Справа № 400/1727/20
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2021-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 березня 2021 року

м. Київ

справа № 400/1727/20

адміністративне провадження № К/9901/6498/21

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Васильєвої І.А., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.09.2020 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.01.2021 у справі №400/1727/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський тепловозоремонтний завод» до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

УСТАНОВИВ:

26.02.2021 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.09.2020 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.01.2021 у справі №400/1727/20 (згідно з трек-номером поштового відправлення надіслано 23.02.2021).

При вирішенні питання про відповідність касаційної скарги вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом встановлено наступне.

Підставою касаційного оскарження Головним управлінням ДПС у Миколаївській області зазначено пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України. На думку скаржника, суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові застосував пункт 198.1, пункт 198.3 статті 198, пункт 200.1, пункт 200.2 статті 200 Податкового кодексу України та статтю 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 28.05.2020 у справах №826/15364/17, №820/379/16, від 15.06.2020 у справі №1440/2276/18.

Верховний Суд зазначає, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновку судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) обґрунтування, в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

Подібність правовідносин означає, зокрема подібність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи. При цьому, обставини, які формують зміст таких правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, самі по собі не формують подібності правовідносин, важливими факторами є також доводи і аргументи сторін, які складають межі судового розгляду справи.

Верховний Суд зауважує, що в касаційній скарзі скаржником не конкретизовано, у чому полягає неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, не зазначено, які висновки судів в оскаржуваних рішеннях суперечать наведеній скаржником практиці Верховного Суду.

Крім цього, судом апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні врахований висновок Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладений в постанові від 27.03.2018 у справі № 816/809/17, однак скаржником не доведено помилковість його застосування.

Також податковим органом як підставу касаційного оскарження зазначено пункт 4 частини 4 статті 328 та пункт 1 частини 2 статті 353 КАС України. На думку скаржника, подані позивачем документи з урахуванням доводів податкового органу та характеру спірних правовідносин не спростовують висновки податкової перевірки про безтоварність операцій. На підтвердження цих обставин контролюючий орган надавав до суду першої інстанції звіти за формою 1-ДФ та фінансові звіти суб`єкта малого підприємництва за відповідні періоди, однак суди попередніх інстанцій залишили їх поза увагою, не зазначаючи при цьому причин неприйняття таких доказів до уваги.

Верховний Суд зауважує, що пункт 1 частини 2 статті 353 КАС України регламентує прийнятність доводів про недослідження судом зібраних у справі доказів виключно за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу.

Крім того, стаття 353 КАС України передбачає скасування судових рішень з направленням справи для продовження розгляду або на новий розгляд, в той час, як скаржник просить ухвалені у справі рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з ухваленими рішеннями, переоцінки встановлених судами обставин та досліджених ними доказів, що виходить за межі касаційного перегляду, які визначені статтею 341 КАС України, при цьому відповідач не враховує, що суд касаційної інстанції лише перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідачем в касаційній скарзі порушується питання про різне застосування норм податкового і пов`язаного з ним законодавства, що регулюють підстави, умови, порядок, правильність і обґрунтованість обчислення, відображення і сплату сум податкових зобов`язань з податку на додану вартість. Насамперед йдеться про реальність і товарність господарських операцій, на підставі яких формувався податковий кредит, а також про підтвердження/непідтвердження платниками податку реальності господарської операції належними і допустимими доказами.

Суд зазначає, що в основі кожного рішення лежать конкретні фактичні обставини, які залежно від повноти, характеру, об`єктивності, юридичного значення оцінюються як такі, що документально підтверджують (чи не підтверджують) фактичність, товарність господарських операцій, здійснення яких давало (чи не давало) право платнику податку (позивачу) сформувати податковий кредит за такими господарськими операціями.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною 4 статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Пунктом 4 частини 5 статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За наведених обставин касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

Відповідно до вищенаведеного, керуючись статтями 328, 332, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.09.2020 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.01.2021 у справі №400/1727/20 повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

СуддяІ.А. Васильєва