Справа № 160/375/21
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2021-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 березня 2021 року Справа № 160/375/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ніколайчук С.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерні світлотехнічні технології» до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення, -
11 січня 2021 року товариство з обмеженою відповідальністю "Інженерні світлотехнічні технології" звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить визнати протиправними та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів:
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що до митного органу були надані документи, необхідні для митного оформлення товарів з визначенням його митної вартості за першим методом (за ціною контракту), що надійшли на митну територію України на підставі зовнішньоекономічного контракту. Однак, митниця, на думку позивача, витребувавши у підприємства додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості, прийняла рішення про коригування митної вартості товарів за другорядним методом на підставі необґрунтованих та необ`єктивних зауважень. Надані документи у своїй сукупності підтверджують заявлену підприємством митну вартість та її складові частини, не мають розбіжностей, відомості про визначення митної вартості в цих документах є достовірними, базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Позивач вважає, що відповідач всупереч вимог чинного законодавства, висновків Верховного Суду, витребує у позивача додаткові документи, а не здійснює перевірку відомостей, що містяться в документах, що підтверджують заявлену митну вартість, хоча мав можливість перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України, і ці документи не містили дійсних розбіжностей, які б давали привід для обґрунтованого сумніву у правильності заявленої митної вартості. У зв`язку із чим, на думку позивача, наявні усі підстави для скасування рішення, яке звернуто до оскарження.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.01.2021 року позов було залишено без руху, з наданням строку для усунення недоліків
Ухвалою Дніпропетровського кружного адміністративного суду 22.01.2021 року відкрито провадження у адміністративній справі; справу №160/375/21 призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
15.02.2021 року відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовні вимоги не визнає, просить у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своєї позиції вказує на те, що під час митного оформлення в інспектора виник сумнів в заявлених відомостях декларантом, оскільки містились розбіжності і неточності в поданих документах. До митного оформлення не було подано ряд документів на підтвердження заявленої митної вартості, що в свою чергу свідчить про заявлення декларантом неповних даних, а також не всіх складових митної вартості. В даному випадку були наявні розбіжності в числових значеннях, а також не підтверджено числові значення складових митної вартості товару. Враховуючи зазначені в повідомленні митниці результати перевірки документів, наданих до митного оформлення оцінюваної партії товару за ЕМД, ненадання документів у спростування виявлених невідповідностей, що унеможливлює перевірити числове значення вартості заявленого товару, відсутність документального підтвердження повноти включення складових митної вартості, відсутність документального підтвердження ціни, що фактично сплачена, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не може бути застосований відповідно п.2. ст.58 Митного кодексу України, п.6 ст.54 МК України. Графа 33 Рішення містить причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), відмітку про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом. У графі 33 Рішення також відображено розгляд послідовного застосування методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59 - 63, а також джерела використані при коригуванні митної вартості оцінюваного товару. Таким чином, на думку відповідача, посадові особи митниці при прийнятті спірного Рішення про коригування митної вартості, заявленого позивачем товару, діяли в межах наданих повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд зробив висновок про наявність правових підстав для прийняття обгрунтованого рішення, виходячи з наступного.
04 червня 2018 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Інженерні Світлотехнічні Технології" (Покупець) та іноземною компанією DERNEK GROUP CO., LTD (адреса: Xiang Shan Industrial Zone, Xiang Shan Middle Road. No:38 C Block, Dalang, Dongguan, Guangdong, China - Постачальник) укладено зовнішньоекономічний Договір поставки №301.
Згідно з даним договору та на підставі відповідних супровідних документів (інвойсів та інших документів), на умовах СІF-Одеса та СІF-Чорноморськ позивачу надійшли товари торговельних марок Lихеl, Lemanso (країна виробництва - СІF (Китай).
Під час декларування придбаного товару, керуючись статтями 57, 58 Митного кодексу України, загальну вартість товару позивач визначив за основним методом, а саме за ціною договору.
У відповідності до ст.337 МК України, при проведенні перевірки документів, які надані у підтвердження заявленої митної вартості товарів, відповідач повідомив про виявлення наступного за змістом спірних рішень: №UА100000/2020/000330/2 від 13.08.2020, №UА100000/2020/000331/2 від 13.08.2020, №UА100000/2020/000333/2 від 14.08.2020, №UА100000/2020/000332/2 від 14.08.2020, №UА100120/2020/000030/2 від 20.08.2020, №UА100120/2020/000026/2 від 17.08.2020.
Автоматизованою системою аналізу та управління ризиками за електронною митною деклауаиією від №UА100120/2020/631940 від 17.08.2020 згенеровано в тому числі наступні форми митного контролю: 105-2 «По наступних товарах можливе заниження митної вартості товару: (1,2,3,4). Наведене вимагає здійснити перевірку правильності визначення митної вартості відповідно до Митного кодексу України з урахуванням вимог наказу Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 № 689 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аначізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України». Ретельно опрацювати подані документи для оцінки наявності підстав для запиту додаткових документів відповідно до частин 3 та 4 ст. 53 МКУ». І за відповідним спірним рішенням №UА100120/2020/000026/2 від 17.08.2020 для підтвердження заявленої митної вартості товарів декларанту запропоновано надати до митного органу документи відповідно до частини 2 статті 53 МК України та весь перелік додаткових документів відповідно до частини 3 статті 53 МК України, а саме: 1) договір (угоду, контракт) з третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, котракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення.
Відповідачем встановлено, що надані для підтвердження митної вартості документи не містять всіх даних щодо включення складових митної вартості до ціни товару та відсутні повні відомості щодо ціни, яка сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.
Згідно з умовами зовнішньоекономічного контракту від 04.06.2018 року №301 підприємство DERNEK GROUP CO., LTD (Китай) зазначене постачальником, разом з тим згідно п.3.6 контракту перерахування коштів здійснюється на рахунок продавця, перелічені банки якого розміщуються у Туреччині, проте найменування продавця та реквізити постачальника не зазначені у контракті (див.п.12).
Відповідно до кожного інвойсу від 18.06.2020 № 195, від 11.06.2020 №196, від 22.06.2020 №197, від 23.06.2020 № 198, від 20.06.2020 №200/2 (далі - інвойс) зазначено, що умови оплати у відповідност і до контракту. Проте, в інвойсі не зазначено на який рахунок та який особі здійснюється перерахування коштів та термін оплати за товар. Згідно з п.3.5 контракту английскою мовою визначено лише, що товар повинен бути реалізований на території України до кінця дії контракту. Конкретних термінів оплати за товар контрактом не передбачено.
Крім того, змістом спірного рішення №UА100120/2020/000026/2 від 17.08.2020 відповідач налогосив на тому, що «пунктом 4.1 зовнішньоекономічного договору № 301 від 04.06.2018 зазначено, що поставка товару буде здійснюватись партіями, які узгоджуються покупцем на умовах FОВ-Китай, але згідно з документами наданих до митного оформлення, товар поставлено на умовах поставки СІF-Одеса, що ставить під сумнів врахування всіх складових до митної вартості товару»., на думку відповідача, декларантом не забезпечено надання об`єктивних, документально підтверджених даних, що надають можливість митному органу перевірити відсутність застережень передбачених частинами 1 та 5 статті 58 Митного кодексу України, а саме: загальну суму чсіх платежів, що здійснені або повинні бути здійснені покупцем для виконання зобов 'язань.
Відповідно до пункту 3.8 Контракту в ціну товару включені вартість тари та упаковки, а відповідно до Інвойсу товар поставляється на умовах СІF-Одеса, СІF-Чорноморськ (термін СІF означає, цо продавець виконав своє зобов`язання по поставці, коли товар перейшов через поручні судна в порту пдвантаження. Продавець зобов`язаний оплатити страхові витрати та фрахт, необхідні для Поставки товару в зазначений порт призначення) За умовами СІF продавець заключає договір трахування й виплачує страхувальнику страхову премію. Разом з тим, для підтвердження митної вартості за оцінюваною партією товару декларантом не надано документу згідно п.8 частини 2 статті 53 МК України. Відповідно до п.2 ст.53 Митного кодексу України якщо здійснювалось страхування товару необхідне надання документів, що підтверджує вартість страхування які відсутні у пакеті документів наданих до митного оформлення.
Разом з тим, станом на 01.07.2020 у відправника відсутні відомості щодо номеру коносаменту, який в ньому зазначений, оскільки завантаження товару на судно та відповідно видача коносаменту здійснюється на момент завантаження на судно.
Також, в інвойсі від 18.06.2020 № 195, від 23.06.2020 №198 зазначено щодо маркування товарів торговельною маркою ІНФОРМАЦІЯ_1 . Разом з тим, постачання товарів ТМ Lemanso не визначено контрактом та додатками від 07.09.2018 №1, від 18.09.2018 №2, від 03.02.2020 №3, від 23.04.2020 №4, які надавались декларантом за МД. Згідно із даними всесвітнього ресурсу інтелектуальної власності міро.іпі власником торгівельної марки Lemanso є особа ОСОБА_1 .
В інвойсі від 11.06.2020 №196, від 22.06.2020 №197 зазначено щодо маркування товарів торговельною маркою ІНФОРМАЦІЯ_2. Разом з тим, постачання товарів ТМ ІНФОРМАЦІЯ_2 не визначено Контрактом та додатками від 07.09.2018 №1, від 18.09.2018 №2, від 03.02.2020 №3, від 23.04.2020 №4. які надавались декларантом за МД. Згідно із даними всесвітнього ресурсу інтелектуальної власності wipo.int власником торгівельної марки ІНФОРМАЦІЯ_2 є особа ОСОБА_2 .
Отже, виготовлення та розпорядження такими товарами може бути пов`язане з додатковим перерахування коштів на користь іншої о собі, що вимагає врахування складової митної вартості, передбаченою частиною 10 статті 58 Митного кодексу України.
Відповідно до частини 2 статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню:
Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів , чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.
Митницею опрацьовано документи, що надавались декларантом для підтвердження задекларованої митної вартості. В кожному відповідному експертному висновку від 04.08.2020 №ГО- 1708 , від 04.08.2020 №ГО-1709, від 13.08.2020 №ГО-1786 зазначено, що він базується на порівняльному підході, що передбачає аналіз цін продажу та пропозицій подібного майна з відповідним коригуванням відмінностей між об`єктами порівняння та об`єктом оцінки. Експертом здійснений маркетинг пропозицій на сайті alibaba.соm, де товар пропонується на умовах FОВ - порти Китаю, проте оцінювана партія товарів постачається за умовами СІF-Одеса. Експертом не наведено даних щодо вартості доставки товарів до Одеси та не здійснено відповідне коригування цінових пропозицій подібного майна. Отже, враховуючи зазначене, висновок не може бути підставою для визначення митної вартості товарів. Крім того, у спірному рішенні №UА100000/2020/000332/2 від 14.08.2020 додатково зазначено ще й про те, що «Декларантом до митної декларації у графу 44 внесено номер експертного висновку від 12.08.2020 №ГО-1779, проте електронну копію висновку не надано».
Вони не містять даних щодо допуску до здійснення комерційної діяльності на території Китаю підприємства, що задекларований постачальником товарів та яким згідно з контрактом виступає DERNEK GROUP CO., LTD. Також не визначено валюту у який нарахований фрахт. Отже, виробництво товарів та відповідно право на повернення експортних податків застосовується до інших підприємств Китаю. Проте декларантом не надані договори (контракти) із третіми особами, пов`язані з контрактом про поставку товарів, митна вартість яких визначається.
Таким чином, декларантом не підтверджено, що задекларована ним митна вартість є дійсною вартістю товарів відповідно до положень застосування VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.
Згідно зі статтею 17 Угоди про застосування статті VII ГАТТ ніщо не повинно тлумачитись так, що обмежує або ставить під сумнів право митних адміністрацій упевнитися в чинності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей митного оцінювання. Разом з тим, за наданими декларантом документами не можливо упевнитися в істинності або чинності складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Отже, декларантом на вимогу митного органу не надано: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких постачається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця: виписку з бухгалтерської документації, що розкриває формування цін продажу товарів на території України; не йдомлено чи враховано ліцензійні платежі; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару.
Разом з тим, надані додаткові документи не підтверджують задекларовану митну вартість товарів.
Додатково у спірному рішенні №UА 100000/2020/000333/2 від 14.08.2020 зазначено ще й про те, що за інформацією мереж інтернет товари ТМ ІНФОРМАЦІЯ_2 реалізуються в Україні через підприємства, засновником яких виступає у тому числі власник ТМ ІНФОРМАЦІЯ_2. Отже, під час виробництва виконуються роботи пов`язані з додатковими витратами постачальника, що передбачено п.2 частини статті 58 Митного кодексу України, а саме: вартість послуг, що поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на торт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни , що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Декларантом не надано відомостей щодо врахування в ціні товару зазначених додаткових складових згідно з частиною 10 статті 58 Митного кодексу України. Таким чином, декларантом не підтверджено, що задекларована ним митна вартість є дійсною вартістю товарів відповідно до положень застосування VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (далі - ГАТТ).
Додатково у спірному рішенні №UА 100000/2020/000331/2 від 13.08.2020 зазначено ще й про те, податкова накладна №21 від 15.03.2019 не містить позначок щодо її реєстрації у єдиному реєстрі, не супроводжується випискою з бухгалтерської документації стосовно розрахунку витрат та прибутку, понесеного підприємством для реалізації товару. Разом з тим, ціни наведені у декларації не суперечать додатковим платежам, що додані до фактурної вартості товарів. Податкова декларація прийнята до уваги митного органу, проте вона не висвітлює формування цін продажу товарів на території України. Таке саме зауваження викладене і у спірному рішенні №UА100000/2020/000332/2 від 14.08.2020 по відношенню до податкові накладної №17 від 14.06.2019 та видаткової до неї.
Оцінюючи рішення про коригуванням митної вартості товару на предмет їх відповідності закону, суд враховуючи норми чинного законодавства, зробив наступні висновки.
Частиною 1 статті 7 Митного кодексу України встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.
Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (п.24 ч.1 ст.4 МК України).
Відповідно ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводиться розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт); рахунок-фактура (інвойс) або рахунок - проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 вказаної статті також передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у ч.2 цієї статті, містять розбіжності, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою , контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний та авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті.
Приписами ст. 337 МК України передбачено, що перевірка документів та відомостей, які подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій шляхом проведення: формато - логічного контролю; контролю співставлення; контролю із застосуванням системи управління ризиками та в інші способи, передбачені цим Кодексом.
Згідно з п.1 ч.4 ст.54 МК України контроль заявленої декларантом митної вартості товарів здійснюється шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч.6 ст.54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.2 4 ст.53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно з ч.1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених ч.6 ст.54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Частиною 2 ст.55 МК України визначено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених ч.3 ст.53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Передбачене частиною п`ятою статті 54 МК України право митного органу на витребування у декларанта додаткових документів реалізується виключно з підстав, які передбачені частиною третьою статті 53 МК України, - надання декларантом документів, які містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Тобто, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару, а відтак суперечності (розбіжності) між відомостями які не впливають на ціну товару та інші складові митної вартості не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару та витребування додаткових документів, передбачених ч.3 ст.53 МК України.
З матеріалів справи вбачається, що оскаржуваним рішенням, митну вартість товару скориговано за результатами проведення перевірки документів, як надані на підтвердження заявленої митної вартості товару у відповідності до ст. 337 МК України.
Щодо рішення про коригування митної вартості від 13.08.2020 року №UА100000/2020/000330/2, від 13.08.2020 року №UА100000/2020/000331/2, від 14.08.2020 №UА100000/2020/000332/2, від 14.08.2020 №UА100000/2020/000333/2, від 20.08.2020 №UА100120/2020/000030/2, судом встановлено, що згідно з положень ст.ст. 52-55, 57, 58, 335 МК України та за результатами розгляду поданих разом з МД документів встановлено, що документи, які подані декларантом для твердження заявленої митної вартості товару містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме: згідно зовнішньоекономічного контракту від 04.06.2018 №301 (далі - контракт) підприємство DERNEK GROUP CO., LTD (Китай) зазначене постачальником, разом з тим згідно з п.3.6 контракту перерахування коштів здійснюється на рахунок продавця, перелічені банки якого розміщуються у Туреччині, проте найменування продавця та реквізити постачальника не зазначені у контракті (див.п.12).
Згідно з інвойсом від 18.06.2020 року № 195, №196, №197, №198, від 20.06.2020 року №200/2 зазначено, що умови оплати у відповідності до контракту. Проте, в інвойсі не зазначено на який рахунок та який особі здійснюється перерахування коштів та термін оплати за товар. Згідно з п.3.5 контракту іийскою мовою визначено лише, що товар повинен бути реалізований на території України до кінця дії контракту. Конкретних термінів оплати за товар контрактом не передбачено.
Відповідно до пункту 3.8 контракту в ціну товару включені вартість тари та упаковки, а відповідно до Інвойсу товар поставляється на умовах СІF-Одеса (термін СІF означає, що продавець виконав своє зобов`язання по поставці, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов`язаний оплатити страхові витрати та фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення). За умовами СІF продавець заключає договір страхування й виплачує страхувальнику страхову премію. Разом з тим, для підтвердження митної вартості за оцінюваною партією товару декларантом не надано документу згідно п.8 частини 2 статті 53 Митного кодексу України. В інвойсі зазначено щодо маркування товарів торговельною маркою Lemanso. Разом з тим, постачання товарів ТМ Lemanso не визначено Контрактом та додатками від 07.09.2018 №1, від 18.09.2018 №2, від 03.02.2020 №3, від 23.04.2020 №4, які надавались декларантом за МД.
Згідно із даними всесвітнього ресурсу інтелектуальної власності wipo.int власником торгівельної марки Lemanso є особа ОСОБА_1 . Отже, виготовлення та розпорядження такими товарами може бути пов`язане з додатковим перерахування коштів на користь іншої особі, що вимагає врахування складової митної вартості, передбаченою частиною 10 статті 58 Митного кодексу України. Митницею опрацьовано документи, що надавались декларантом для підтвердження задекларованої митної вартості.
Наведене вище доводить, у митного органу виник обгрунтований сумнів у правильності визначення декларантом митної вартості товару, який став підставою для витребування додаткових документів за ч. 3 ст. 53 МК України, як того і вимагають положення законодавства питань митної справи та стала судова практика.
Декларантом 19.08.2020 року надіслано повідомлення про відмову у подачі на вимогу митного органу інших документів відповідно до частини 2 та 3 статті 53 Митного кодексу України.
Таким чином, митний орган відповідно до пунктів 2, 3 частини 6 статті 54 Митного кодексу України по факту неподання документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 Митного кодексу України та невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 Митного кодексу України відмовляє у оформленні товарів за визначеною основним методом та заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.
За результатами перевірки об`єктивності ціни товарів на підставі п.2.5 Методичних рекомендацій, затверджених наказом Державної фіскальної служби від 11.09.2015 № 689, встановлено, що заявлені рівні митної вартості значно нижчі за ціни подібних товарів, що також викликає сумніви у дійсності ціни товарів.
Відповідно до частини 5 статті 55 Кодексу проведено процедуру консультацій між шгтним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості товарів на підставі інформації, яка наявна в митному органі.
Враховуючи вищевикладене та те, що декларантом не надано у повному обсязі додаткові документи, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів, митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 25.06.2020 року № UА100000/2020/000289/2 за резервним методом відповідно до статті 64 Кодексу.
Товари випущені у вільний обіг шляхом надання гарантій відповідно до пункту 7 ст. 55 МК України за митною декларацією від 25.06.2020 року № UА 100120/2020/629186.
За митною декларацією від 17.08.2020 року №UА100120/2020/631940 автоматизованою системою аналізу та управління ризиками сформовано форми митного контролю: за кодом 105-контроль правильності визначення митної вартості товарів з коментарем «по наступних товарах можливе заниження митної вартості товару: (1,2,3,4). Здійснити перевірку правильності визначення митної вартості відповідно до Митного кодексу України з урахуванням вимог Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 № 689 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України». Ретельно опрацювати подані документи для оцінки наявності підстав для запиту додаткових документів відповідно до частин 3 та 4 ст. 53 Митного кодексу України, за кодом 106-2 «Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів», з коментарем «По наступних товарах можливе заниження митної вартості 1,2,3,4» Здійснити перевірку правильності визначення митної вартості відповідно до Митного кодексу України з урахуванням вимог наказу Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 № 689 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України». Ретельно опрацювати подані документи для оцінки наявності підстав для запиту додаткових документів відповідно до частин 3 та 4 ст. 53 Митного кодексу України.
Декларанту також повідомлено про можливість за власним бажанням подати додаткові документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару відповідно до лоложень частини 6 статті 53 Кодексу.
Декларантом о 18 год. 27хв. 17.08.2020 надіслано повідомлення про відмову у подачі на вимогу митниці додаткових документів відповідно до частини 3 статті 53 Кодексу.
Декларантом не виконано вимог щодо надання додаткових документів, зазначених у частині 3 статті 53 Кодексу.
Відповідно до пунктів 1 та 2 частини 6 статті 54 Кодексу вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).
Відповідно до частини 3 статті 54 Кодексу за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів прийнято письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 Кодексу.
Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або не пов`язаних з продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за лінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, витрати на страхування цих товарів.
Проте, як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, у документах, наданих позивачем для митного оформлення, відсутня інформація щодо включення до ціни товару зазначених витрат.
Отже, враховуючи ненадання позивачем для митного оформлення товару страхових документів, а також документів, що містять відомості про вартість страхування, колегія суддів погодилась з висновками судів попередніх інстанцій щодо правомірності рішення митниці про коригування митної вартості товарів».
Крім того, щодо практики Вищого адміністративного суду стосовно включення витрат на страхування до ціни товару при поставці на умовах СІF Інкотермс-2010 суд зазначає наступне.
Так, у справі №818/442/14 (ухвала від 27.11.2014) Вищий адміністративний суд вирішив, що поставка на умова СІF дає підстави митному органу вважати, що страхування товару здійснювалось, при ньому декларант має подати під час митного оформлення страхові документи.
В ухвалі від 01.10.2015 у справі №818/1581/14 Вищий адміністративний суд визнав сам факт поставки на умовах СІF достатнім вважати для цілей п. 8 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, що страхування при поставці мало місце.
В ухвалі від 17.09.2015 у справі №826/1617/13-а Вищий адміністративний суд прямо зазначено при розгляді, справи з поставкою на умовах СІF, що документи, надані митному органу при такій поставці, повинні були містити усі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, у тому числі витрати на страхування.
В ухвалі Вищого адміністративного суду від 21.03.2017 у справі №826/9219/14 зазначено, що умовами поставки товару за специфікацією від 12 грудня 2013 року № 404 та інвойсом від 12 грудня 2013 року № 15313019 є СІF. Постачання товару на умовах СІF передбачає зобов`язання продавця забезпечити страхування на користь покупця. Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, позивачем для митного оформлення не надано страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість врахування. Неподання вказаних документів щодо страхування було визнано належною підставою для відмови у визнанні митної вартості, заявленої декларантом.
У справі №810/1792/15 (ухвала Вищого адміністративного суду від 12.04.2016) судом прямо вказано: «... позивачем у визначеному законом порядку не було підтверджено вартість страхування, що є обоє 'язковою умовою при поставці товарів в режимі СІF». При цьому суд звернув увагу на особливість обсягу страхового покриття СІF за статтями Б4 і Б5 цих умов поставки, а саме, що постачальником покривається лише мінімальний обсяг такого страхування, тоді як з обставин вказаної справи вбачалося, що дійсний обсяг страхування був більшим, ніж мінімальний.
В ухвалі від 19.03.2014 у справі №826/4676/13-а Вищий адміністративний суд прямо вказав, що при умовах поставки СІF на момент митного оформлення товарів позивач повинен був надати штному органу страхові документи, що містять відомості щодо вартості страхування, тснак такі документи надані не були».
У справі №818/442/14 (ухвала від 27.11.2014) Вищий адміністративний суд вирішив, що поставка на умовах СІF дає підстави митному органу вважати, що страхування товару здійснювалось, при цьому декларант має подати під час митного оформлення страхові документи. В ухвалі від 01.10.2015 у справі №818/1581/14 Вищий адміністративний суд визнав сам факт поставки на умовах СІF достатнім вважати для цілей п. 8 ч. 2 ст. 53 МК, що страхування при поставці мало місце.
Враховуючи викладене вище, суд зробив висновок, що обставини, покладені в обґрунтування підстав прийняття оскаржуваного рішення є правомірними, вірно встановленими, з огляду на що оскаржувані рішення не підлягають скасуванню.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З урахуванням наведеного, суд вважає, що митним органом оспорювані рішення прийняті без урахування усіх обставин та без дотримання норм чинного законодавства, тому наявні підстави для їх скасування.
Решта доводів сторін висновків суду по суті спору не спростовують.
З огляду на вищевикладене та приписи ч.2 ст.2 КАС України, суд вважає, що відповідач, приймаючи оскаржуване рішення, діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Частиною першою статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в адміністративному позові доводи позивача є такими, що не підлягають задоволенню.
Через відмову у задоволенні позовних вимог, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 241-246, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук