Справа № 520/12599/2020
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2021-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2021 р.Справа № 520/12599/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Бартош Н.С. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Щеглової Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРІНФОРМТРЕЙД" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.12.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Заічко О.В., м. Харків, повний текст складено 10.12.20 року по справі № 520/12599/2020

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРІНФОРМТРЕЙД"

до Державної служби України з безпеки на транспорті

про визнання протиправними дії та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправними дії посадових осіб Чорноморського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки щодо нарахування ТОВ «УКРІНФОРМТРЕЙД» суми за проїзд великовагового транспортного засобу у розмірі 567,00 євро, згідно Розрахунку № 86/20 від 01.02.2020р., під час рейдової перевірки 01.02.2020р.; скасувати Постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу Управління Укртрансбезпеки у Харківській області №172433 від 17.03.2020р., винесену відносно ТОВ «УКРІНФОРМТРЕЙД» про застосування штрафу у розмірі 17000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувана постанова відповідача є протиправною та прийнятою всупереч нормам законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.12.2020р. у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРІНФОРМТРЕЙД" до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними дії та скасування постанови відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРІНФОРМТРЕЙД" подано апеляційну скаргу, в якій зазначає, що Харківським окружним адміністративним судом порушено норми процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому розгляду справи, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим. Зазначає, що відповідно до товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів № 4614 від 31.01.2020р. маса нафтопродукту складала 32,62 т, що не перевищує нормативно допустимої маси 40 т. Вказує, що при визначенні вагових параметрів транспортного засобу позивача, посадовими особами Чорноморського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки були допущені значні порушення законодавства про автомобільний транспорт, Порядку 879, що виключає можливість точного визначення ймовірного перевищення параметрів, оскільки під час перевірки та складанні Акту, не враховано ряд показників. Вказує, що довідка № 025752 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 01,02.2020р. також складена всупереч вимог чинного законодавства України. Довідка повинна містити показники відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу). Однак, в довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю № 025752 від 01.02.2020р. відповідачем не зазначені ці показники. Також, у довідці не зазначений час здійснення габаритно-вагового контролю. Посилається на постанову Верховного Суду від 24.07.2019р. по справі № 803/1540/16. Вважає, що представники контролюючого органу діяли всупереч вимогам нормативно- правових актів, складені документи не містять відомостей про засоби вимірювальної техніки. Також, вказує, що єдиною методикою виконання вимірювань поосьових навантажень на маси вантажних транспортних засобів у русі в Україні є лише Методика виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі, атестована у відповідності з ГОСТ 8.010-99 Національним науковим центром "Інститут Метрології", свідоцтво про атестацію № 02-84-08. Проте вказана методика не розповсюджується на транспортні засоби з рідким вантажем або вантажем, що змінює розподіл навантажень на вісі транспортного засобу в русі (зокрема рідким). Зазначене свідчить про відсутність вимог щодо нормативів щодо навантаження транспортних засобів з відповідним видом вантажу та про неможливість встановлення факту порушення вагових параметрів. Посилається на те, що відповідачем не було надано до суду 1 інстанції зареєстрованого у реєстрі органу з оцінки відповідності сертифікату відповідності на ваги, які знаходились 01.02.2020р. на місці зупинки та перевірки транспортних засобів. А стосовно доданих до відзиву документів (свідоцтва про повірку ваг), то таких документів не достатньо. Вказує, що при здійсненні габаритно-вагового контролю було допущено чисельні порушення чинного законодавства; вагові параметри визначено невірно; з талона (чека), актів та довідки неможливо встановити на якому пункті (стаціонарному чи пересувному), де саме, на яких вагах проводилось зважування. Також, талон (чек) не містить ніяких реквізитів зважувального засобу, які б дали змогу його ідентифікувати, та не містить підписів ні особи, яка проводила зважування, ні водія автомобіля. Також зазначає, що посадові особи Чорноморського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки при перевірці транспортних засобів 01.02.2020р. не назвали свою посаду і прізвище, не пред`являли свої службові посвідчення та направлення на перевірку. Також, посилається на те, що в направленні вказано, що воно видано для проведення рейдової перевірки з 27 січня 2020р. до 03 лютого 2020р, у направленні на перевірку не вказана дата та номер наказу, на підставі якого воно видане. Також, зазначає, що у направленні на перевірку посадовим особам дозволяється проведення рейдової перевірки у конкретно визначеному пункті, а саме: на окремо визначеній ділянці дороги а/д М-14 «Одеса-Мелітополь- Новоазовськ» від 203 км до 220 км, від 176 км до 203 км, однак в жодному із складених документів не вказано де фактично (на якому саме відрізку дороги) здійснювалась перевірка. На підставі вищевикладеного просить скасувати судове рішення суду першої інстанції від 10.12.2020р. по справі № 520/12599/2020. Ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ТОВ «УКРІНФОРМТРЕЙД» до Державної служби України з безпеки на транспорті в повному обсязі.

Від Державної служби України з безпеки на транспорті, до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що з доводами апеляційної скарги позивача не погоджується. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Учасники справи про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином, на адреси визначені в апеляційній скарзі та позовній заяві, про що свідчать поштові повідомлення про вручення, які містяться в матеріалах справи .

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 01.02.2020 року службовими особами Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області, місце перевірки: 203 км + 500 м а/д М-14 "Одеса-Мелітополь-Новоазовськ", перевірено транспортні засоби марки DAF номерний знак НОМЕР_1 та Trailor номерний знак НОМЕР_2 , за кермом, згідно посвідчення водія, перебував ОСОБА_1 .

За результатами перевірки було складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №198693 від 01.02.2020р., в якому вказано про перевезення вантажу з перевищенням допустимих навантажень на одиночну вісь при дозволених 11,0 т фактична 12,45 т.

Крім того, актом №040780 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 01.02.2020р. встановлено, що ТОВ «УКРІНФОРМТРЕЙД» здійснювало перевезення дизельного палива.

За результатами розгляду справи про порушення законодавства на автомобільному транспорті начальником Управління Укртрансбезпеки у Харківській області було винесено постанову №172433 від 17.03.2020р. про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000 грн.

Також відповідачем було складено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування № 86/20 від 01.02.2020, яким визначено суму за проїзд великовагового транспортного засобу у розмірі 567,00 євро.

Позивач вважаючи дії відповідача щодо нарахування позивачу суми за проїзд великовагового транспортного засобу та постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу протиправними звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що Управлінням Укртрансбезпеки у Харківській області правомірно було винесено оскаржувану постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №172433 від 17.03.2020 відносно ТОВ «УКРІНФОРМТРЕЙД» про застосування штрафу у розмірі 17000 грн. та складено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування № 86/20 від 01.02.2020 у розмірі 567,00 євро.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Надаючи правову оцінку спірних правовідносинам, суд апеляційної інстанції керується наступними приписами норм чинного законодавства.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Отже, з огляду на зазначене, перевіряючи у водія позивача наявність дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, співробітники Укртрансбезпеки діяли згідно вимог Закону України «Про автомобільний транспорт».

Суд зазначає, що ч. 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається в порядку встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, і за плату, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 (далі - Порядок №1567).

Відповідно до п. 3, 4 Порядку №1567, органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Пунктом 15 Порядку №1567 вказано виключний перелік питань, що перевіряється контролюючими особами під час здійснення рейдової перевірки, зокрема, в частині виконання внутрішніх вантажних перевезень перевіряється: наявність визначених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання водієм режиму праці та відпочинку; виконання водієм вимог Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи на підставі яких виконуються вантажні перевезення.

Відповідно до п. 16 Порядку №1567, під час рейдової перевірки можливе здійснення габаритно-вагового контролю.

Постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок №879).

Відповідно до п. 3 Порядку №879, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Підпунктом 4 пункту 2 Порядку №879 наведене визначення поняття «габаритно-ваговий контроль» - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Підпунктом 3 пункту 2 Порядку №879 також наведене визначення поняття «великовагові та великогабаритні транспортні засоби» - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Так, керуючись Законом України «Про автомобільний транспорт», Порядком №1567, на підставі Графіку проведення рейдових перевірок Чорноморського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки у період з 01.02.2020 по 29.02.2020 та направлення на рейдову перевірку від 27.01.2020 №001326, 01.02.2020 співробітниками Чорноморського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки проводилась рейдова перевірка на 203 км + 500 м а/д М-14 "Одеса-Мелітополь-Новоазовськ".

Порядок зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної служби з безпеки на транспорті та її територіальних органів, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №422 від 20.05.2013 (далі - Порядок №422).

Співробітниками Чорноморського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки, відповідно до п. 3, 4 Порядку № 422, був зупинений транспортний засіб марки DAF номерний знак НОМЕР_1 та Trailor номерний знак НОМЕР_2 , за кермом, згідно посвідчення водія, перебував ОСОБА_1 .

У відповідності до ст. 49 Закону України «Про автомобільний транспорт», п. 4 Порядку №422, водій транспортного засобу ОСОБА_1 надав для перевірки посадовим особам Чорноморського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки наступні документи: посвідчення водія відповідної категорії; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки DAF, модель XF 105.410, номерний знак НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (напівпричіп-цистерна) марки Trailor, модель SYY 3CX, номерний знак НОМЕР_2 ; товарно-транспортну накладну на відпуск нафтопродуктів №4614 від 31.01.2020.

Співробітниками Чорноморського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки було встановлено, що відповідно до пред`явлених документів транспортні засоби належать та використовуються позивачем.

Відповідно до п. 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30, транспортний засіб з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги -4м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м. (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь -11т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Згідно з пунктом 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 (з наступними змінами та доповненнями) визначено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування" затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, який визначає механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування (надалі - Порядок).

Підпунктом 4 пункту 2 наведеного Порядку визначено, що габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції. Робота пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується службами автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим, областях та м. Севастополі і підприємствами, визначеними в установленому законодавством порядку.

Габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів (пункти 3, 4, 6 Порядку).

За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення (пункт 18 Порядку).

Відповідно до пункту 12 Порядку вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Згідно пункту 13 Порядку, під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Відповідно до Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 908/М від 03.07.2019, яке чинне до 03.07.2020, ваги автомобільні тензометричні поосьового зважування САВПВ-20 заводський номер приладу 0001, що використовуються в пункті габаритно-вагового контролю в Херсонській області на 203 км + 500 м а/д М-14 «Одеса - Мелітополь - Новоазовськ», пройшли періодичну повірку, як того вимагає Закон України «Про метрологію та метрологічну діяльність» та Порядок № 879.

За результатами габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки DAF, модель XF 105.410, номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом - цистерною марки Trailor, модель SYY 3CX, номерний знак НОМЕР_2 , було встановлено, що: загальна маса транспортного засобу разом з напівпричепом-цистерною та вантажем становила 30,750 т при нормі 40 т; навантаження на першу одиночну вісь тягача становить 7,55 т при нормі 11 т; навантаження на другу одиночну вісь тягача становить 12,45 т при нормі 11 т; навантаження на строєну вісь з одиночними шинами напівпричепа-цистерни становить 10,75 т нормі 22 т.

Про вказані вище дані результатів габаритно-вагового контролю свідчить талон про зважування №88981 від 01.02.2020.

Спільним наказом Міністерства інфраструктури України та Міністерства внутрішніх справ України №1007/1207 від 10.12.2013, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 04.02.2014 за №215/24992, затверджено Порядок взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування (далі - Порядок №1007/1207).

Відповідно до ч. 4 п. 4 Порядку №1007/1207 та на підставі талону про зважування №88981 від 01.02.2020, контролюючими особами Чорноморського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки було складено довідку про здійснення габаритно-вагового контролю №025752 від 01.02.2020.

На підставі п. 6 Порядку №422, у зв`язку з виявленими під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових параметрів нормам та правилам, контролюючими особами Чорноморського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки, було складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №040780 від 01.02.2020.

З дотриманням вимог пунктів 30 та 31-1 Порядку №879, співробітниками Чорноморського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки було складено розрахунок № 86/20 від 01.02.2020 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту №040780 від 01.02.2020.

Статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №198 від 30.03.1994, перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об`єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначені окремими актами законодавства.

Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями, та залізничними переїздами, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 (далі - Правила №30).

Пунктом 4 Правил №30 визначено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Стаття 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» зазначає про те, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Так, відсутність дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України транспортним засобом з перевищенням вагових параметрів, виданий компетентними уповноваженими органами, зафіксований в акті №198693 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 01.02.2020.

Водій ОСОБА_1 з актом №198693 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 01.02.2020 був ознайомлений, однак, від підпису та надання пояснень відмовився, про що у відповідності до п. 22 Порядку №1567, співробітниками Чорноморського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки внесено відповідний запис.

Аналогічну правову позицію щодо наявності відповідного дозволу висловив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 24.07.2019 по справі №803/1540/16, де зазначив наступне: « 40. У справі встановлено, що підставою для видання спірної постанови про застосування до Товариства адміністративно-господарського штрафу стали результати габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки DAF, модель 95 НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , з напівпричіпом марки JANMIL, модель NW-1S, реєстраційний номер НОМЕР_5 (які належать Товариству і використовуються ним при здійсненні господарської діяльності), проведеного 11 серпня 2016 року посадовими особами Управління Укртрансбезпеки. Відповідно до цих результатів вагові параметри вказаного транспортного засобу перевищують нормативно допустимі вагові обмеження більш ніж на 2 %, що дало підстави вважати цей транспортний засіб великоваговим, для руху якого, за правилами частини четвертої статті 48 Закону №2344-ІІІ, повинен бути відповідний дозвіл.

41. Суди попередніх інстанцій встановили, що такого дозволу у Товариства немає, а отже за описаних обставин колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, відповідач мав достатні підстави для накладення штрафу відповідно до статті 60 Закону № 2344-ІІІ.»

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи не міститься відповідного дозволу.

Натомість, ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» має чітку вказівку для отримання дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами.

Щодо твердження позивача про порушення автотранспортного законодавства та винесення постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №172433 від 17.03.2020, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 25 Порядку №1567, справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Так, враховуючи те, що позивач зареєстрований у Харківській області, акт №198693 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 01.02.2020 разом із супровідним листом №4333/19/18-20 від 11.02.2020 було направлено на розгляд до Управління Укртрансбезпеки у Харківській області.

Повідомленням №21917/37-1/24-20 від 06.03.2020, направленим поштою 06.03.200 відповідно до списку №3707 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих поданих у відділення поштового зв`язку №52 АТ "Укрпошта". Розгляд справи позивача було призначено на 17.03.2020. Повідомлення було отримано позивачем 10.03.2020, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Отже, позивач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, однак, на розгляд справи щодо акту №198693 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 01.02.2020 позивач чи його представник не прибули та не надали жодних письмових пояснень.

За результатами розгляду справи було винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №172433 від 17.03.2020 за порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», п. 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, та відповідно до ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» застосовано адміністративно-господарський штраф в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17000 грн.

Згідно з п. 29 Порядку №1567, копію постанови №172433 від 17.03.2020 було направлено позивачу, разом із супровідним листом від 20.03.2020 №25915/37/24-20. Копію постанови було отримано позивачем 24.03.2020, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Крім того суд зазначає, що Законом України №54-ІХ від 11.09.2019, який набув чинності 25.09.2019, внесено ряд змін до Закону України «Про автомобільний транспорт», зокрема, частину першу статті 60 цього закону доповнено новими абзацами: абзац 14 - перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; абзац 15 - перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; абзац 16 - перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вже зазначалось вище, за результатами габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки DAF, модель XF 105.410, номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом - цистерною марки Trailor, модель SYY 3CX, номерний знак НОМЕР_2 , було встановлено, що: загальна маса транспортного засобу разом з напівпричепом-цистерною та вантажем становила 30,750 т при нормі 40 т; навантаження на першу одиночну вісь тягача становить 7,55 т при нормі 11т; навантаження на другу одиночну вісь тягача становить 12,45 т при нормі 11т, що у відсотковому співвідношенні становить 13,18 %; навантаження на строєну вісь з одиночними шинами напівпричепа-цистерни становить 10,75 т нормі 22 т.

Відсоткове співвідношення перевищення вагових норм зафіксовано в розрахунку № 86/20 від 01.02.2020 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 01.02.2020 №040780.

Таким чином, допущене позивачем порушення законодавства про автомобільний транспорт підпадає під дію абзацу 15 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Щодо обладнання габаритно-вагового комплексу та посилань позивача на те, що відповідачем не було надано до суду першої інстанції зареєстрованого у реєстрі органу з оцінки відповідності сертифікату відповідності на ваги, які знаходились 01.02.2020р. на місці зупинки та перевірки транспортних засобів, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 12-13 Порядку № 879 вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Відповідно до Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 908/М від 03.07.2019, яке чинне до 03.07.2020, ваги автомобільні тензометричні поосьового зважування САВПВ-20 заводський номер приладу 0001, що використовуються в пункті габаритно-вагового контролю в Херсонській області на 203 км + 500 м а/д М-14 «Одеса - Мелітополь - Новоазовськ», пройшли періодичну повірку, як того вимагає Закон України «Про метрологію та метрологічну діяльність» та Порядок № 879.

Щодо посилань позивача на те, що перевіряти наявність у водія дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України транспортним засобом з перевищенням вагових параметрів, виданий компетентними уповноваженими органами, мають виключно працівники відповідного підрозділу МВС, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 15 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 (далі - Порядок № 1567), встановлено вичерпний перелік питань, які співробітники Укртрансбезпеки мають право перевіряти під час рейдової перевірки, серед яких зокрема перевірка наявності визначених статтями 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

За приписами ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

З огляду на зазначене, перевіряючи у водія позивача наявність дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, співробітники Укртрансбезпеки діяли виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо посилань позивача на те, що ним перевозився рідкий вантаж, який є рухомим під час кожної зміни напрямків руху чи швидкості автомобіля, тому його маса не є сталою у різних точках під час руху, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 12.5 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, передбачено, що для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова, волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

Крім того, згідно чинного законодавства жодним національним чи міжнародним нормативним документом не передбачені виключення з ПДР (пункти 2.3а, 2.3б; 12.1) при перевезенні подільних (в тому числі сипучих) вантажів.

Переміщення ватажу під час руху не є припустимим, оскільки його переміщення спричиняє збільшення динамічної маси транспортного засобу при гальмуванні, а також порушує стійкість транспортного засобу. Вказані негативні переміщення вантажу під час руху можуть призвести до непередбачуваних катастрофічних наслідків та є загрозою для безпеки дорожнього руху.

Таким чином, відповідальність за пакування, навантаження, розміщення вантажу несе перевізник, а тому в усіх випадках нерівномірного навантаження на осі відповідальність за таке навантаження має нести перевізник, як учасник дорожнього руху. Завантажуючи вантажний автомобіль в межах дозволеної фактичної маси, перевізник зобов`язаний враховувати дозволені навантаження на осі транспортного засобу, нерівномірний розподіл маси вантажу на осі, зміну маси транспортного засобу та можливе перевищення вагових параметрів після здійснення заправки автомобіля пальним, та використовувати, в таких випадках, транспортний засіб з відповідними технічними параметрами.

Крім того, законодавцем також передбачено критичну похибку в розмірі 2 % на одинарну вісь (пункт 22.5 Правил дорожнього руху).

Отже, беручи до уваги, що позивач в даному випадку виступає як перевізник, який здійснив 01.02.2020р. перевезення вантажів автомобілем, та під час перевірки встановлено, що загальна маса транспортного засобу разом з напівпричепом-цистерною та вантажем становила 30,750 т при нормі 40 т; навантаження на першу одиночну вісь тягача становить 7,55 т при нормі 11т; навантаження на другу одиночну вісь тягача становить 12,45 т при нормі 11т, що у відсотковому співвідношенні становить 13,18 %; навантаження на строєну вісь з одиночними шинами напівпричепа-цистерни становить 10,75 т при нормі 22 т., колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у відповідача були правові підстави для застосування відповідного адміністративно-господарського штрафу.

Щодо доводів позивача стосовно того, що єдиною методикою виконання вимірювань поосьових навантажень на маси вантажних транспортних засобів у русі в Україні є лише Методика виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі, атестована у відповідності з ГОСТ 8.010-99 Національним науковим центром "Інститут Метрології", свідоцтво про атестацію № 02-84-08, проте вказана методика не розповсюджується на транспортні засоби з рідким вантажем або вантажем, що змінює розподіл навантажень на вісі транспортного засобу в русі (зокрема рідким), а результати вимірювання здійсненні при відсутності затвердженої Методики, не можна вважати достовірним, зважаючи на неможливість встановлення точного показника навантаження на кожну з осей транспортного засобу та відповідно складання розрахунку плати за проїзд за перевищення вагових параметрів і винесення рішення про застосування штрафів, колегія суддів зазначає наступне.

В розумінні підпункту 2 пункту 2 Порядку № 879 вимірювання (зважування) процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Пунктом 19 Порядку № 879, у редакції чинній на час прийняття такого Порядку, встановлювалося, що регламент проведення вимірювання і зважування та технічні параметри вимірювального і зважувального обладнання визначаються Укравтодором згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2013 р. №385 Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. №30 і від 27 червня 2007 р. №879 пункт 19 Порядку №879 викладено в такій редакції: Під час проведення габаритно-вагового контролю Укртрансінспекція або її територіальні органи керуються методикою, затвердженою Мінекономрозвитку. При цьому змін до п.п. 2 п. 2 Порядку № 879 внесено не було.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. № 671 Про внесення змін до Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні виключено пункт 19 Порядку №879.

З огляду на виключення пункту 19 Порядку №879, що передбачав застосування методики проведення габаритно-вагового контролю, наявність у терміні "вимірювання" посилання на методику, затверджену спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології, не розцінюється судом як наявність у відповідача обов`язку під час здійснення габаритно-вагового контролю керуватися методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Крім того, за висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 03.07.2019 року по справі № 819/1381/16, відсутність такої методики не є підставою для невнесення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та не звільняє перевізників від відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів транспортного засобу.

Щодо посилань позивача на те, що з талону (чеку) зважування вбачається, що зважування проводилось окремо по кожній осі в подальшому сумувалось, проте враховуючи що відповідач вважає третю, четверту та п`яту осі автомобіля строєними, визначення загального навантаження на строєну вісь шляхом сумування осьових навантажень на кожну окрему вісь є неправильним, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно п. 9 Вимог до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від №255 від 28.07.2016 року, вагове обладнання повинно забезпечувати поосьове зважування у русі і визначати повну масу вантажного транспортного засобу з похибкою не більше ніж 2 % та дискретністю вимірювання в межах технічних характеристик вагового обладнання, визначених виробником.

Суд не приймає до уваги доводи позивача щодо того, що з талона (чека), актів та довідки неможливо встановити на якому пункті (стаціонарному чи пересувному), на яких вагах проводилось зважування, не містить підписів ні особи яка проводила зважування, ні водія автомобіля, колегія суддів зазначає наступне.

Талон (чек) не містить ніяких реквізитів зважувального засобу, які б дали змогу його ідентифікувати, та не містить підписів ні особи, яка проводила зважування, ні водія автомобіля, оскільки чинним законодавством України не встановлено, що вказані дані повинні бути зазначені в квитанції про зважування.

При цьому, довідка № 025752 про здійснення габаритно - вагового контролю містить посилання на ваги за допомогою яких проводилось зважування, а саме САВПВ-20, підписи посадових осіб, що проводили габаритно-ваговий контроль.

При цьому, в акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт відсутні будь-які зауваження щодо зважувального обладнання, яке було використано.

Щодо посилань позивача на те, що довідка № 025752 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 01,02.2020р. також складена всупереч вимог чинного законодавства України, а саме не містить показники відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та час здійснення габаритно-вагового контролю, колегія суддів зазначає наступне.

Даною довідкою № 025752 встановлено перевищення допустимих навантажень та чітко зазначені результати досліджень.

Колегія суддів зазначає, що в акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт відсутні будь які заперечення щодо процедури проведення габаритно-вагового контролю.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів не приймає до уваги доводи позивача щодо помилок в ході проведення габаритно-вагового контролю.

При цьому, сам факт проведення зважування сторонами не заперечується.

Фактично, як вбачається з матеріалів справи, позовної заяви та апеляційної скарги водій надав транспортний засіб марки DAF номерний знак НОМЕР_1 та Trailor номерний знак НОМЕР_2 для проведення габаритно-вагового контролю, тому доводи щодо процесу зважування колегія суддів до уваги не приймає.

Щодо посилань позивача в апеляційній скарзі на те, що посадові особи Чорноморського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки при перевірці транспортних засобів 01.02.2020р. не назвали свою посаду і прізвище, не пред`являли свої службові посвідчення та направлення на перевірку, те що в направленні вказано, що воно видано для проведення рейдової перевірки з 27 січня 2020р. до 03 лютого 2020р. (однак відповідно до щотижневого графіку проведення рейдових перевірок період перевірки зазначений з 01.02.2020р. по 29.02.2020р. те, що у направленні на перевірку не вказана дата та номер наказу, на підставі якого воно видане, а також те, що в жодному із складених документів не вказано де фактично (на якому саме відрізку дороги) здійснювалась перевірка, колегія суддів зазначає наступне.

Враховуючи на вищенаведені висновки суду, дані посилання жодним чином не впливають на вирішення справи по суті.

При цьому, актом про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів підтверджується факт зважування транспортного засобу, зауважень до якого водієм не зазначено.

Теж саме стосується й доводів позивача стосовно того, що у направленні на перевірку не вказана дата та номер наказу, на підставі якого воно видане та те, що в жодному із складених документів не вказано де фактично (на якому саме відрізку дороги) здійснювалась перевірка.

Дані посилання жодним чином не свідчать про відсутність з боку позивача порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів.

Крім того, суд відхиляє посилання позивача на постанову Верховного Суду від 24.07.2019р. по справі № 803/1540/16, оскільки правовідносини у даних справах не є аналогічними тим, що розглядались у справі Верховним Судом України.

Враховуючи вищевикладене, відповідачем було правомірно складено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування № 86/20 від 01.02.2020.

Отже, на підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що Управлінням Укртрансбезпеки у Харківській області правомірно було правомірно винесено оскаржувану постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №172433 від 17.03.2020 відносно ТОВ «УКРІНФОРМТРЕЙД» про застосування штрафу у розмірі 17000 грн. та складено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування № 86/20 від 01.02.2020 у розмірі 567,00 євро.

З урахуванням вищезазначеного, доводи позивача щодо неправомірності постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №172433 від 17.03.2020 є помилковими.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

З урахуванням того, що відповідно до п. 6 ч. 6 ст. 12 КАС України справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, дана справа відноситься до справ незначної складності і відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.12.2020 року по справі № 520/12599/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) Н.С. Бартош З.Г. Подобайло
Повний текст постанови складено 22.03.2021 року