Справа № 540/1392/20
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2021-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

23 березня 2021 р.м.ОдесаСправа № 540/1392/20

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі головуючого судді Вербицької Н.В., суддів: Джабурії О.В., Кравченка К.В., розглянувши можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року по справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство "Злато Таврії» до старшого державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог земельного законодавства України про охорону земель Хохулі Миколи Івановича, за участю третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області про визнання протиправними та скасування приписів та повідомлень,-

В С Т А Н О В И Л А:

23 лютого 2021 року до П`ятого апеляційного адміністративного суду надійшла апеляційна скарга ГУ Держгеокадастру у Херсонській області на зазначене рішення, яким позовну заяву ТОВ «Сільськогосподарське підприємство "Злато Таврії» задоволено частково, разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року апелянту відмовлено в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу залишено без руху з наданням десятиденного строку на усунення визначених судом недоліків.

Зазначено про необхідність подання до суду вмотивованого клопотання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження з доказами послідовного та регулярного вчинення активних дій з метою виконання процесуального обов`язку зі сплати судового збору з моменту звернення з апеляційною скаргою по даній справі.

09 березня 2021 року до суду надійшло клопотання апелянта, в якому ставиться питання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування клопотання апелянт посилається на відсутність належного фінансування, що позбавило його можливості своєчасно сплатити судовий збір, а також надає докази звернення про виділення додаткових коштів.

Судова колегія звертає увагу, що звернення апелянта до суду апеляційної інстанції відбулося через два з половиною місяці з дня закінчення строку на апеляційне оскарження.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з ч. 1 ст. 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Пунктом 6 ч. 5 ст. 44 КАС України визначено, що учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Органи Держгеокадастру є державними органами, що здійснюють адміністрування земельних відносин, тобто, є суб`єктом, що реалізує свою владну компетенцію.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 "Інші поточні платежі", розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору.

Учасники справи, мають право оскаржити судові рішення у встановлений Кодексом строк та у передбаченому процесуальним законом порядку, зокрема виконавши вимогу про надання документу про сплату судового збору. Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість поновлення пропущеного строку лише у разі його пропуску з поважних причин.

Належними доказами поважності підстав пропуску строку на апеляційне оскарження, у зв`язку з відсутністю коштів для сплати судового збору за звернення до суду з апеляційною скаргою, є докази, які б підтверджували сукупність послідовних та регулярних дій апелянта, спрямованих на отримання достатнього для сплати судового збору у справі №540/1392/20 фінансування з Державного бюджету України, які б свідчили, що апелянт дійсно бажає реалізувати своє право на апеляційне оскарження у даній справі у найкоротші строки.

Судова колегія зазначає, що апелянтом не надано достатні докази вчинення активних та послідовних дій спрямованих на забезпечення сплати судового збору з моменту закінчення визначеного ст. 295 КАС України строку на апеляційне оскарження, тобто з 27.11.2020.

Судова колегія враховує, що після прийняття Закону про Державний бюджет України на поточний бюджетний період до затвердження в установлений законодавством термін бюджетного розпису на поточний рік в обов`язковому порядку складається тимчасовий розпис бюджету на відповідний період. Бюджетні установи складають на цей період тимчасові індивідуальні кошториси (з довідками про зміни до них у разі їх внесення).

У пункті 45 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 №228, зазначено, що під час складання на наступний рік розписів відповідних бюджетів, кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету та планів спеціального фонду, планів використання бюджетних коштів (крім планів використання бюджетних коштів одержувачів) і помісячних планів використання бюджетних коштів враховуються обсяги здійснених видатків і наданих кредитів з бюджету згідно з тимчасовими розписами відповідних бюджетів та тимчасовими кошторисами, тимчасовими планами використання бюджетних коштів і тимчасовими помісячними планами використання бюджетних коштів.

З урахуванням наведеного та беручи до уваги, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, суд вважає, що обставини, пов`язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору тощо не можуть бути підставою для реалізації суб`єктом владних повноважень права на апеляційне/касаційне оскарження у будь-який необмежений час після закінчення такого строку та, відповідно, підставою для поновлення зазначеного строку.

У справі «Рисовський проти України» Європейський Суд з прав людини «... підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок … і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси…».

Тобто, виходячи з принципу «належного урядування», державні органи загалом зобов`язати діяти вчасно та в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно.

У ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку апріорі не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору чи тимчасова відсутність таких коштів. Це пов`язано з тим, що держава має дотримуватись принципу «належного урядування» та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею ж.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду по справі №810/2549/18 від 25.02.2020 року.

Судова колегія вважає, що відсутність у суб`єкта владних повноважень коштів для своєчасної сплати судового збору є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Відповідач, який діє від імені держави, як суб`єкт владних повноважень, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від фінансових складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо сплати судового збору.

Посилання апелянта на позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду викладену в постанові від 15.05.2020 по справі №820/1212/17 судова колегія не враховує, оскільки вона свідчить, що виключність випадків поновлення суб`єкту владних повноважень строку на апеляційне оскарження через фінансову неспроможність сплатити судовий збір може бути обумовлена, зокрема розміром судового збору, який згідно із законом підлягає сплаті за подання апеляційної скарги, оскільки це може впливати на тривалість процедури сплати судового збору державним казначейством.

В даному випадку розмір судового збору складає 6306,00 грн, що не є значною сумою в розумінні правовідносин, що розглядалися в рамках справи №820/1212/17.

Також слід зазначити, що листи ГУ ДКС у Херсонській області про надходження документів щодо безспірного стягнення сум судового збору є неналежними доказами неможливості сплатити судовий збір.

ГУ Держгеокадастру у Херсонській області не надано докази, що воно зверталося з відповідними доповідними записками щодо виділення коштів для сплати судового збору саме по даній справі №540/1392/20.

Крім того, апелянт не був обмежений у можливості своєчасно звернутися до суду з відповідною апеляційною скаргою та одночасним поданням клопотання щодо надання додаткового строку для сплати судового збору, що в цілому свідчило б про його належні дії спрямовані на реалізацію права на оскарження рішення суду першої інстанції.

Судова колегія також враховує, що станом на дату винесення даної ухвали судовий збір не сплачено.

За таких умов ГУ Держгеокадастру у Херсонській області не надано належних та достатніх доказів на спростування доводів викладених в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху, а отже недоліки, встановлені ухвалою від 24.02.2021 року, не усунуто.

Відповідно п.4 ч.1 ст.299 КАС України, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ст. 295, 299, 321 КАС України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Відмовити Головному управлінню Держгеокадастру у Херсонській області в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року.

Відмовити Головному управлінню Держгеокадастру у Херсонській області у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року по справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство "Злато Таврії» до старшого державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог земельного законодавства України про охорону земель Хохулі Миколи Івановича, за участю третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області про визнання протиправними та скасування приписів та повідомлень.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з моменту її складення.

Ухвала підписана колегією суддів 23 березня 2021 року.

Суддя-доповідач Вербицька Н. В.
Судді Джабурія О.В. Кравченко К.В.