Справа № 200/334/21-а
Суддя: Толстолуцька М.М.
Дата ухвалення: 2021-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2021 р. Справа№200/334/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Толстолуцької М.М. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (, місцезнаходження: Донецька область, вул. Нахімова, 86) про визнання протиправним та скасування висновку, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати висновок від 10.12.2020 Головного управління Національної поліції в Донецькій області; визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги по втраті працездатності поліцейського у зв`язку з отриманням травми під час виконання службових обов`язків та втрати професійної працездатності без встановлення групи інвалідності; зобов`язати відповідача призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу по втраті працездатності поліцейського у зв`язку з отриманням травми під час виконання службових обов`язків та втрати професійної працездатності без встановлення групи інвалідності.

Ухвалою суду від 15 січня 2021 року позовну заяву залишено без руху з наданням строку для усунення виявлених недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 22 січня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

З огляду на вищевикладене справа розглядається судом в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін.

Згідно з нормами статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Щодо позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 19.12.2019 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12.08.2019 по справі №200/4943/19-а було складено акт №3 про нещасний випадок за формою Н-1 та акт за формою Н-5. 20.03.2020 медичною (військо-лікарською) комісією ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області» видане свідоцтво про хворобу №120/СНП відповідно до якого ОСОБА_1 визнана непридатною до службі в поліції. Зазначене рішення стало підставою для звільнення позивача зі служби у поліції (наказ №152 о/с від 17.04.2020). 06.10.2020 ОСОБА_1 звернулась про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із втратою працездатності. Відповідач 10.12.2020 листом №7519/05/26-2020 повідомив про відмову у призначенні виплати одноразової грошової допомоги. Позивач вважає вказану відмову протиправною, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач заперечив проти задоволення зазначених вимог позивача, просив у задоволенні його позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Так, у наданому відзиві на позовну заяву відповідач, посилаючись на норми ЗУ "Про Національну поліцію" вказав, що оскільки позивач звільнений зі служби в поліції 17.04.2020, а ступінь втрати працездатності встановлено 02.06.2020, тобто після проходження служби, то відсутні правові підстави для виплати позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 97 ЗУ "Про Національну поліцію".

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач, ОСОБА_1 з 25.04.2018 по 17.04.2020 проходила службу в секторі превенції у Добропільському відділенні поліції Покровського відділ поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області на посаді старшого дільничного офіцера поліції.

11 вересня 2018 року ОСОБА_1 отримала травми в результаті ДТП, діагноз: відкритий поперечно уламковий перелом обох кісток правого передпліччя у с/3, зі зміщенням; забита рана с/3 правого передпліччя з дефектом шкіри, що підтверджується епікризом історії хвороби №5577 /а.с. 23-24/.

Наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 17 квітня 2020 року №152 о/с капітана поліції ОСОБА_1 - старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції у Добропільському відділенні поліції Покровського відділ поліції звільнено за п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» (через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) з 17 квітня 2020 року /а.с. 21/.

10 грудня 2020 року на звернення ОСОБА_1 щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі отримання травми під час виконання службових обов`язків, наслідками якої є часткова втрата професійної працездатності без встановлення групи інвалідності Головне управління Національної поліції в Донецькій області надало відповідь вих. № 7519/05/26-2020 про відсутність законних підстав для виплати одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію». Зокрема зазначено, що довідка про результати визначених у застрахованої особи ступеня втрати працездатності у відсотках (без визначення інвалідності) видана після звільнення з поліції, що не відповідає умовам підпункту 3 пункту 1 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію".

10 грудня 2020 року відповідачем складено висновок про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , в якому зазначено, що у відповідності до вимог ст.97 ЗУ "Про Національну поліцію" не передбачено підстави для виплати одноразової грошової допомоги у разі отримання травми, наслідком якої є часткова втрата працездатності без визначення поліцейському інвалідності після його звільнення з поліції.

Судом встановлено, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12.08.2020 у справі №200/4943/19-а, яке залишене без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2019 року, серед іншого, визнано протиправним та скасовано акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався 11.09.2018 року о 14 год. 30 хв., Добропільського відділення поліції Покровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 17.12.2018 року; визнано протиправним та скасовано акт №1 про нещасний випадок невиробничого характеру форми НТ*, затверджений начальником Добропільського відділення поліції Покровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 14.12.2018 року; зобов`язано Головне управління Національної поліції в Донецькій області провести розслідування нещасного випадку, що стався 11.09.2018 року із старшим дільничним офіцером поліції сектору Добропільського відділення поліції Покровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області капітаном поліції Кузьміною Катериною Олександрівною, та скласти за його результатами акти, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 78 КАС України).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

У відповідності до частини другої статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).

Частиною 1 статті 97 Закону № 580-VIII визначено, що одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання у разі:

1) загибелі поліцейського, що настала внаслідок протиправних дій третіх осіб, або під час учинення дій, спрямованих на рятування життя людей або усунення загрози їхньому життю, чи в ході участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України або смерті поліцейського внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого за зазначених обставин;

2) смерті поліцейського, що настала під час проходження ним служби в поліції;

3) визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;

4) визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;

5) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності;

6) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності.

Визначення інвалідності та ступеня втрати працездатності без визначення інвалідності поліцейським здійснюється в індивідуальному порядку державними закладами охорони здоров`я відповідно до Закону та інших нормативно-правових актів (частина 1 статті 100 Закону №580-VІІІ)

Згідно з частиною 6 статті 100 Закону №580-VІІІ особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, визначеної цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення в них такого права.

Як свідчать матеріали справи, 19 грудня 2019 року на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 серпня 2019 року у справі №200/4943/19-а складено акти форми Н-5, Н-1, які в подальшому були скасовані у зв`язку із невірним викладенням змісту п.10 у акті про нещасний випадок форми Н-1 /а.с. 6-12/.

20 березня 2020 року медичною (військово-лікарською) комісією ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області» ОСОБА_1 видано свідоцтво про хворобу №120/СПН, відповідно до якого ОСОБА_1 визнана непридатною до служби в поліції /а.с19-20/.

Відповідно до довідки обласної медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках від 02.06.2020 серії 12 ААА №032480 ОСОБА_1 первинно одноразово встановлено 5% втрати професійної працездатності на 17.04.2020 з причини травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків /а.с. 22/.

11 вересня 2020 року Добропільським ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області складені акти форми Н-5 та Н-1, за висновками яких нещасний випадок зі старшим дільничним офіцером поліції сектору превенції Добропільського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_1 , внаслідок якого вона отримала відкритий уламковий перелом передпліччя зі зміщенням, забиту рану с/з правого передпліччя з дефектом шкіри, з урахуванням правової оцінки, наданої Донецьким окружним адміністративним судом у рішенні за справою №200/4942/19-а, стався у період проходження служби при виконанні службових обов`язків /а.с. 13-18/.

Згідно частини 2 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію" порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 №4 затверджено Порядок та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (далі - Порядок № 4), який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 року за №163/28293 та набрав чинності з 29.02.2016.

Пунктом 1 розділу І Порядку № 4 передбачено, що ці Порядок та умови визначають механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейських центрального органу управління поліції, територіальних органів поліції, міжрегіональних територіальних органів Національної поліції, установ та організацій, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - органи поліції), поліцейських в тому числі слухачів та курсантів вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - навчальних закладів), поліцейських, відряджених до інших органів державної влади, установ, організацій (далі - інших органів).

Пунктом 4 розділу І Порядку № 4 передбачено випадки, за яких призначається одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського, зокрема у випадку, що пов`язаний з проходженням служби в поліції, органах внутрішніх справ (пункт 6 частини першої статті 97 Закону) - обставина, яка виникла внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності, крім випадків, зазначених у підпунктах 1, 2 цього пункту.

Днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є дата видачі довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності (підпункт 3 пункту 1 розділу ІІ Порядку № 4).

Пунктом 3 розділу ІІІ Порядку № 4 передбачено, що заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається керівнику органу поліції, навчального закладу за останнім місцем проходження служби поліцейським або за останнім місцем проходження поліцейським служби перед відрядженням до інших органів.

Пунктом 1 Розділу 4 Порядку № 4 визначено, що у місячний строк з дня реєстрації документів, зазначених у пунктах 4, 5 розділу ІІІ, фінансові підрозділи готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, за встановленою формою (додаток 2).

У разі надсилання запитів до інших органів (підрозділів) поліції, підприємств, установ, організацій, заявника, строк підготовки висновку про призначення одноразової грошової допомоги, може бути продовжено, до отримання відповідної інформації, для його належного оформлення, але не більш як на два місяці з дня відправлення запиту.

Висновок про призначення одноразової грошової допомоги складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівниками фінансового та кадрового підрозділів органу поліції, навчального закладу, в якому поліцейський проходить (проходив) службу.

Згідно з пунктом 3 Розділу 4 Порядку № 4 рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги приймається керівником органу поліції або навчального закладу у якому проходив (проходить) службу поліцейський, у п`ятнадцятиденний строк з дня затвердження висновку, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням заявника із зазначенням підстав такої відмови.

Судом встановлено, що 10 грудня 2020 року відповідачем складено висновок про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , в якому зазначено, що у відповідності до вимог ст.97 ЗУ "Про Національну поліцію" не передбачено підстави для виплати одноразової грошової допомоги у разі отримання травми, наслідком якої є часткова втрата працездатності без визначення поліцейському інвалідності після його звільнення з поліції.

Однак, такий висновок суд оцінює критично, оскільки ОСОБА_1 звертаючись до відповідача із заявою вказувала на отримання травми під час виконання службових обов`язків, при цьому надала довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення втрати постійної працездатності (у відсотках), в якій йому встановлено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках 5% внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків без встановлення інвалідності.

Тобто, Головне управління Національної поліції в Донецькій області, розглядаючи звернення ОСОБА_1 повинне було виходити із підстав для призначення одноразової грошової допомоги встановленим підпунктом 6 пункту 1 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію" (у разі отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності), а не керуватися підпунктом 3 пункту 1 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію" (у разі визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків ...), який в даному випадку жодного відношення до спірних правовідносин не має.

Суд вважає, що на відповідача як на суб`єкта владних повноважень покладено обов`язок щодо розгляду поданих позивачем документів та прийняття одного з рішень, зокрема складення та затвердження висновку про виплату ОГД або відмову в виплаті ОГД.

Відповідно до п. 5 ст. 99 Закону № 580-VIII розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) унаслідок причин, зазначених у пункті 5, - у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу, що вичерпний перелік випадків, за яких особі може бути відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги визначено у ст. 101 Закону України "Про Національну поліцію".

Так, згідно з ст. 101 Закону України "Про Національну поліцію" підстави, за яких призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються.

Призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність, часткова втрата працездатності без визначення інвалідності поліцейського є наслідком:

а) учинення ним діяння, яке є кримінальним або адміністративним правопорушенням;

б) учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;

в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, який доведений судом);

г) подання особою свідомо неправдивої інформації про призначення і виплату одноразової грошової допомоги.

Підстави, визначеної у ст. 101 Закону України "Про Національну поліцію" відмова відповідача у призначенні позивачу вищевказаної соціальної виплати не містить.

Суд звертає увагу, що Законом України "Про Національну поліцію" не встановлено обмежень щодо виплати одноразової грошової допомоги, які передбачені пунктом 8 розділу ІV Порядку №4.

Норма Порядку №4 не позбавляє позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, а лише встановлює обмеження у розмірі проведення виплати нарахованої суми грошової допомоги в залежності від часу повторного встановлення інвалідності із втратою працездатності після первинного встановлення втрати працездатності. Так само цей пункт Порядку не містить жодних застережень щодо неможливості проведення виплати грошової допомоги у разі встановлення особі іншої групи інвалідності чи більшого відсотку втрати працездатності.

За встановлених обставин та наведених норм законодавства України, суд дійшов висновку, що відмовивши у призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до вимог Порядку та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені Законом України "Про Національну поліцію" та Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України №4 від 11.01.2016 року, необґрунтовано, а отже допустив протиправні дії.

Відтак, суд вважає, що дії Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо відмови в призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги по втраті працездатності поліцейського у зв`язку з отриманням травми під час виконання службових обов`язків та втрати професійної працездатності без встановлення групи інвалідності є протиправними.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

При цьому, суд зауважує, що наявність дискреційних повноважень не означає, що суб`єкт владних повноважень може діяти свавільно при прийнятті тих чи інших рішень, такі повноваження мають межу.

За правовою позицією, яку Європейський суд з прав людини неодноразово викладав у своїх рішеннях, у національному законодавстві повинно бути з достатньою чіткістю визначено межі та спосіб здійснення відповідних дискреційних повноважень державних органів з метою забезпечення особам мінімального рівня захисту, на який вони мають право в умовах верховенства права в демократичному суспільстві.

При цьому, презюмується, що дискреційними повноваженнями є повноваження обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є законною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може". У такому випадку суд не може зобов`язати суб`єкта владних повноважень обрати один з правомірних варіантів поведінки, оскільки який би варіант реалізації повноважень не обрав відповідач, кожен з них буде законним.

Натомість, у деяких справах, відповідач - орган державної влади помилково вважає свої повноваження дискреційними, оскільки у разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов`язаний до вчинення конкретних дій.

Підставою для відмови у прийнятті такого рішення можуть бути лише визначені законодавством обставини. Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти на власний розсуд - видати розпорядження, або відмовити у його виданні, існує лише один правомірний варіант поведінки.

Тож у кожному конкретному випадку на підставі досліджених судом конкретних обставин у справі суд оцінює законність, обсяг, способи та межі застосування дискреційних повноважень представниками владних органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.

Відповідно до п.п. 2 п. 2 розділу ІV Порядку №4 висновок про призначення ОГД затверджує/відмовляє у територіальних органах поліції, міжрегіональних територіальних органах Національної поліції, закладах та установах, що належить до сфери управління Національної поліції України - керівник відповідного органу, закладу, установи або особа, на яку покладено виконання таких функцій.

Згідно з приписами п. 3 розділу ІV Порядку №4 рішення про призначення виплати ОГД приймається керівником органу поліції або навчального закладу, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, у п`ятнадцятиденний строк з дня затвердження висновку, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням заявника із зазначенням підстав такої відмови.

Отже, конструкція наведеної норми не передбачає для відповідного суб`єкта владних повноважень у разі відсутності підстав для відмови у призначенні виплати ОГД прийняти інше рішення, ніж рішення про призначення виплати ОГД, що виключає альтернативний варіант поведінки відповідача.

Також, виходячи із принципу верховенства права, Верховний Суд відмітив, що одним із суттєвих елементів принципу верховенства права є принцип юридичної визначеності. Цей принцип має різні прояви, зокрема, через принцип "належного урядування". Принцип "належного урядування", зокрема, передбачає, що державні органи повинні діяти у найбільш послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.

Така поведінка відповідача вимагає застосування судом ефективного способу відновлення порушеного права позивача.

За правовою позицією Конституційного Суду України правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (рішення КСУ від 30 січня 2003 року N 3-рп/2003 та від 02.11.2004 № 15-рп/2004).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

З огляду на зазначене, суд з метою відновлення порушеного права позивача на отримання ОГД вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Національної поліції в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги по втраті працездатності поліцейського у зв`язку з отриманням травми під час виконання службових обов`язків та втрати професійної працездатності без встановлення групи інвалідності відповідно до вимог пункту 5 частини 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліції», в порядку і розмірах, встановлених Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 №4, згідно з вимогами пункту 5 частини 1 статті 99 Закону України «Про Національну поліції» у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, судовий збір у розмірі 2724,00 грн. підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Донецькій області.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

При цьому, представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (п. 2 ст. 16 КАС України).

Приписами частини 1 статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, витрати, зокрема: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду (ч. 3 ст. 132 КАС України).

Витрати на професійну правничу допомогу регулюються ст.134 КАС України.

При цьому, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Пунктом 3 вказаної статті визначено, що для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом з тим, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (п. 4 ст. 134 КАС України).

Проте, принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині 5 ст. 134 КАС України, тобто розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Отже, приписами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ч.ч.2, 3 ст. 30 вищевказаного Закону).

Аналіз вищевикладених норм дає підстави вважати, що при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд має виходити з критерію обґрунтованих дій позивача, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та запровадження певних запобіжників від можливих зловживань з боку учасників судового процесу та осіб, які надають правничу допомогу, зокрема, неможливості стягнення необґрунтовано завищених витрат на правничу допомогу.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Але, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо однак, вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права, однак відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд встановив, що 01 липня 2019 року між ОСОБА_1 та адвокатом Христенко Станіславом Володимировичем укладено договір про надання правової допомоги № 01-01/07/2019, відповідно до умов якого Замовник сплачує Адвокату винагороду в сумі визначеною додатком до цього Договору.

Відповідно до Додатку №1 від 28.12.2020 до договору про надання правової допомоги № 01-01/07/2019 від 01 липня 2019 року вартість наданих послуг складає 14181,60 грн.

Суд, оцінюючи подані документи, якими представник позивача обґрунтовує фактичне понесення витрат на професійну правничу допомогу, складність справи, обсяг доказів, дійшов висновку, що заявлена позивачем сума витрат підлягає відшкодуванню.

Понесення позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 14181,60 грн. підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 29.12.2020.

Відтак, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суми витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 14181,60 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись статями 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122, 123, 132, 159-161, 164, 192-194, 224-228, 241-247, 255, 253-263, 293-295, 371 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (, місцезнаходження: Донецька область, вул. Нахімова, 86) про визнання протиправним та скасування висновку, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати висновок від 10.12.2020 Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо відмови в призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги по втраті працездатності поліцейського у зв`язку з отриманням травми під час виконання службових обов`язків та втрати професійної працездатності без встановлення групи інвалідності відповідно до вимог пункту 5 частини 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліції», в порядку і розмірах, встановлених Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 №4.

Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо відмови в призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги по втраті працездатності поліцейського у зв`язку з отриманням травми під час виконання службових обов`язків та втрати професійної працездатності без встановлення групи інвалідності відповідно до вимог пункту 5 частини 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліції», в порядку і розмірах, встановлених Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 №4.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги по втраті працездатності поліцейського у зв`язку з отриманням травми під час виконання службових обов`язків та втрати професійної працездатності без встановлення групи інвалідності відповідно до вимог пункту 5 частини 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліції», в порядку і розмірах, встановлених Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 №4, згідно з вимогами пункту 5 частини 1 статті 99 Закону України «Про Національну поліції» у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Донецькій області (, місцезнаходження: Донецька область, вул. Нахімова, 86) судові витрати у сумі 16905 (шістнадцять тисяч дев`ятсот п`ять) гривень 60 копійок, з них: 2724 (дві тисячі сімсот двадцять чотири) гривні 00 копійок - витрати на сплату судового збору, 14181 (чотирнадцять тисяч сто вісімдесят одну) гривню 60 копійок - витрати на правничу допомогу.

Повний текст рішення складено та підписано 22 березня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15-5 п. 15 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя М.М. Толстолуцька