Справа № 813/7910/14
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2021-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/7910/14
з питань заміни сторони виконавчого провадження
23 березня 2021 року
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сакалоша В.М., судді Брильовського Р.М., судді Гулика А.Г. розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні в адміністративній справі №813/7910/14 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Міністерства внутрішніх справ України про скасування наказів, поновлення на посаді та зобов`язання до вчинення дій, -
у с т а н о в и в:
Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 04.09.2017 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Міністерства внутрішніх справ України про скасування наказів, поновлення на посаді та зобов`язання до вчинення дій задоволено повністю.
Суд постановив:
- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства внутрішніх справ України "По особовому складу" № 2239 о/с від 27.10.2014 року в частині звільнення ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) першого заступника начальника Головного управління МВС України у Львівській області начальника слідчого управління;
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління МВС України у Львівській області № 504 о/с від 03.11.2014 року Про звільнення ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 з посади першого заступника начальника Головного управління МВС України;
- поновити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на посаді першого заступника начальника Головного управління МВС України у Львівській області начальника слідчого управління - Головного управління МВС України у Львівській області, з 19.11.2014 року;
- постанову суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Головного управління МВС України у Львівській області начальника слідчого управління - Головного управління МВС України у Львівській області з 02 лютого 2017 року допустити до негайного виконання.
Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду 30.11.2017 року скасовано постанову Львівського окружного адміністративного суду. 15.07.2020 року Постановою Верховного суду від 15 липня 2020 року постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2017 року скасовано, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2017 року змінено, викладено мотивувальну частину в редакції цієї постанови, в іншій частині постанову Львівського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2017 року залишено без змін.
ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження. Заява обґрунтована тим, що, що боржник ГУ МВС України у Львівській області перебуває в стадії припинення з 2015 року, у зв`язку з чим, ОСОБА_2 вважає, що обов`язок виконання рішення суду в частині поновлення його на посаді покладений на ГУ НП України у Львівській області.
ГУ МВС України у Львівській області надало пояснення щодо поданої заяви. Зазначено, що відповідачем виконано рішення щодо поновлення позивача на посаді, що підтверджується належними та допустимими доказами, зокрема 11 серпня 2020 року наказом ГУ МВС України у Львівській області №1277 о/с поновлено ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника ГУ МВС України у Львівській області начальника слідчого управління ГУ МВС у Львівській області з 19.11.2014 на підставі постанови Верховного суду України від 15 липня 2020 року, тобто ГУ МВС України виконало позовну вимогу щодо поновлення на посаді ОСОБА_1 12 серпня 2020 року вище вказаний наказ, а також роз`яснення щодо можливого подальшого працевлаштування від 11.08.2020 і попередження про можливе майбутнє звільнення від 11.08.2020 було скеровано на адресу ОСОБА_1 , що підтверджується квитанціями про направлення листів. 12 жовтня 2020 року наказом ГУ МВС України у Львівській області №1279 о/с, відповідно до п. 64 «Г» Положення служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з ОВС полковника міліції ОСОБА_1 першого заступника начальника ГУ МВС України у Львівській області начальника слідчого управління з 12 жовтня 2020 року через скорочення штатів при відсутності можливості подальшого використання на службі. Наказ було скеровано позивачу рекомендованим повідомлення, в якому стоїть відмітка про отримання даного листа позивачем.
Також наголошено на тому, що відповідно до платіжних доручень №№120, 121, 122 від 20 листопада 2020 року ОСОБА_3 отримав часткову виплату одноразової грошової допомоги при звільнені відповідно до наказу 1279 о/с від 26.10.2020, а також відповідно до платіжних доручень №№ 125, 126, 127.
Зазначено, що в Закарпатському окружному адміністративному перебуває на розгляді справа №260/3721/20 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Національної поліції України, Головного управління національної поліції у Львівській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу. Вказано, що позовні вимоги по справі №260/3721/20 є тотожними вимозі викладеній в заяві про заміну сторони у виконавчому проваджені у справі № 813/7910/14. З огляду на наведене, на переконання ГУ МВС України у Львівській області, підстави для задоволення вимоги ОСОБА_1 відсутні.
Пояснення щодо заяви про заміну сторони у справі надало також Головне управління Національної поліції у Львівській області. Виходячи із змісту пояснень, ГУ НП у Львівській області заперечує проти заміни. Наголошено, що ОСОБА_1 вступав в правовідносини з ГУ МВС України у Львівській області, жодних позовних вимог до ГУ НП у Львівській області позивач не висував, відповідно суди жодних зобов`язань на ГУ НП у Львівській області не покладали. Просить суд взяти до уваги, що ГУ МВС України у Львівській області і органи, що входять до сфери управління ГУ МВС України у Львівській області та ГУ НП у Львівській області є окремими суб`єктами владних повноважень, мають різні ідентифікаційні коди юридичних осіб. Окрім цього, жодний нормативно - правовий акт України, не передбачає, що органи Національної поліції (в тому числі ГУ НП) є правонаступниками органів міліції ГУ МВС, отже вимога щодо заміни сторони у виконавчому провадженні с безпідставною, оскільки ГУ НП у Львівській області не є правонаступником ГУ МВС України у Львівській області.
Сторони в судове засідання по розгляду заяви не прибули, належним чином повідомлялися про дату, час та місце його проведення.
В матеріалах справи наявні клопотання від ОСОБА_1 та ГУ МВС України у Львівській області про розгляд заяви без участі представників.
З огляду на наведене, суд на місці ухвалив продовжити розгляд заяви в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши заяву про заміну сторони при прийнятті рішення суд керувався наступним.
У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ГУ МВС України у Львівській області, МВС України, в якому з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ МВС України № 2239 о/с від 27.10.2014 про звільнення його з посади першого заступника начальника ГУ МВС України у Львівській області - начальника слідчого управління;
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління МВС України у Львівській області від 03.11.2014 № 504 о/с;
- поновити його на раніше займаній посаді;
- зобов`язати МВС України проінформувати Міністерство юстиції України про відкликання відомостей про застосування до нього заборони, передбаченої ч. 3 ст. 1 Закону України «Про очищення влади».
Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 04.09.2017 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Міністерства внутрішніх справ України про скасування наказів, поновлення на посаді та зобов`язання до вчинення дій позов задоволено повністю.
Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.11.2017 року скасовано постанову Львівського окружного адміністративного суду.
15.07.2020 року постановою Верховного Суду постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2017 року скасовано, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2017 року змінено, викладено мотивувальну частину в іншій редакції, в іншій частині постанову Львівського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2017 року залишено без змін.
04.09.2017 року Львівським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №813/7910/14 про поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Головного управління МВС України у Львівській області, начальника слідчого управління - Головного управління МВС України у Львівській області.
Вказаний виконавчий лист був пред`явлений до примусового виконання та державним виконавцем відкрито виконавче провадження ВП № 62728352 від 06.08.2020 року у справі № 813/7910/14.
Боржником за вказаним вище виконавчим листом у виконавчому провадженні ВП № 62728352 від 06.08.2020 року щодо поновлення позивача на посаді є Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області.
Відповідно до ст. 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Згідно із ч.5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
З наведеного нормативного визначення слідує, що виконавче провадження є однією зі стадій судового провадження, яка завершує його. Ця стадія розпочинається з набранням судовим рішенням законної сили або за інших умов, встановлених законом. Сторони судового провадження на стадії виконавчого провадження набувають відповідної процесуальної якості, користуються правами та несуть певні обов`язки, зумовлені статусом сторони. За законом на стадії виконавчого провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження. Така заміна є прийнятною, зокрема, у правовідносинах, що допускають правонаступництво. При цьому законодавством встановлено головну умову, за якої тягар боржника може бути перекладено на іншу особу - це вибуття сторони виконавчого провадження.
За приписами статті 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
Таким чином, виходячи зі змісту наведеної вище норми, процесуальне правонаступництво передбачено не лише у зв`язку зі смертю (оголошенням померлою) фізичної особи та реорганізацією суб`єкта господарювання, а й в інших передбачених законом випадках, у тому числі в разі заміни кредитора або боржника в зобов`язанні. Процесуальне правонаступництво в розумінні статті 52 КАС України допускається на будь-якій стадії судового процесу, включаючи стадію виконання судового рішення.
Отже, ухвала про здійснення процесуального правонаступництва на стадії виконання судового рішення є документом, що забезпечує виконання рішення та фактично є його невід`ємною частиною, а тому заміна сторони в зобов`язанні (правонаступництво) на стадії виконавчого провадження є зміною судового рішення, передбаченою чинним законодавством, що оформлюється ухвалою (стаття 52 КАС України).
Питання правонаступництва в сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) було предметом розгляду Верховним Судом, який у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду ухвалив постанову від 11 жовтня 2019 року у справі № 812/1408/16, фактичні обставини у якій хоча і не є подібними, проте, безпосередній підхід до розуміння спірного у цій справі питання суд вважає застосовним до цієї справи.
Так, Верховний Суд у цій постанові здійснив системне тлумачення норм Закону України від 2 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII) у взаємозв`язку зі статтями 52 і 379 КАС України і сформулював висновок, відповідно до якого публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва, під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому обов`язок по відновленню порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід щодо переходу до правонаступника обов`язку відновити порушене право відповідає принципу верховенства права, оскільки метою правосуддя є ефективне поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів.
У спорах, які виникають з публічних правовідносин, де оскаржуються рішення (дії, бездіяльність) державного органу, пов`язані зі здійсненням функції від імені держави, стороною є сама держава в особі того чи іншого уповноваженого органу. Функції держави, які реалізовувались ліквідованим органом, не можуть бути припинені і підлягають передачі іншим державним органам, за виключенням того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі.
Отже, правонаступництво в сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.
У такому випадку також відбувається вибуття суб`єкта владних повноважень із публічних правовідносин.
Особливістю адміністративного (публічного) правонаступництва є те, що подія переходу прав та обов`язків, що відбувається із суб`єктами владних повноважень, сама по собі має бути публічною та врегульованою нормами адміністративного права.
При цьому можна виділити дві форми адміністративного (публічного) правонаступництва: 1) фактичне (або компетенційне адміністративне правонаступництво), тобто таке, де вирішуються питання передачі фактичних повноважень від одного до іншого органу, посадової особи (або повноважень за компетенцією) та 2) процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво.
Фактичне (компетенційне) адміністративне (публічне) правонаступництво - це врегульовані нормами адміністративного права умови та порядок передання адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого, який набуває певні владні повноваження внаслідок: ліквідації органу чи посади суб`єкта владних повноважень, припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення компетенції органу публічної адміністрації чи припинення повноважень посадової особи.
Процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво - це унормована можливість заміни адміністративним судом (на будь-якій стадії процесу судового розгляду справи в суді першої, апеляційної та касаційної інстанції (окрім випадків перегляду справи за винятковими чи нововиявленими обставинами) сторони чи третьої особи іншим суб`єктом, коли права та обов`язки суб`єкта владних повноважень перейшли від сторони (в адміністративній справі) до іншого суб`єкта владних повноважень, а також можливість суб`єкта публічної адміністрації (правонаступника) вступити у судовий процес як сторона чи третя особа.
При визначенні процесуального адміністративного (публічного) правонаступництва суд повинен виходити з того, хто є правонаступником у спірних правовідносинах, і враховувати таке: якщо під час розгляду адміністративної справи буде встановлено, що орган державної влади, орган місцевого самоврядування, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржуються, припинили свою діяльність, то суду слід залучити до участі у справі їх правонаступників.
У разі ж відсутності правонаступників суду необхідно залучити до участі у справі орган, до компетенції якого належить ухвалення рішення про усунення порушень прав, свобод чи інтересів позивача. У разі зменшення обсягу компетенції суб`єкта владних повноважень, не пов`язаного з припиненням його діяльності, до участі у справі як другий відповідач судом залучається інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого передані або належать функції чи повноваження щодо вирішення питання про відновлення порушених прав, свобод чи інтересів позивача.
Отже, коли відбувається публічне правонаступництво, вирішальним є встановлення факту переходу повністю чи частково функцій (адміністративної компетенції) від одного суб`єкта владних повноважень до іншого, а не факту державної реєстрації припинення вибувшого з публічних правовідносин суб`єкта владних повноважень як юридичної особи.
Судом встановлено, що постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2016 №730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції та ліквідовані територіальні органи Міністерства внутрішніх справ.
У даному випадку суд бере до уваги відповідно до матеріалів справи ОСОБА_1 проходив службу в органах ГУ МВС України у Львівській області на посаді начальника слідчого управління - ГУ МВС України у Львівській області, в подальшому був звільнений з органів внутрішніх справ відповідно до наказів Міністерства Внутрішніх Справ України.
Отже, Головним управлінням Національної поліції у Львівській області жодним чином не порушено права позивача, будь-яких наказів чи розпоряджень стосовно ОСОБА_1 ГУ НП у Львівській області не виносило, ГУ НП у Львівській області не є правонаступником ГУ МВС України у Львівській області. Суд бере до уваги, що Національна поліція не належить до органів внутрішніх справ та не входить до сфери управління МВС України, а є самостійним центральним органом виконавчої влади. Крім того станом на момент постановлення рішень судів у цій справі ГУ МВС України у Львівській області не ліквідовано, отже вимога викладена в заяві ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому проваджені є необґрунтованою, з огляду на що задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 243, 248, 379 КАС України, суд, -
у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні в адміністративній справі №813/7910/14 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Міністерства внутрішніх справ України про скасування наказів, поновлення на посаді та зобов`язання до вчинення дій відмовити.
Ухвала набирає законної сили в порядку та строки визначені ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку передбаченому ст.297 Кодексу адміністративного судочинства України та у строки, визначені ст.295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Головуючий суддя Сакалош В.М.
Суддя Брильовський Р.М.
Суддя Гулик А.Г.