Справа № 200/9936/20-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2021-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року справа №200/9936/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2020 року (повне судове рішення складено 27 листопада 2020 року в м. Слов`янську) в справі № 200/9936/20-а (суддя в І інстанції Хохленков О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі Управління, пенсійний орган, Покровське ОУПФУ), в якому з урахуванням уточнень просила:

- визнати протиправними дії Покровського ОУПФУ про відмову в призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника, відповідно до ст. 36 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-ІV),

- зобов`язати Управління призначити пенсію ОСОБА_1 у зв`язку з втратою годувальника відповідно до ст. 36 Закону № 1058-ІV з дня звернення 19.08.2020.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік ОСОБА_1 - ОСОБА_2 . Позивач 19.08.2020 звернувся до Покровського ОУПФУ із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Згідно з пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 серія НОМЕР_2 позивач перебуває на пенсійному обліку з 2013 року.

Відповідач 28.08.2020 інформаційним листом повідомив, що позивачка має право на призначення пенсії в разі втрати годувальника після досягнення 60 річного віку.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд не надав належної правової оцінки фактичним обставинам справи в сукупності з нормами чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, у зв`язку із чим дійшов хибного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Відповідно до свідоцтво про укладення шлюбу НОМЕР_3 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали шлюб 08.01.1983, актовий запис № 1 (а.с. 10). ОСОБА_3 після укладення шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_4 ».

ОСОБА_1 з 2013 року перебуває на обліку в Покровському ОУПФУ та отримує пенсію за віком, призначену на пільгових умовах за Списком №2.

Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_2 серії НОМЕР_4 , виданого 06.09.2018 Виконкомом Новоекономічної селищної ради Покровського району Донецької області, чоловік позивачки помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 36 (а.с.4).

Згідно з відповіддю від 28.08.2020 № 0581-02-8/10244 повідомлено, що право на призначення пенсії у разі втрати годувальника можливо тільки після досягнення 60-річного віку.

Вважаючи, що протиправні дії пенсійного органу позбавляють її права на отримання належної пенсії, ОСОБА_1 звернулась до суду за захистом свого порушеного права.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно зі ст. 1 Закону № 1058-ІV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону № 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Статтею 36 Закону № 1058-IV визначені умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною 1 статті 36 Закону № 1058-IV встановлено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу.

Тобто, для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника необхідно дві умови: по-перше, особа повинна бути непрацездатним членом сім`ї померлого годувальника і по-друге, вона повинна бути на утриманні померлого годувальника на день його смерті.

Обидві ці умови повинні бути одночасними.

Для реалізації норми ч. 1 зазначеної статті в частині 2 ст. 36 Закону № 1058-IV визначено, що непрацездатними членами сім`ї вважаються:

1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону;

2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років;

3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

Згідно з ч. 3 ст. 36 Закону № 1058-IV до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:

1) були на повному утриманні померлого годувальника;

2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Положеннями ч. 1 ст. 37 Закону № 1058-IV визначено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Пунктом 5 ст. 45 Закону № 1058-IV передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Суд наголошує, що п. 1 ч. 2 ст. 36 Закону № 1058-IV чітко встановлено, що непрацездатними членами сім`ї (для призначення/переведення на пенсію у зв`язку з втратою годувальника) вважаються чоловік (дружина), якщо вони є особою з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Отже, відповідно до вимог Закону, якщо особа не досягла пенсійного віку або не є особою з інвалідністю, вона є працездатною.

Частиною 1 ст. 26 Закону № 1058-IV визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років.

З матеріалів справи встановлено, що на момент звернення в серпні 2020 року із заявою про перехід з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника ОСОБА_1 виповнилось 57 років, що є недостатньою умовою для такого переходу на вказаний вид пенсії тому що вона вважається працездатною відповідно до Закону.

Доводи позивача про те, що вона є непрацездатним членом сім`ї померлого годувальника оскільки є непрацездатною, на думку суду, є безпідставними.

Так, ОСОБА_1 з 2013 року перебуває на обліку у Покровському ОУПФУ та отримує пенсію за віком, призначену на пільгових умовах за Списком № 2.

При цьому, ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено умови, за яких особа має право на пенсію за віком на пільгових умовах.

За таких умов позивач помилково вважає, що маючи право на пенсію за віком на пільгових умовах, вона має право на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Такі види пенсії призначаються за різних умов і підстав.

Підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджує викладений в оскаржуваному рішенні висновок, що перебування ОСОБА_1 на повному утриманні померлого годувальника, не є належною умовою для переходу на пенсію по втраті годувальника, оскільки позивач не підпадає під визначення непрацездатних членів сім`ї відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону № 1058-IV та не відповідає вимогам, які необхідні для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому вона підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статями 139, 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2020 року в справі № 200/9936/20-а залишити без змін.

Повне судове рішення - 23 березня 2021 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук