Справа № 140/13155/20
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2021-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 рокуЛьвівСправа № 140/13155/20 пров. № А/857/907/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Качмара В.Я., Мікули О.І.

з участю секретаря судового засідання Пильо І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Волинська фондова компанія» до Волинської митниці Держмитслужби про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії за апеляційною скаргою Волинської митниці Держмитслужби на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2020 року (суддя першої інстанції Ксензюк А.Я., м. Луцьк),

В С Т А Н О В И В :

Приватне акціонерне товариство «Волинська фондова компанія» звернулося до суду з позовом до Волинської митниці Держмитслужби про визнання протиправними дій щодо відмови в поверненні надмірно сплачених коштів ввізного мита та податку на додану вартість у сумі 220087,92 грн за митними деклараціями від 06 серпня 2018 року №UA205090/2018/062547, від 23 серпня 2018 року №UA205090/2018/068260, №UA205090/2018/068271, №UA205090/2018/068254, №UA205090/2018/068253, від 11 вересня 2018 року №UA205090/2018/074047; зобов`язання підготувати висновок про повернення надмірно сплачених коштів ввізного мита та податку на додану вартість за вказаними митними деклараціями та передати відповідний висновок до відповідного органу Державної казначейської служби України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27 травня 2020 року ПрАТ «Волинська фондова компанія» було подано на Волинську митницю Держмитслужби заяву про повернення надмірно сплачених коштів ввізного мита та податку на додану вартість (далі - ПДВ) згідно митних декларацій №UA205090/2018/062547 від 06 серпня 2018 року, №UА205090/2018/068260 від 23 серпня 2018 року, №UА205090/2018/068271 від 23 серпня 2018 року, №UА205090/2018/068254 від 23 серпня 2018 року, №UА205090/2018/068253 від 23 серпня 2018 року та №UА205090/2018/074047 від 11 вересня 2018 року. Проте, отримано відповідь Волинської митниці Держмитслужби вих. №5254-7.3-15 від 10 червня 2020 року про відмову. Позивач вважає, що чинним законодавством чітко визначено механізм повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу чи помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, з яких видно, що обов`язковою умовою для здійснення повернення надмірно сплачених сум митних та інших платежів є наявність факту надмірної сплати коштів, подання платником податків заяви у довільній формі про таке повернення до митного органу не пізніше 1095-го дня від виникнення надміру сплаченої суми із зазначенням напрямку перерахування коштів. Позивач зазначає, що на виконання вищезазначених приписів законодавства, ПрАТ «Волинська фондова компанія» виконані всі вимоги з метою повернення надміру сплачених до бюджету платежів, проте, відповідачем не вжито жодних дій щодо їх повернення, що свідчить про їх протиправність.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2020 року позовні вимоги було задоволено. Визнано протиправними дії Волинської митниці Держмитслужби щодо відмови в поверненні приватному акціонерному товариству «Волинська фондова компанія» надмірно сплачених митних платежів ввізного мита та податку на додану вартість за митними деклараціями від 06 серпня 2018 року №UA205090/2018/062547, від 23 серпня 2018 року №UA205090/2018/068260, №UA205090/2018/068271, №UA205090/2018/068254, №UA205090/2018/068253, від 11 вересня 2018 року №UA205090/2018/074047 в сумі 220 087 гривень 92 копійки. Зобов`язано Волинську митницю Держмитслужби підготувати та подати висновок про повернення приватному акціонерному товариству «Волинська фондова компанія» надмірно сплачених митних платежів ввізного мита та податку на додану вартість за митними деклараціями від 06 серпня 2018 року №UA205090/2018/062547, від 23 серпня 2018 року №UA205090/2018/068260, №UA205090/2018/068271, №UA205090/2018/068254, №UA205090/2018/068253, від 11 вересня 2018 року №UA205090/2018/074047 до відповідного органу Державної казначейської служби України. Стягнуто на користь Приватного акціонерного товариства «Волинська фондова компанія» за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці Держмитслужби 2 102 гривні понесених витрат по сплаті судового збору та 5 000 гривень понесених витрат на оплату правничої допомоги.

Із таким судовим рішенням не погодився відповідач та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення та прийняти нове про відмову в позові. Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, зазначає, що під час здійснення митного оформлення товарів по митних деклараціях №UA205090/2018/062547 від 06 серпня 2018 року, №UА205090/2018/068260 від 23 серпня 2018 року, №UА205090/2018/068271 від 23 серпня 2018 року, №UА205090/2018/068254 від 23 серпня 2018 року, №UА205090/2018/068253 від 23 серпня 2018 року та №UА205090/2018/074047 від 11 вересня 2018 року, у чіткій відповідності до вимог Наказу №650, інспекторами було проведено перевірку опису товарів, вказаних в графі 31 митних декларацій, вимогам статті 257 Митного кодексу України, відомостей про товари та коди згідно УКТ ЗЕД, заявлені декларантами в графі 33 митних декларацій з вимогами Закону України «Про митний тариф України», наявними поясненнями в УКТ ЗЕД та відомостями, що містяться в базі даних «Класифікаційні рішення» програми «Інспектор 2006» ЄАІС. За результатами проведеної перевірки та зважаючи на встановлені підрозділом митного оформлення характеристик товарів відповідно до вказаних митних декларацій, проведено митне оформлення товарів та випущено їх у вільний обіг. Декларант самостійно правильно визначив класифікаційний код товарів згідно УКТ ЗЕД за товарною позицією 8716 20 00 00. Жодних класифікаційних рішень по визначенню кодів товарів по митних деклараціях №UA205090/2018/062547, №UА205090/2018/068260, №UА205090/2018/068271, №UА205090/2018/068254, №UА205090/2018/068253 та №UА205090/2018/074047 митним органом не приймались. Графи 33 по МД №UA205090/2018/062547, №UА205090/2018/068260, №UА205090/2018/068271, №UА205090/2018/068254, №UА205090/2018/068253 та №UА205090/2018/074047 були заповнені саме декларантом ПрАТ «Волинська фондова компанія», що свідчить про те, що декларантом самостійно визначено код товарів пред`явлених до митного оформлення 8716 20 00 00. Відповідно до частини першої статті 261 Митного кодексу України у разі подання відповідно до статей 259 і 260 цього Кодексу попередньої, тимчасової спрощеної або періодичної митної декларації декларант або уповноважена ним особа повинні протягом строків, визначених відповідно до цього Кодексу, подати митному органу додаткову декларацію, яка містить точні відомості про товари, задекларовані за попередньою, тимчасовою або періодичною митною декларацією, що подавалися б у разі декларування цих товарів за митною декларацією, заповненою у звичайному порядку. Однак деларації були подані у звичайному режимі. З огляду на вищевикладене та зважаючи на самостійне визначення декларантом коду товару, відсутність прийнятих по товарах класифікаційних рішень, апелянт вважає, що відсутні підстави для прийняття висновку про повернення надмірно сплачених митних платежів по №UA205090/2018/062547, №UА205090/2018/068260, №UА205090/2018/068271, №UА205090/2018/068254, №UА205090/2018/068253 та №UА205090/2018/074047.

Позивач заперечив щодо задоволення апеляційної скарги. Вважає оскаржуване судове рішення законним і обгрунтованим. У судовому засіданні представник позивача наголосила, що митні декларації були заповнені декларантом ПрАТ «Волинська фондова компанія», оскільки митне оформлення товару здійснювалося ідентично до того, щодо якого приймалося рішення про визначення коду товару №КТ-UА-2017 або №КТ-UА-2017. Митниця завжди в таких випадках повертала кошти, що були зайво сплачені внаслідок оформлення декларацій за даними попередніх рішень контролюючого органу. Тому були правомірні очікування повернути кошти і в даному випадку. Однак, відповідач змінив позицію без належних правових підстав, що призвело до порушення прав та законних інтересів підприємства.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.

Суд першої інстанції встановив те, що ПрАТ «Волинська фондова компанія» згідно укладеного із Компанією «AGROMET PILMET Sp.z.o.o» (Польща) контракту №48 від 05.06.2017року придбало розкидачі марки Tytan 20 та саморозвантажні причіпи-розкидачі органічних добрив універсальні Tytan 30.

На виконання умов вказаного контракту позивачу було поставлено товар - розкидачі марки Tytan 20 згідно з інвойсом №4155/18/08 від 02.08.2018 серійні номера та та саморозвантажні причіпи-розкидачі органічних добрив універсальні Tytan 30 згідно з інвойсом від 20.08.2018 №4326/18/08 та №4327/18/08, від 21.08.2018 №4361/18/08 та №4362/18/08, від 06.09.2018 №4642/18/08 серійні номери , , , та .

Під час розмитнення розкидачів Tytan 20 із серійними номерами та декларантом ПрАТ «Волинська фондова компанія» для митного контролю та митного оформлення товарів, що імпортуються на митну територію України була подана була подана тимчасова МД №UA205090/2018/062547 від 06.08.2018 із зазначенням коду товару згідно УКТ ЗЕД 8716 20 00 00. На дату розмитнення (06.08.2018) розкидачів Tytan 20 було чинне рішення про визначення коду товару №КТ-UA-2017 від 02.10.2017, яким визначено код товару на розкидач Tytan 20 в товарній групі 8716 20 00 00 згідно з УКТ ЗЕД.

19.09.2018 митним брокером подана додаткова митна декларація №UA205090/2018/076879, в якій на підставі даного рішення про визначення коду товару було зазначено код товару згідно з УКТ ЗЕД 8716 20 00 00 та в графі 44 було здійснено посилання на рішення Волинської митниці ДФС про визначення коду товару від 02.10.2017 №КТ-UA- 2017.

Під час розмитнення розкидачів Tytan 30 із серійними (заводськими) номерами , , , та декларантом ПрАТ «Волинська фондова компанія» для митного контролю та митного оформлення товарів, що імпортуються на митну територію України, були подані 23.08.2018 МД №UA205090/2018/068260, №UA205090/2018/068271, №UA205090/2018/068254, №UA205090/2018/068253 та 11.09.2018 МД №UA205090/2018/074047 із зазначенням коду товару згідно УКТ ЗЕД 8716 20 00 00 та в графах 44 яких було здійснено посилання на рішення Волинської митниці ДФС про визначення коду товару №КТ-UA-2017 від 27.09.2017.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2019 року по справі №803/1525/17 за позовом ПрАТ «Волинська фондова компанія» до Волинської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень про визначення коду товару, визнані протиправними та скасовані рішення Волинської митниці ДФС про визначення коду товару від 02 жовтня 2017 року №КТ--2017 та від 27 вересня 2017 року №КТ--2017. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року рішення Волинського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2019 року залишено без змін. Постанова набрала законної сили 12 лютого 2020 року. Ухвалою Верховного Суду від 31 березня 2020 року відмовлено у відкритті касаційного провадження. Судами було встановлено, що при здійсненні митного оформлення вищевказаних розкидачів Tytan 20 та Tytan ЗО їх необхідно класифікувати за кодом УКТ ЗЕД 8432 40 90 00.

ПрАТ «Волинська фондова компанія» 27 травня 2020 року звернулося до Волинської митниці Держмитслужби з заявою №247 про повернення надмірно сплачених коштів ввізного мита та ПДВ по митних деклараціях №UA205090/2018/062547 від 06 серпня 2018 року, №UA05090/2018/068260 від 23 серпня 2018 року, №UA205090/2018/068271 від 23 серпня 2018 року, №UA05090/2018/068254 від 23 серпня 2018 року, №UA205090/2018/068253 від 23 серпня 2018 року та №UA205090/2018/074047 від 11 вересня 2018 року.

10 червня 2020 року Волинська митниця Держмитслужби листом за вих. №5254-7.3-15 повідомила, що відсутні підстави для повернення надмірно сплачених митних платежів за митними деклараціями №UA205090/2018/062547 від 06 серпня 2018 року, №UA05090/2018/068260 від 23 серпня 2018 року, №UA205090/2018/068271 від 23 серпня 2018 року, №UA05090/2018/068254 від 23 серпня 2018 року, №UA205090/2018/068253 від 23 серпня 2018 року та №UA205090/2018/074047 від 11 вересня 2018 року у зв`язку з тим, що рішення про визначення коду товару не приймалися, а скасування рішення митниці про визначення коду певного товару, задекларованого раніше за певною митною декларацією, не є підставою для виникнення в декларанта права на повернення обчислених з урахуванням такого рішення надмірно сплачених митних платежів за іншими митними деклараціями, за якими ввезено ідентичні товари.

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність такого рішення відповідача з наступних підстав.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 301 Митного кодексу України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України. У разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів митний орган не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов`язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів. Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Якщо надмірна сплата сум митних платежів сталася внаслідок помилки з боку посадових осіб митного органу, повернення надміру сплачених сум митних платежів здійснюється у першочерговому порядку.

Згідно з частиною п`ятою статті 301 Митного кодексу України повернення сум відповідних митних платежів здійснюється також у разі, якщо: 1) законом передбачено повернення сум сплаченого мита при поміщенні товарів у митний режим реімпорту або у митний режим реекспорту відповідно до розділу V цього Кодексу, а також в інших випадках, визначених цим Кодексом; 2) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, здійснюється зміна раніше заявленого митного режиму, якщо суми митних платежів, належних до сплати при поміщенні товарів у новий митний режим, є меншими, ніж суми митних платежів, сплачених при поміщенні їх у попередній митний режим; 3) відновлюється режим найбільшого сприяння, вільної торгівлі; 4) митну декларацію змінено або визнано недійсною; 5) у товарах, що ввозяться на митну територію України або вивозяться за її межі, виявлено дефекти або вони якимось іншим чином не відповідають погодженим специфікаціям, за умови, що ці товари не ремонтувалися і не використовувалися відповідно на території України та за її межами (крім операцій, необхідних для виявлення дефектів або невідповідності) і повертаються протягом строку, визначеного підпунктом «а» пункту 3 частини другої статті 78 цього Кодексу; 6) платником податків подано митному органу документи, які підтверджують наявність у нього на день подання митному органу митної декларації для митного оформлення права на звільнення від сплати митних платежів.

Згідно з пунктом 43.1 статті 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Згідно з пунктами 43.3, 43.4 статті 43 Податкового кодексу України обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання та пені є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які повертаються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік за результатами проведення перерахунку його загального річного оподатковуваного доходу) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми та/або пені. Платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку.

Відповідно до пункту 43.5 статті 43 Податкового кодексу України контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення належних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Пунктом 43.6 статті 43 Податкового кодексу України визначено, що повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані.

Порядок повернення авансових платежів (передоплати) і помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 18 липня 2017 року №643 (далі - Порядок №643) та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 09 серпня 2017 року за № 976/30844, визначає процедури під час повернення суб`єктам господарювання та/або фізичним особам (далі - платники податків) коштів авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів, контроль за справлянням яких здійснюють Держмитслужба та митниці Держмитслужби, та пені, у тому числі у випадках, зазначених у частинах дев`ятій, десятій статті 55, частині шостій статті 244, частині п`ятій статті 299, частинах третій, п`ятій статті 301 Митного кодексу України, статті 43 Податкового кодексу України, частині першій статті 9 глави V Додатка A до Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік), частині третій статті 11 глави II Митної конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП 1975 року.

Згідно з пунктом 1 Розділу 3 Порядку №643 повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплаченої суми митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків протягом 1095 днів від дня її виникнення.

Відповідно до п. 3 Розділу 2 Порядку №643 після реєстрації заява платника податку про повернення залишків коштів авансових платежів (передоплати) передається на опрацювання до відповідного структурного підрозділу Держмитслужби або митниці Держмитслужби для підготовки висновку (далі - Підрозділ).

Пунктами 5-7 Розділу 3 Порядку №643 визначено, що підрозділ перевіряє факт перерахування суми коштів з відповідного рахунку до державного бюджету та відсутність у нього податкового боргу за допомогою засобів АСМО.

Якщо за результатами розгляду заяви митницею Держмитслужби встановлено наявність підстав для повернення коштів, працівник Підрозділу формує електронний висновок про повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені (далі - електронний висновок) за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку, який подається керівнику (заступнику керівника) митниці Держмитслужби для прийняття рішення щодо повернення відповідної суми коштів.

Сформовані електронні висновки з накладеними кваліфікованими електронними підписами та кваліфікованими електронними печатками митниці Держмитслужби у строк не пізніше 17:00 шостого робочого дня до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви до митниці Держмитслужби в автоматичному режимі надсилають до Казначейства для виконання.

Аналогічні за змістом приписи наведено у Порядку інформаційної взаємодії Державної фіскальної служби України, її територіальних органів, Державної казначейської служби України, її територіальних органів, місцевих фінансових органів у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені, затверджено Наказом фінансів України від 11 лютого 2019 року №60, зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 08 квітня 2019 року за №370/33341.

Отже, обов`язковою умовою для здійснення повернення сум надмірно, або помилково сплаченого грошового зобов`язання є встановлення митницею факту помилкової, або надмірно сплаченої суми грошового зобов`язання, яка повертається органом, що здійснює казначейське обслуговування коштів за висновком митного органу за результатами розгляду заяви платника податків.

Відповідно до частини першої статті 69 Митного кодексу України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТЗЕД.

За змістом частини восьмої статті 257 Митного кодексу України митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться відомості про товари, зокрема код товару згідно з УКТЗЕД, а також відомості про нарахування митних та інших платежів, зокрема ставки та суми митних платежів.

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Отже, декларант, здійснивши класифікацію товарів, самостійно визначає та заявляє шляхом подачі митної декларації відповідні ставку та суму митних платежів, які підлягають сплаті до Державного бюджету України.

У свою чергу, митний орган, відповідно до статті 69 Митного кодексу України, здійснює контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД та у разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушених правил класифікації товарів має право самостійно класифікувати такі товари.

Системний аналіз наведених норм митного законодавства свідчить про те, що якщо митний орган за результатами митного оформлення товару за певною митною декларацією самостійно не приймав рішення про визначення коду товару і погодився з класифікацією товару, здійсненою декларантом, та, відповідно, самостійно визначеною декларантом сумою митних платежів, то підстави вважати таку суму митних платежів надмірно сплаченою та наявне в імпортера право на їх повернення відсутні.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.09.2018 у справі №804/767/18, від 04.09.2018 у справі № 826/2646/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як видно з матеріалів справи, з метою здійснення митного оформлення товару «саморозвантажний причів-розкидач органічних добрив універсальний Tytan 30» із серійними (заводськими) номерами , , , та декларантом ПрАТ «Волинська фондова компанія» для митного контролю та митного оформлення товарів, що імпортуються на митну територію України були подані 23.08.2018 МД №UA205090/2018/068260, №UA205090/2018/068271, №UA205090/2018/068254, №UA205090/2018/068253 та 11.09.2018 МД №UA205090/2018/074047 із зазначенням коду товару згідно УКТ ЗЕД 8716 20 00 00 .

При цьому жодних класифікайційних рішень по визначенню кодів товарів по митним делараціям митницею не приймалось.

Рішення про визначення кодів товарів від 27.09.2017 № КТ - UA-2017 та № КТ - UA-2017, які зазначені в графі 44 поданих митних декларацій приймались по іншому товару, який подавався до оформлення в 2017 році і не має відношення до товару, що ввозився позивачем у 2018 році, код якого позивач виначав самостійно.

Відповідно до правової позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України по справі № 818/3285/14 «…декларант має право оскаржити до митного органу вищого рівня та/або до суду рішення митного органу щодо визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України. Якщо ж митний орган самостійно не приймав рішення про визначення митної вартості товарів і погодився з митною вартістю, визначеною декларантом, та методом її визначення, який застосував декларант, немає підстав уважати дії митного органу такими, що вчинені всупереч вимогам МК, а тому і підстав визнавати сплачені суми митних зборів чи їх частину надміру сплаченими теж немає. Якщо ж саме митний орган визначив митну вартість товарів, а в подальшому буде прийнято рішення про застосування митної вартості, заявленої декларантом, сума надміру сплачених податків і зборів повертається декларанту, як зазначено в ст.301 МК, відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів».

Рішення митниці про коригування митної вартості товару, задекларованого імпортером за певною митною декларацією, не є обов`язковим при наступному декларуванні імпортером ідентичного товару за іншими митними деклараціями. Значення такого рішення для імпортера таке ж саме, як і усних пропозицій митниці, що згадані в щойно наведеній справі №1570/6331/2012. У першому випадку, так само як і в другому випадку, імпортер вважається таким, що самостійно визначив митну вартість товару. Отже, набрання законної сили постановою суду про скасування рішення митниці про коригування митної вартості ідентичного товару, задекларованого раніше за певною митною декларацією, не є підставою для виникнення в імпортера права на повернення обчислених з урахуванням такого рішення надмірно сплачених митних платежів за іншою митною декларацією.

За таких же мотивів набрання законної сили постановою суду про скасування рішення митниці про визначення коду певного товару, задекларованого раніше за певною митною декларацією, також не є підставою для виникнення в імпортера права на повернення обчислених з урахуванням такого рішення надмірно сплачених митних платежів за іншою митною декларацією, за якою ввезено ідентичні товари.

З врахуванням вищенаведеного встановлено, що предметом розгляду у даній справі є стягнення надмірно сплачених платежів зовсім за іншим рішенням митного органу про визначення коду товарів і не має преюдиціального значення для розгляду даної справи.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові 27 березня 2020 року у справі №818/1444/15 .

Таким чином, колегія суддів вважає, що з огляду на те, що в митних деклараціях від 06 серпня 2018 року №UA205090/2018/062547, від 23 серпня 2018 року №UA205090/2018/068260, №UA205090/2018/068271, №UA205090/2018/068254, №UA205090/2018/068253, від 11 вересня 2018 року №UA205090/2018/074047 позивач самостійно визначив та сплатив суму митних платежів, а митниця, відповідно, здійснила митне оформлення шляхом підтвердження заявлених товариством даних, то такі суми митних платежів не є надмірно сплаченими, у зв`язку з чим позивач не має права на їх повернення в порядку обраному позивачем у даному публічно-правовму спорі.

Доводи апелянта про обов`язкове застосування рішення митниці про визначення коду товарів при наступних декларуваннях ідентичного товару за іншими митними деклараціями колегія суддів вважає безпідставними, оскільки згідно з приписами статті 257 Митного кодексу України, пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України декларант самостійно визначає та заявляє шляхом подачі митної декларації відповідні ставку та суму митних платежів, які підлягають сплаті до Державного бюджету України, попередньо здійснивши класифікацію товару.

Крім цього, суд звертає увагу, що позивач не звертався до митниці із заявою про внесення змін до вищенаведених митних декларації відповідно до Порядку від 06.11.2012 № 1145, оскільки вказаним Порядком передбачена процедура внесення змін до митної декларації та її відкликання .

Отже, позивачем не втрачена можливість внести зміни до митної декларації та ставити питання повернення митних платежів з дотриманням встановленої законодавством процедури.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

При цьому, надаючи оцінку всім доводам учасників справи, судова колегія також враховує рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку, що висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, через що судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового, яким у задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст. 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Волинської митниці Держмитслужби задовольнити.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2020 року скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Волинська фондова компанія» відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. О. Большакова
судді В. Я. Качмар
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 23.03.2021 у зв`язку з тимчасовою відсутністю судді Качмара В.Я.