Справа № 160/4496/19
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2021-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

23 березня 2021 року Справа №160/4496/19

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Ніколайчук С.В. розглянувши заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про встановлення судового контролю за виконанням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі №160/4496/19 в порядку ст.382 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ВСТАНОВИВ:

10 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/4496/19 в порядку ст.382 КАС України.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в порядку ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України призначено до судового засідання на 23 березня 2021 року.

В обґрунтування заяви заявником зазначено, що відповідач безпідставно вказує на виконання рішення суду у справі № 160/4496/19 від 21.06.2019 року листом від 15.01.2021 року № 0400-0196-8/5037, який направлено до виконавчої служби, оскільки відповідачем ані в добровільному, ані в примусовому порядку не було перераховано пенсійне нарахування для позивача у спосіб, як того вимагає рішення суду від 160/4496/19, тому рішення суду від 21.06.2019 року не виконано.

Представником відповідача подано до суду заперечення на заяву про встановлення судового контролю, в якій останнім зазначено, що при виконанні рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 червня 2019 року по справі №160/4496/19 розмір пенсії ОСОБА_1 зменшується та становить з 11.01.2019 - 1497,00 грн., з 01.12.2020 грн, про що позивача було повідомлено листом від 30.11.2020 за № 0400-010310- 8/113652, тому твердження позивача про бездіяльність відповідача з приводу невиконання рішення суду по справі № 160/4496/19, на думку відповідача, спростовуються листом від 30.11.2020 за № 0400-010310- 8/113652.

Позивач звертає увагу на неправомірність дій відповідача стосовно застосування ч.2 ст 27 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування при розрахунку розміру пенсії, однак, на думку пенсійного фонду, це твердження протирічить нормам чинного законодавства України, так як частина 2 ст. 27 Закону № 1058, які нерозривно пов`язані зі ч. 2 ст.56 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи, а саме частина 2 ст.27 Закону № 1058 включена до змісту правових норм ч. 2ст. 56 Закону № 796.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд, розглянувши заяву ОСОБА_1 , дослідивши матеріали заяви, встановив наступне.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.06.2019 року адміністративний позов у справі №160/94496/19 було задоволено повністю, а саме:

- визнано неправомірними дії головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у відмові нарахувати та виплатити пенсію за листом Про відмову перерахунку пенсії від 15.02.2019 року № 48/03/22-19 ОСОБА_1 відповідно до вимог п.2 ст.57, п.2. ст.56 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 року №796-12.

- зобов`язано головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплачувати з 11.01.2019 року і надалі відповідно до вимог п. 2 ст. 57 Закону України Про статус і соціальний захист громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з розрахунку середньомісячного заробітку за працю у зоні небезпеки по ліквідації наслідків на ЧАЕС за довідкою № Н-54 від 31.01.2019 року, виданої архівним відділом Павлоградської міської ради, за 30 календарних днів роботи основну пенсію.

Дніпропетровським окружним адміністративним судом видано виконавчі листи 29 липня 2019 року.

Згідно ст. 129 Конституції України, однією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

В ст. 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Серед основних засад (принципів) адміністративного судочинства, які закріплені в ст. 2 КАС України визначається обов`язковість судового рішення.

Згідно з ст. 14 КАС України, судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами.

Згідно ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини в рішеннях по справах «Іммобільяре Саффі» проти Італії», «Горнсбі проти Греції», «Жовнер проти України», «Бурдов проти Росії», «Ясіун`єне проти Литви», «Руйану проти Румунії» наголошує на тому, що «право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду однієї зі сторін. Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового розгляду».

При цьому, Європейський суд з прав людини зазначає, що адміністративні органи є складовою держави, яка керується принципом верховенства права, а відтак інтереси цих органів збігаються з необхідністю належного здійснення правосуддя. Якщо адміністративні органи відмовляються або не спроможні виконати рішення суду, чи навіть зволікають з його виконанням, то гарантії, надані статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стороні на судовому етапі, втрачають свою мету.

В контексті статті 6 цієї Конвенції, виконання судового рішення, прийнятого будь-яким судом, має розглядатися як складова «судового розгляду».

Статтею 382 КАС України встановлений порядок здійснення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах.

Так, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Судом встановлено, що станом на день розгляду заяви про встановлення судового контролю у справі № 160/4496/19 головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надано позивачу відповідь листом від 30.11.2020 за № 0400-010310- 8/113652, що на виконання судового рішення головним управлінням проведено перерахунок пенсії.

Зі змісту заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення вбачається, що заявник фактично не погоджується з тим, що відповідачем протиправно застосовано ч. 2 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при розрахунку пенсії.

Частиною 1 статті 382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Застосування інституту судового контролю є правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Суд наголошує, що завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) є виконавче провадження (стаття 1 Закону України Про виконавче провадження).

При цьому, у разі відсутності добровільного виконання судових рішень, приписами Закону України «Про виконавче провадження» врегульований порядок дій та заходів, що спрямовані на примусове виконання таких рішень.

Разом з цим, підставами для їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із невиконанням судового рішення в цій справі.

При цьому, позивач не наводить жодних доказів й достатніх обґрунтувань протиправності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із невиконанням судового рішення в цій справі; не наведено жодних обґрунтувань протиправності рішень, дій або бездіяльності державного виконавця, який здійснює примусове виконання рішення, ухваленого на користь позивача.

Суд звертає увагу на те, згідно ч. 8 ст.382 КАС України, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу.

З огляду на наведене, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача про встановлення судового контролю, відтак, у задоволенні відповідної заяви позивача необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 241-243, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про встановлення судового контролю за виконанням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі №160/4496/19 в порядку ст.382 Кодексу адміністративного судочинства України - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук