Справа № 300/1105/21
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2021-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову у відкритті провадження
"24" березня 2021 р. справа № 300/1105/21
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Григорук О.Б., перевіривши матеріали позову ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг Білгород-Дністровської міської ради Карпеєвої Галини Валеріївни про скасування реєстрації права власності, рішення та зобов`язання до вчинення дій, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг Білгород-Дністровської міської ради Карпеєвої Галини Валеріївни про:
скасування реєстраційної дії щодо реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна - садовий будинок, який знаходиться за адресою: м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, садівниче товариство "Авангард" (район "Лиманський") будинок 1616-б, проведену 27.03.2019 державним реєстратором Макаріним Андрієм Констянтиновичем - КП "Будинок Юстиції", Одеська області, номер запису про право власності 30903618;
скасування рішення №54436903 від 06.10.2020 про відмову позивачу в державній реєстрації прав та їх обтяжень права власності на об`єкт нерухомого майна - садовий будинок, який знаходиться за адресою: м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, садівниче товариство "Авангард" (район "Лиманський"), будинок 1616-б;
зобов`язання зареєструвати за позивачем право власності на об`єкт нерухомого майна - садовий будинок, який знаходиться за адресою: м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, садівниче товариство "Авангард" (район "Лиманський"), будинок 1616-б.
Приписами пункту 4 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.
Положенням частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
При визначенні судової юрисдикції щодо вирішення справи суд виходить з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб`єктного складу сторін, предмета спірних правовідносин.
За визначенням, наведеним в пункті 1 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. В свою чергу, публічно-правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи (пункт 2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України); суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).
Адміністративна юрисдикція визначається Кодексом адміністративного судочинства України за допомогою трьох критеріїв, а саме: предметної (родової), інстанційної (функціональної) та територіальної (просторової) (підсудності).
Предметна юрисдикція визначена параграфом 1 Глави 2 Розділу І Загальні положення Кодексу адміністративного судочинства України. Так, згідно пункту 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Як слідує зі змісту позовної заяви позивач просить: скасувати реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна - садовий будинок, який знаходиться за адресою: м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, садівниче товариство "Авангард" (район "Лиманський") будинок 1616-б, проведену 27.03.2019 державним реєстратором Макаріним Андрієм Констянтиновичем - КП "Будинок Юстиції", Одеська області, номер запису про право власності 30903618, скасувати рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень №54436903 від 06.10.2020, щодо реєстрації права власності на вказаний об`єкт нерухомого майна за позивачем та зобов`язати провести реєстрацію права власності на даний об`єкт нерухомого майна за позивачем.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вказаний садовий будинок АДРЕСА_1 , відповідно до Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №46179227 від 27.03.2019 зареєстрований за - ОСОБА_3 .
06.10.2020 Державним реєстратором Центру надання адміністративних послуг Білгород-Дністровської міської ради Карпеєвою Галиною Валеріївною прийнято оскаржуване рішення №54436903 про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень щодо реєстрації за позивачем права власності на садовий будинок, що розташований за адресою: м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, садівниче товариство "Авангард" (район "Лиманський") будинок 1616-б, з обґрунтувань того, що, зокрема, садовий будинок за вказаною адресою зареєстровано за іншою особою.
Таким чином, предметом спору у даній справі є захист права власності, а доведення позивачем неправомірності дій та рішень відповідачів є спором про доведення права позивача на таке майно.
Зважаючи на те, що позивач у позовній заяві заявляє своє право на майно, то фактично існує спір про право на це майно.
Спірні правовідносини виникли у зв`язку із відмовою відповідача у проведенні державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомості за позивачем, проте, даний спір не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідач, вчиняючи оспорювану реєстраційну дію, не мав публічно-правових відносин саме з позивачем.
Прийняте відповідачем оскаржуване рішення про державну реєстрацію стосувалось реєстрації прав іншої особи, а не позивача.
Спір про скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна та зобов`язання внести запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, має розглядатися як спір, що пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на об`єкт нерухомого майна іншою особою.
Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено запис про право власності на об`єкт нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь державного реєстратора як співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушенні прав) у спорі не змінює його цивільно-правового характеру.
В той же час, оскільки позивач не була заявником стосовно оскаржуваної реєстраційної дії, тобто остання була вчинена за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства та чи заявляються, окрім вимог про скасування оспорюваного запису в реєстрі, також вимоги про визнання недійсними правочинів, на підставі яких здійснено оспорюваний запис.
Отже, оскарження рішення/запису про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна пов`язане із захистом позивачем свого цивільного права у спорі щодо об`єкта нерухомого майна з особою, яка не заперечує законності дій державного реєстратора з реєстрації за нею права власності на об`єкт нерухомого майна.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в даній справі не є публічно-правовими, оскільки предметом такого спору є захист права власності, права володіння, користування та розпорядження нерухомим майном, тобто, має місце спір приватно-правового характеру, що в свою чергу виключає можливість його розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Вищенаведене узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 23.01.2019 року у справі №817/108/16.
Приписами частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
За таких обставин, слід відмовити у відкритті провадження в даній адміністративній справі.
На підставі наведеного, керуючись статтями 170, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -
У Х В А Л И В:
Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі №300/1105/21 за позовом ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг Білгород-Дністровської міської ради Карпеєвої Галини Валеріївни про скасування реєстрації права власності, рішення та зобов`язання до вчинення дій.
Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.
Копію цієї ухвали разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати особі, яка подала позовну заяву.
Ухвала може бути оскарженою в апеляційному порядку. Відповідно до статей 295, 297, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Івано-Франківський окружний адміністративний суд або безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Григорук О.Б.