Справа № 670/70/21
Суддя: Волкова О. М.
Дата ухвалення: 2021-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Віньковецький районний суд Хмельницької області
Справа № 670/70/21
Провадження № 2-а/670/5/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 року смт. Віньківці

Віньковецький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Волкової О.М.

з участю секретаря Сікорської В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Віньківці в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до УПП у Вінницькій області, інспектора лейтенанта поліції Чорногуза Андрія Івановича, про скасування постанови ЕАН 3520183 від 05.12.2020 року про накладення адміністративного стягнення в сфері безпеки дорожнього руху,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до УПП у Вінницькій області, інспектора лейтенанта поліції Чорногуза Андрія Івановича, про скасування постанови ЕАН 3520183 від 05.12.2020 року про накладення адміністративного стягнення в сфері безпеки дорожнього руху, у якому просив визнати дії лейтенанта поліції Чорногуза Андрія Івановича протиправними та скасувати постанову ЕАН 3520183 від 05.12.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що 05.12.2020 року поліцейський УПП у Вінницькій області лейтенант поліції Чорногуз А.І. виніс відносно нього постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН 3520183, якою визнав винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень за порушення вимог п. 15.9.е ПДР України. Однак вказана постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

Так, позивач зазначає, що 05.12.2020 року приблизно о 15.10 год. він здійснив зупинку свого транспортного засобу на посадковому майданчику в м. Вінниця на вул. Барське шосе, 145 в районі автовокзалу № 2 м. Вінниці з метою висадки пасажирів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Його транспортний засіб був зупинений безпечно та не створював іншим учасникам дорожнього руху перешкод. Наголошує, що у відповідності до п. 5.1. ПДР він здійснив зупинку транспортного засобу для висадки (посадки) пасажирів на посадковому майданчику та цим не порушив вимоги п. 15.9.е ПДР України, так як не зупинив транспортний засіб ближче 30 метрів від посадкового майданчика як вказується в ПДР України.

Ухвалою судді від 19.02.2021 року поновлено позивачу ОСОБА_1 строк звернення до суду з вказаним позовом, відкрито спрощене провадження у справі.

У судове засідання 17.03.2021 року сторони не з`явились, у зв`язку з чим фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом не здійснювалося на підставі ст. 229 КАС України.

Позивач ОСОБА_1 надіслав до суду письмову заяву, в якій підтримав заявлені вимоги та просив розгляд справи проводити за його відсутності.

Відповідач - інспектор роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Чорногуз Андрій Іванович у судове засідання не прибув. Представник за довіреністю, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Ковальчук Д.О. надіслав відзив на адміністративний позов, в якому просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

У відзиві зазначив, що позивач ОСОБА_1 у позові підтвердив,що зупинився на посадковому майданчику для висадки пасажирів та навіть пішов по своїм справам, вважаючи, що відповідно до п. 5.1. ПДР України йому дозволяється здійснювати посадку (висадку) пасажирам після зупинки транспортного засобу лише з посадкового майданчика. Але у п. 5.1. ПДР України зазначені звичайні посадкові майданчики, а у пункті 15.9.е зазначені посадкові майданчики для маршрутних транспортних засобів,що підтверджується наявним дорожнім знаком 5.41.1, що забороняє здійснювати зупинку на даному посадковому майданчику для МТЗ. Відповідно до відео з бодікамери поліцейського чітко відображено, як автомобіль позивача заважає руху маршрутним тран6спортним засобам, а також для того, щоб припаркуватися в тому місці,де знаходиться транспортний засіб позивача, потрібно порушити вимоги дорожньої розмітки 1.1 «вузька суцільна лінія».

Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить такого.

Судом встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 3520183 від 05.12.2020 року, УПП у Вінницькій області інспектором поліції 1 батальйону 3 роти Чорногузом Андрієм Івановичем на позивача ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 255 гривень за порушення вимог ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме: 05.12.2020 року о 15.17 год. у м. Вінниця по вул. Барське шосе 145 км водій ОСОБА_1 здійснив зупинку транспортного засобу NISSAN X-TRAIL НОМЕР_1 на посадковому майданчику для зупинки маршрутних транспортних засобів, чим порушив п. 15.9.е ПДР України - порушення зупинок ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України від 30.06.1993 № 3353-XII «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, в тому числі про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і четверта статті 122 КУпАП).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

При цьому, уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Крім того, Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, п. 4 якої визначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Також визначено, що постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченою частиною першою статті 122 КУпАП на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 15.9 «е» Правил дорожнього руху передбачено, що зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

За положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, згідно з ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Достатньою та необхідною правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення ПДР є наявність в її діях (бездіяльності) відповідного складу правопорушення, що повинно підтверджуватися належними і допустимими доказами.

У підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення відповідачем до відзиву долучено відеозапис події від 05.12.2020 року, копію письмового пояснення ОСОБА_4 про перешкоду транспортного засобу ОСОБА_1 руху та роботі маршрутних транспортних засобів.

Із вказаного відеозапису, який був досліджений судом, чітко видно, що ОСОБА_1 здійснив зупинку автомобіля NISSAN X-TRAIL, д.н.з. НОМЕР_1 , на посадковому майданчику для зупинки маршрутних транспортних засобів, що на деякий час створило перешкоду для їх руху.

Отже, у судовому засіданні встановлено і сторонами не оспорюється факт того, що позивач ОСОБА_1 05.12.2020 року о 15.10 год. здійснив зупинку свого транспортного засобу Nissan X-TRAIL, д.н.з. НОМЕР_1 , на посадковому майданчику для зупинки маршрутних транспортних засобів в м. Вінниця на вул. Барське шосе, 145.

Об`єктивною стороною правопорушення, яке інкримінується позивачу в оскаржуваній постанові від 05.12.2020 року є порушення вимог зупинки (ч. 1 ст. 122 КУпАП) - ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків (п. 15.9.(е) ПДР України), а саме здійснення зупинки транспортного засобу на посадковому майданчику для зупинки маршрутних транспортних засобів.

Згідно з п. 3.4 Галузевих будівельних норм (ГБН) В.2.3-0:2018 «Автомобільні дороги. Зупинки маршрутного транспорту» прийнятих Наказом Укравтодору від 24.12.2010 року № 499, посадковий майданчик - це майданчик з твердим покриттям призначений для очікування, посадки та висадки пасажирів маршрутного транспорту.

Відповідно до п.1.10 ПДР України маршрутні транспортні засоби (транспортні засоби загального користування) - автобуси, мікроавтобуси, тролейбуси, трамваї і таксі, що рухаються за встановленими маршрутами та мають визначені місця на дорозі для посадки (висадки) пасажирів.

Отже, враховуючи вищевикладене, зона ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків, а так само самий посадковий майданчик є місцем визначеним для зупинки лише маршрутних транспортних засобів (транспортних засобів загального користування). А оскільки транспортний засіб позивача не відноситься до категорії маршрутних транспортних засобів, тому вказане підтверджує факт порушення ним вимог п.п. «е» п. 15.9 ПДР України, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Встановивши зазначені обставини справи, дослідивши аргументи позивача та відповідача, суд доходить до висновку про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, що підтверджується належними та допустимими доказами про правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 КАС України у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач є інвалідом другої групи, і від сплати судового збору звільнений, судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. 251, ст. 280, ст. 293 КУпАП, ст. 8, ст. 9, ст. 77, ст. 139, ст. 242, ст. 244, ст. 246, ст. 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до УПП у Вінницькій області, інспектора лейтенанта поліції Чорногуза Андрія Івановича, про скасування постанови ЕАН 3520183 від 05.12.2020 року про накладення адміністративного стягнення в сфері безпеки дорожнього руху, відмовити.

Судові витрати у справі компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 19.03.2021 року.

Суддя О.М. Волкова