Справа № 520/8259/2020
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2021-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2021 р.Справа № 520/8259/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Чалого І.С. , Бартош Н.С. ,

за участю секретаря судового засідання Щеглової Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.08.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Зінченко А.В., м. Харків, повний текст складено 25.08.20 року по справі № 520/8259/2020

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання дій протиправними та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання дій протиправними та скасування рішення, а саме: просить суд визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління ДПС у Харківській області № від 25.05.2020 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, прийняте начальником Лозівського Управління ГУ ДПС у Харківській області, про стягнення на користь держави штрафу у розмірі 2376,16 грн. за період з 21.01.2014 року по 13.09.2019 року (20% з 01.01.2015 року) та пені у розмірі 8138, 93 грн. (0,1% суми неустойки).

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.08.2020р. адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання дій протиправними та скасування рішення задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС у Харківській області № від 25.05.2020 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, прийняте начальником Лозівського Управління ГУ ДПС у Харківській області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу у розмірі 2376,16 грн. за період з 21.01.2014 року по 13.09.2019 року (20% з 01.01.2015 року) та пені у розмірі 8138, 93 грн. (0,1% суми неустойки).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головним управлінням ДПС у Харківській області подано апеляційну скаргу, в якій зазначає, що вважає рішення суду таким, що прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права, а саме ст. 67 Конституції України, та п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальне обов`язкове соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-V1 (далі - Закон № 2464), що в силу положень ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є підставою для скасування судового рішення та прийняття нового судового рішення. Зазначає, що позивачем з 01.01.2015 постійно порушувались терміни сплати єдиного внеску, фізичні особи - підприємці сплачують єдиний внесок щоквартально, внаслідок чого станом на 21.01.2015 виникла заборгованість в розмірі 3 803,85, яка в повному обсязі позивачем не сплачена. Вказує, що строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованної пені з єдиного внеску не застосовується. Враховуючи вищенаведене просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.08.2020 по справі № 520/8259/2020, ухваливши по справі нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі. Справу розглянути за участю представника ГУ ДПС області, повідомивши про дату, місце та час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Також від ГУ ДПС області, до суду надійшли додаткові пояснення по справі та належним чином завірені копії документів.

Від ОСОБА_1 , до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що з апеляційною скаргою відповідача не погоджується, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Учасники справи про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином, на адреси визначені в апеляційній скарзі та позовній заяві.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 17.06.2020 року позивачем отримано Рішення Головного управління ДПС у Харківській області № від 25.05.2020 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, прийняте начальником Лозівського Управління ГУ ДПС у Харківській області про стягнення на користь держави штрафу у розмірі 2376,16 грн. за період з 21.01.2014 року по 13.09.2019 року(20% з 01.01.2015 року) та пені у розмірі 8138, 93 грн. (0,1% суми неустойки).

Встановлено, що позивач розпочав свою діяльність у якості ФОП 24.06.2004 року, а припинив шляхом зняття з обліку 22.12.2016 року (номер зняття з обліку 242).

За місцем своєї роботи позивачу стало відомо про отримання постанови Міськрайонного ВДВС по Близнюківсьому, Лозівському районах та місту Лозова ГТУЮ Харківської області про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 21.01.2010 року №58044685 про примусове виконання вимоги Лозівського ОДПУ ГУ ДФС у Харківській області № Ф363-17У, виданої 25.11.2016 року на суму 4242,15 грн.

25.09.2019 року Постановою Міськрайонного ВДВС по Близнюківсьому, Лозівському районах та місту Лозова ГТУЮ Харківської області № 58044682 виконавче провадження закінчене у зв`язку з виконанням заявлених вимог.

Рішення відносно позивача відповідачем було прийняте 25.11.2016 року, а передане на виконання в січні 2019 року.

Позивач не оскаржив вимогу Лозівського ОДПУ ГУ ДФС Харківської області № Ф-363-17У, виданої 25.11.2016 року на суму 4242,15 гри.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що статус суб`єкта підприємницької діяльності напряму пов`язаний з обставинами державної реєстрації такого статусу та наявністю відповідного запису в Реєстрі, а для виникнення обов`язку у ФОП сплатити єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є наявність реєстрації такої особи, як фізичної особи - підприємця.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Надаючи правову оцінку спірних правовідносинам, суд апеляційної інстанції керується наступними приписами норм чинного законодавства.

Пунктом 2 ч.1 ст.1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" визначено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно ч.4 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платник єдиного внеску зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Абзацом 3 ч.8 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" передбачено, що платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

За правилом абз.1 ч.5 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування

За визначенням п.6 ч.1 ст.1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування") недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена податковим органом у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.10 ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Згідно з п.2 ч.11 ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Отже, базою нарахування пені і застосування штрафу є саме недоїмка з ЄСВ, а підставою реалізації перелічених мір юридичної відповідальності - момент скоєння особою діяння з оплати ЄСВ поза межами визначеного законом строку.

Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом 20.04.2015р. №449 Міністерства Фінансів України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) визначає процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон), нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів (далі за текстом - Інструкція № 449).

Так, п.1 розділу VII Інструкції № 449 встановлено, що за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.

Підпункт 2 пункту другого розділу VII Інструкції № 449 передбачено, що за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення у період до 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення, починаючи з 01 січня 2015 року накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції.

Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів. При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки незалежно від періодів та кількості випадків сплати за вказані періоди.

Пункт сьомий розділу VII Інструкції № 449 визначає, що рішення про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених пунктами 2, 3, 5 та 6 цього розділу, за наслідками розгляду акта та інших матеріалів про порушення приймає начальник відповідного органу доходів і зборів або його заступник.

Отже, суд приходить до висновків, що підпунктом 2 пункту другого розділу VII Інструкції № 449, чітко передбачено, що розрахунок фінансової санкції (за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску) здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.

Вказаний висновок також наведений також і у постанові Верховного Суду від 13.11.2018р. по справі №813/4686/16.

Отже, відомості картки особового рахунку платника з ЄСВ, котрий ведеться контролюючим органом, є цілком легітимним джерелом одержання об`єктивних даних фактичної дійсності про стан виконання обов`язку з ЄСВ.

Позивач жодного доводу про неправдивість або недостовірність будь-яких облікових операцій, відображених у картці платника ЄСВ.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до інтегрованої картки платника ОСОБА_1 інформаційної системи органу доходів, і зборів «Податковий блок» по єдиному внеску фізичним особам - підприємцям, які обрали спрощену систему оподаткування (тобто сплата ЄСВ «за себе», код класифікації доходів бюджету (71040000), позивачем з 01.01.2015 постійно порушувались терміни сплати єдиного внеску, фізичні особи - підприємці сплачують єдиний внесок щоквартально, внаслідок чого станом на 21.01.2015 виникла заборгованість в розмірі 3 803,85, яка в повному обсязі позивачем не сплачена..

Таким чином, з 01.01.2015 року щомісячно порушувались терміни сплати єдиного внеску та виникла заборгованість. Детальний розрахунок штрафної санкції та пені додається.

У зв`язку з тим, що платником податку було порушено терміни сплати єдиного внеску, відповідно до п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464-VI передбачено застосування штрафних санкцій за несплату (неперерахування) або не своєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у розмірі 10 відсотків до 01.01.2015 та 20 відсотків з 01.01.2015 та відповідно до ч. 10 ст. 25 Закону № 2464-VI на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Позивач жодних належних доводів підтверджуючих своєчасне виконання обов`язку з оплати ЄСВ і відповідних доказів до суду не надав.

Щодо посилань позивача та суду першої інстанції на те, що ЄСВ та санкції застосовуються до фізичної особи як підприємця, а якщо людина вже втратила цей статус, то й донарахування до неї не повинні застосовуватися., при цьому в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань міститься запис від 22.12.2016 № 242 про припинення суб`єкту, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч.8 ст.4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Частиною 4 ст.6 Закону №2464-VI встановлено, що у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця така фізична особа користується правами, виконує обов`язки та несе відповідальність, що передбачені для платника єдиного внеску, в частині діяльності, яка здійснювалася нею як фізичною особою - підприємцем.

Згідно п.65.10.8 ст.65 ПК України державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Державного реєстру запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та застосування санкцій за їх невиконання.

За правилами п.97.4.3 ст.97 ПК України особою, відповідальною за погашення грошових зобов`язань чи податкового боргу платника податків, є: стосовно фізичної особи - підприємця або фізичної особи, яка провадить незалежну професійну діяльність, - така фізична особа.

Так, Верховний Суд України висловив правову позицію з даного питання, зокрема в постанові від 04 грудня 2013 року у справі №6-125цс13, за якою, відповідно до статей 51, 52, 598 - 609 Цивільного кодексу України, статей 47 - 49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14 травня 1992 року №2343-XII однією із особливостей підстав припинення зобов`язань для фізичної особи-підприємця є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності-фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про помилковість доводів позивача та суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 не має обов`язку сплачувати єдиний соціальний внесок, штрафні санкції та пеню, оскільки станом 22.12.2016 вже не був фізичною особою-підприємцем.

Щодо посилання ОСОБА_1 на порушення відповідачем порядку надіслання прийнятого рішення про застосування фінансових санкцій на адресу позивача у встановлений строк, колегія суддів зазначає таке.

В силу п.3 розділу VI Інструкції №449, орган доходів і зборів надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення. У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається):платникам, зазначеним у підпунктах 1, 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 10 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій); платникам, зазначеним у підпунктах 3, 4, 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 15 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Згідно ч.16 ст.25 Закону №2464-VI, строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Колегія суддів зазначає, що норми Інструкції №449 дійсно передбачають надсилання вимоги строком від 3 до 15 робочих днів, наступних за календарним місяцем, у якому виникла або зросла недоїмка зі сплати страхових внесків. Разом з тим, вони не встановлюють обмежень щодо можливості надсилання вимоги після закінчення цього строку або направлення однієї вимоги за підсумками кількох звітних періодів.

Оскільки на правовідносини, пов`язані зі стягненням сум недоїмки, строк давності не застосовуються, колегія суддів вважає, що п.3 розділу VI Інструкції №449 не обмежує контролюючий орган у праві надсилати платнику відповідні вимоги до повного погашення недоїмки.

Колегія суддів зазначає, що посилання апелянта на порушення процедури формування та надсилання оскаржуваної вимоги, у даному випадку, не є підставою для її скасування, з урахуванням ст.67 Конституції України, якою визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Доводи позивача щодо порушення відповідачем строків застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені, колегія суддів зазначає наступне.

Строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про правомірність рішення Головного управління ДПС у Харківській області № від 25.05.2020 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, прийняте начальником Лозівського Управління ГУ ДПС у Харківській області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу у розмірі 2376,16 грн. за період з 21.01.2014 року по 13.09.2019 року (20% з 01.01.2015 року) та пені у розмірі 8138, 93 грн. (0,1% суми неустойки).

Керуючись принципом верховенства права, гарантованим ст.8 Конституції України та ст.6 КАС України, суд на підставі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" (Заява N 4909/04, 10 лютого 2010 року) Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунт

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

З урахуванням того, що відповідно до п. 6 ч. 6 ст. 12 КАС України справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, дана справа відноситься до справ незначної складності і відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.08.2020 року по справі № 520/8259/2020 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) І.С. Чалий Н.С. Бартош
Повний текст постанови складено 22.03.2021 року