Справа № 400/3482/20
Суддя: Кравець О.О.
Дата ухвалення: 2021-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2021 р.м.ОдесаСправа № 400/3482/20
Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді доповідачаКравця О.О.
судді Зуєвої Л.Є.
судді Коваля М.П.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2020 року по справі № 400/3482/20, прийнятого у порядку письмового провадження у складі судді Гордієнко Т.О.. за адміністративним позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз" до Офісу великих платників податків ДПС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ І РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ:

26 серпня 2020 року Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз" звернулося до суду з позовом до Офісу великих платників податків ДПС, в якому просило суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 12.08.2020 № .

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2020 року адміністративний позов був задоволений.

II. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ , УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ АПЕЛЯНТА ТА ІНШИХ УЧАСНИКІВ АПЕЛЯЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ:

Не погоджуючись з рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2020 року, Офіс великих платників податків ДПС, подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що судом 1-ї інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права та просив його скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги Офіс великих платників податків ДПС, обгрунтовує тим, що з дня набрання законної сили відповідним рішенням суду про скасування рішення контролюючого органу, яким визначені грошові зобов`язання, останнє вважається відкликаним та не створює будь-яких правових наслідків з моменту його прийняття (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 31 серпня 2018 року по справі №803/669/17).

Факт узгодження податкового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18 червня 2018 року по справі № 805/3284/17- а, від 31 серпня 2018 року по справі № 821/381/17.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 02.12.2015 у справі № 21-3920а15, для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов`язання необхідно встановити, що у строк, передбачений пунктом 57.1 статті 57 ПК, платник податків не вчиняв дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету.

Позивач зобов`язаний сплатити податкові зобов`язання визначені в оскаржуваному ППР від 12.08.2020 № прийнятих на підставі Акту перевірки від 05.12.2014 р. № 144/28-08-51-40/05410263 «Про результати планової виїзної перевірки ПАТ по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» () з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати усіх передбачених Податковим кодексом податків і зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2013 р.» та стали узгодженими 21.03.2017 року після прийняття Постанови Вищого адміністративного суду України від 21.03.2017 року № К/800/31327/16 по справі № 814/1909/15.

18.02.2021 року до апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначають, що у зв`язку з тим, що відповідачем допущено порушення п. 5 та 7 розділу 2 Порядку, позивач був позбавлений можливості сплатити податкові зобов`язання визначені в оскаржуваному ППРі, які були визначені в ППРах прийнятих на підставі Акту перевірки від 05.12.2014 р. № 144/28-08-51-40/05410263 «Про результати планової виїзної перевірки ПАТ по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» () з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати усіх передбачених Податковим кодексом податків і зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2013 р.» та стали узгодженими 21.03.2017 року після прийняття Постанови Вищого адміністративного суду України від 21.03.2017 року № К/800/31327/16 по справі № 814/1909/15.

III. ПРОЦЕДУРА АПЕЛЯЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ:

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2021 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст.124 -127 КАС України, представник позивача надав до суду письмову заяву про розгляд справи у порядку письмового провадження, представник відповідача у судове засідання не з`явився про причини неяки суд не повідомив, тому відповідно до ст.311 КАС України апеляційний суд продовжує розгляд справи у письмовому провадженні.

Апеляційний суд, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав:

IV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Судом 1-ої інстанції та апеляційної інстанції було встановлено, що за наслідками акта перевірки від 05.12.2014 № 144/28-08-51-40/05410263 були прийняті податкові повідомлення-рішення від 23.12.2014 № на суму 11 977 180,50 грн. про збільшення грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств, код 11021000, на суму 7 984 , 787,00 гривень та 3 992 393,50 гривень штрафних (фінансових) санкцій), № на суму 6 258 825,00 грн. про збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість, код 14010100, на суму 4 172 550,00 гривень та 2 086 275,00 гривень штрафних (фінансових) санкцій, які позивач оскаржив до суду.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.09.2015 було частково задоволено позов ПАТ Миколаївгаз до Спеціалізованої ДПІ:

визнано неправомірними та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 23.12.2014 року частково в сумі 1 103 133 грн. грошового зобовязання з податку на прибуток та 551566,50 грн. штрафних санкцій.

визнано неправомірними та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 23.12.2014 року частково в сумі 1 056 052 грн. грошового зобовязання з податку на додану вартість та 528026 грн. штрафних санкцій.

стягнуто з Публічного акціонерного товариства по газифікації та газопостачанню «Миколаївгаз» ( вкл.Чигрина,159,м.Миколаїв, ) 7 210,56 грн. судового збору до Державного бюджету України.

В решті позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 02.02.2016 було скасовано постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.09.2015 та позовні вимоги задоволено частково:

Визнано неправомірними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 23.12.2014 року:

- № в частині збільшення суми грошового зобов`язання Публічному акціонерному товариству по газифікації та газопостачанню "Миколаївгаз" з податку на прибуток на загальну суму 6360340,26 грн., у т.ч. 4240226,84 грн. за основним платежем та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 2120113,42 грн.;

- № в частині збільшення суми грошового зобов`язання Публічному акціонерному товариству по газифікації та газопостачанню "Миколаївгаз" з податку на додану вартість у розмірі 656367 грн., у т.ч. 437578 грн. за основним платежем та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 218789 грн.

В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 03.02.2016 р. в постанові від 02.02.2016 р. виправлено арифметичні помилки шляхом викладення резолютивної частини постанови в новій редакцїї: визнано неправомірними та скасовані податкові повідомлення-рішення від 23.12.2014 року: - № в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток на загальну суму 8015039,76 грн., у т,ч. 5343359,84 грн. за основним платежем та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 2671679,92 грн.

- № в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 2240445 грн., у т.ч. 1493630 грн. за основним платежем та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 746815 грн. В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 21.03.2017 по справі № 814/1909/15 постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 02.02.2016 р. та ухвала про виправлення помилки Одеського апеляційного адміністративного суду від 03.02.2016 р. - скасовані.

Постанова Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.09.2015 р. скасована в частині, в якій відмовлено в задоволені позовних вимог та в цій частині прийнята нова постанова, якою позовні вимоги Публічного акціонерного товариства по газифікації та газопостачанню "Миколаївгаз" задоволені частково. Визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення-рішення від 23.12.2014 № донарахованого податку на прибуток на суму 4240272.82 грн. і в частині штрафних санкцій на суму 2120137 грн,, та № донарахованого податку на додану вартість на суму 437626 грн. і штрафних санкцій на суму 218813 грн. В іншій частині відмовлено в задоволені позовних вимог.

Постанова Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.09.2015 р., якою частково задоволено позовні вимоги - залишено без змін.

З урахуванням судових рішень після оскарження податкових повідомлень-рішень від 23.12.2014 року, залишилось нескасованим податкове повідомлення-рішення № , яким було нараховано позивачу податок на додану вартість в сумі в сумі 1972 грн. за основним платежем та 986 грн. за штрафними фінансовими санкціями.

12.08.2020 р. Офіс великих платників податків ДПС прийняв податкове повідомлення-рішення № , яким збільшив позивачу суму грошового зобов`язання по податку на додану вартість в сумі 1972 грн. основного зобов`язання та 986 грн. штрафні (фінансові) санкції, грошове зобов`язання було нараховане за наслідками акта перевірки 05.12.2014.

V. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) ТА ОЦІНКА СУДУ :

Згідно вимог ст.19 Конституції України Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Усі громадяни щорічно подають до податкових інспекцій за місцем проживання декларації про свій майновий стан та доходи за минулий рік у порядку, встановленому законом.

За правилами підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин; далі ПК України) платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

За змістом підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Згідно п. 36.1 -36.5 ст.36 ПК України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. . Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Виконання податкового обов`язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

За визначенням підпункту 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Згідно з п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України (далі ПК України) у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до п.56.18 ПК України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Згідно зі ст.60 ПК України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо: рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов`язання, визначена у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу, або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.

У випадках, визначених підпунктами 60.1.3 і 60.1.5 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня надходження до платника податків податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги, які містять зменшену суму грошового зобов`язання або податкового боргу.

За приписами пункту 5 глави ІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28 грудня 2015 року №1204 (далі - Порядок №1204), якщо за результатами адміністративного або судового оскарження грошове зобов`язання, зменшення (збільшення) суми податкових зобов`язань та/або податкового кредиту та/або зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, штрафна (фінансова) санкція (штраф) та пеня в тому числі за порушення норм іншого законодавства, зазначені у податковому повідомленні-рішенні, зменшуються, то шляхом опрацювання інформації підрозділів правової роботи щодо прийнятих рішень за результатами розгляду скарг в адміністративному та/або судовому порядку складається податкове повідомлення-рішення, яке містить зменшену суму грошового зобов`язання, зменшену суму зменшення (збільшення) податкових зобов`язань та/або податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, штрафної (фінансової) санкції (штрафу) та пені в тому числі за порушення норм іншого законодавства.

Податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним, якщо рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов`язання, сума зменшення (збільшення) податкових зобов`язань та/або податкового кредиту та/або зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, штрафної (фінансової) санкції (штрафу) та пені в тому числі за порушення норм іншого законодавства, що визначені у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу (підпункт 4 пункту 1 глави V Порядку №1204).

Відповідно до п.102.1 ст. 102 ПК України контролюючий орган має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року (надалі - Конвенція) , була ратифікована Законом України N 475/97-ВР від 17.07.97, та відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Згідно ч.1 ст.6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції , кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які, на її думку, є необхідними для здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Отже, вищевказана норма гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і в оцінці дотримання "справедливого балансу" в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за яких майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.

Відповідно до ст.8 Конституції України, ст.6 КАС України та ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року ,суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету "в інтересах суспільства". Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено "справедливий баланс" між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі "Колишній Король Греції та інші проти Греції" (Former King of Greece and Others v. Greece) [ВП], заява № 25701/94, пп. 79 та 82, ЄСПЛ 2000-XII).

Тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду (див. рішення у справі "Скордіно проти Італії"(Scordino v. Italy) (№ 1) [ВП], № 36813/97, пункти 190 та 191, ECHR 2006-V та п.52 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Щокін проти України" (заяви №№ 23759/03 та 37943/06), від 14 жовтня 2010року, яке набуло статусу остаточного 14 січня 2011року ).

Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), п. 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, interalia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (див. там само). З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatismutandis, рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (PincovaandPinc v. TheCzechRepublic), заява № 36548/97, п. 58, ECHR 2002-VIII). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatismutandis, зазначене вище рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (PincovaandPinc v. TheCzechRepublic), п. 58, а також рішення у справі "Ґаші проти Хорватії" (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі "Трґо проти Хорватії" (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року, також Рішення у справі "Рисовський проти України" (Rysovskyy v. Ukraine) від 20 жовтня 2011 року, заява № 29979/04, п.71).

Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення ЄСПЛ у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав для призначення податкових штрафів має саме податкове управління" (див. п. 110 Рішення ЄСПЛ по справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" (заява №36985/97).

Суд не може не помітити вимогу підпункту 4.4.1 пункту 4.4 статті 4Закону України "Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21 грудня 2000 року( норма ідентична нормі , що міститься у п.п. 4.1.4. п.4.1. ст. 4 та п.56.21 ст.56ПК ПК України ), який передбачав, що в разі, коли національне законодавство припускало неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків платників податків національні органи були зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для платника податків( див.п. 57. Рішення ЄСПЛ по справі «Щокін проти України» (Заяви № 23759/03 та № 37943/06) від 14 жовтня 2010 року).

(1) Оцінка доводів учасників справи і висновку суду першої інстанції

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права(ч.1-2 ст.308 КАС України , в редакції Закону на момент вчинення процесуальної дії).

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України (в цьому випадку й далі - у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду і розгляду справи), встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Строки сплати податкового зобов`язання встановлені статтею 57 ПК України, відповідно до пункту 57.3 якої передбачено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

За змістом пункту 56.18 ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до підпункту 60.1.4 пункту 60.1 статті 60 ПК України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.

У такому випадку податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними у день набрання законної сили відповідним рішенням суду (пункт 60.5 статті 60 цього Кодексу).

Таким чином, апеляційний суд вважає, що з дня набрання законної сили відповідним рішенням суду про скасування рішення контролюючого органу, яким визначені грошові зобов`язання, останнє вважається відкликаним в силу положень Порядку №1204 та не створює будь-яких правових наслідків з моменту його прийняття, а контролюючий орган зобов`язаний прийняти нове рішення із урахуванням висновків суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.12.2019 року у справі №805/1740/16-а та від 31 серпня 2018 року по справі № 821/381/17.

Податкові повідомлення-рішення від 23.12.2014 були прийняті на наслідками перевірки, яка відбулась з 22.09.2014 по 21.11.2014, про що складено акт про результати виїзної перевірки за період 01.01.2012 по 31.12.2013 від 05.12.2014.

З урахуванням судових рішень після оскарження податкових повідомлень-рішень від 23.12.20124 року, залишилось нескасованим податкове повідомлення-рішення № , яким було нараховано позивачу податок на додану вартість в сумі в сумі 1972 грн. за основним платежем та 986 грн. за штрафними фінансовими санкціями.

Відповідач протягом 3-х днів з моменту отримання постанови Вищого адміністративного суду від 21.03.2017 по справі № 814/1909/15 повинен був прийняти податкове повідомлення-рішення на зменшену суму.

Спірне податкове повідомлення-рішення відповідач з порушенням строків встановлених ст.102 ПК України прийняв 12.08.2020 за № , яким збільшив суму грошового зобов`язання по податку на додану вартість в сумі 1972 грн. основного зобов`язання та 986 грн. штрафні (фінансові) санкції, грошове зобов`язання було нараховане за наслідками акта перевірки 05.12.2014 та стало узгодженим після прийняття постанови Вищого адміністративного суду України від 21.03.2017.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову , так як , якщо податкове повідомлення-рішення контролюючим органом прийнято після спливу 1095 днів, то платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання.

Податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДПС від 12.08.2020 № становило порушення вимог Конституції України , Податкового кодексу України та ст.1 Протоколу 1 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, податковий орган, який не довів наявність порушення з боку платника податків та не дотримується своїх власних процедур, не повинен мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.

Доводи апеляційної скарги не містять інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) у запереченні на позовну заяву та з урахуванням яких суд першої інстанцій вже надавали оцінку встановленим обставинам справи, не спростовують висновки суду першої інстанції і апеляційним судом відхиляються за необґрунтованістю.

(2) Висновки апеляційного суду:

Судом 1-ої інстанції повно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки, викладених у рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, правильно застосовані та додержані норми матеріального та процесуального права, справу розглянуто повноважним складом суду, суд не приймав рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі, судове рішення прийнятне та підписано суддею, який зазначений у судовому рішенні.

Апеляційний суд доходить до висновку, щодо вылсутносты підстав для задоволення апеляційної скарги , зміни чи скасування рішення суду 1-ої інстанції та відсутності підстави для зміни розподілу судових витрат.

Керуючись ст.8,19,55 Конституції України, ст. 6 та ст. 1 Першого протоколу Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, ст. 3, 6, 7, 242, 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2020 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання та не підлягає оскарженню в касаційному порядку , крім випадків , встановлених ст.328 КАС України.

Повне рішення складене та підписане 19.03.2021 року

Головуючий суддя Кравець О.О.
Судді Коваль М.П. Зуєва Л.Є.