09.2020 року: квартира, об`єкт житлової нерухомості загальною площею 66,9 (кв.м.), житлова площа 35,3 (кв.м.), матеріали стін: цегла, опис: складається з двох житлових кімнат та кухні; адреса АДРЕСА_2 ; тип права власності право власності; дата, час державної реєстрації 19.02.2015 року; на підставі договору дарування квартири, серія номер: 423, виданий 19.02.2015 року, видавник Серафин Л.В; розмір частки 1; власник - ОСОБА_3 .

28.05.2020 року Головним управлінням ДПС у Львівській області прийнято податкові повідомлення-рішення №0-1303, відповідно до якого позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на суму 1395 грн.87 коп.; податкове повідомлення-рішення за 0-1303 на суму 2301 грн. 41 коп. та податкове повідомлення-рішення за № 0-1303 на суму 753 грн. 23 коп.

Контролюючим органом розмір податку визначено із застосуванням ставок, затверджених рішенням Львівської міської ради, у відсотках і виходячи з площі нараховано: 2019 -2020 рік - 1395,87 грн (3622,41 грн); 2019-2020 рік - 2301,41 грн. (5972,37 грн) , 2019-2020 рік - 753,823 грн (1954,70 грн).

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що у контролюючого органу були відсутні правові підстави для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та визначення позивачу грошового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019, 2020 роки.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Податковий кодекс України (далі ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Як встановлено статтею 265 ПК України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

Згідно із підп. 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

При цьому, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка, а базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Підпунктом 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України передбачено, що база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до підпункту 266.3.3 пункту 266.3 статті 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності юридичних осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи із загальної площі кожного окремого об`єкта оподаткування на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об`єкт.

Підпунктом 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 ПК України встановлено, що база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується:

а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів;

б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів;

в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.

Таке зменшення надається один раз за базовий податковий (звітний) період (рік).

Пільги із сплати податку не надаються на об`єкти оподаткування, що використовуються їх власниками з метою одержання доходів (здаються в оренду, лізинг, використовуються у підприємницькій діяльності).

Матеріалами справи підтверджено, що позивач з 2007 року є власником житлової квартири площею 36,1 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

19.02.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір дарування квартири, згідно реєстру речових прав підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19.02.2015 року, індексний номер 19467447. Форма власності приватна, розмір частки - 1, власник - ОСОБА_2 .

19.02.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір дарування квартири, право власності у ОСОБА_3 виникло на підставі договору дарування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:19466985 від 19.02.2015 року 13:27:30; форма власності - приватна, власник - ОСОБА_3 .

Відтак, ОСОБА_1 є власником лише житлової квартири площею 36,1 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , тому щодо неї має застосовуватись пільга у вигляді 60 м.кв. відповідно до підп. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 ПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 6 КАС України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Так, у п. 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2020 року у справі №380/9279/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді Р. Й. Коваль
В. В. Святецький

Повний текст постанови складено 22.03.2021 року.