Справа № 520/224/21
Суддя: Горшкова О.О.
Дата ухвалення: 2021-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків
22 березня 2021 року № 520/224/21
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горшкової О.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил про визнання бездіяльності протиправною та стягнення одноразової грошової допомоги при звільненні,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати бездіяльність спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил щодо виплати грошової допомоги при звільнені не в повному обсязі протиправною;

- стягнути зі Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил на користь позивача суму у розмірі 36136,81 грн в якості одноразової грошової допомоги при звільненні (Банк отримувача - АТ "Райффайзен Банк Аваль", картковий рахунок НОМЕР_1 , номер рахунку IBAN НОМЕР_2 , код банку 300335, код ЄДРПОУ банку 14305909, отримувач ОСОБА_1 , РНОКПП отримувача НОМЕР_3 );

- відповідно до ст.382 КАС України встановити контроль за виконанням судового рішення та зобов`язати відповідача надати до суду звіт про виконання рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у наказі Військової прокуратури об`єднаних сил від 22.01.2020 №67к зазначено, що стаж служби ОСОБА_1 становить 13 повних календарних років. Проте позивач вважає, що строк календарної служи повинен становити 15 повних календарних років, оскільки під час обрахування стажу відповідачем протиправно не було зараховано час навчання у Національній юридичній академії України імені Я. Мудрого відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей". Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана відповідачу, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив, що відповідно до наказу ректора Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого від 31.07.2004 №255-С, ОСОБА_1 зараховано до Військово-юридичного факультету №6 у якості студента. Також зазначив, що позивач почав проходити військову службу лише з 01.08.2008, а не з липня 2004 року. На зазначених підставах Спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил просила суд відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно зі статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , проходив службу в органах прокуратури України з липня 2009 року по січень 2020 року, за останнім місцем служби з 22.10.2018 по 28.01.2020 на посаді прокурора військової прокуратури Луганського гарнізону (м. Рубіжне Луганської обл.).

Наказом Міністра оборони України № 4 від 04.01.2020 позивача звільнено з військової служби в запас на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів).

Наказом виконувача обов`язки військового прокурора об`єднаних сил №67 к від 22.01.2020 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу, звільнено з військової служби та з посади з 28.01.2020.

Як зазначив позивач у позові, йому не проведено в повному об`ємі розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні, як наслідок, не виплачено даної допомоги в повному обсязі.

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд зазначає наступне.

Відповідно ст. 1 Закону України "Про прокуратуру", прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

Згідно ст. 7 Закону України "Про прокуратуру" в редакції від 01.01.2019 систему прокуратури України становили зокрема військові прокуратури. До військових прокуратур належали Головна військова прокуратура (на правах структурного підрозділу Генеральної прокуратури України), військові прокуратури регіонів (на правах регіональних), військові прокуратури гарнізонів та інші військові прокуратури (на правах місцевих), перелік яких визначається в Додатку до цього Закону.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про прокуратуру" в редакції від 01.01.2019, військовослужбовці військової прокуратури у своїй діяльності керувались Законом України "Про прокуратуру" і проходили військову службу відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та інших законодавчих актів України, якими встановлено правові та соціальні гарантії, пенсійне, медичне та інші види забезпечення, передбачені законодавством для осіб офіцерського складу Збройних Сил України. Тобто, останні мали статус військовослужбовців.

Відповідно до ст. 83 Закону України "Про прокуратуру" в редакції від 01.01.2019, на військовослужбовців військової прокуратури поширювались усі передбачені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та іншими законодавчими актами про військову службу соціальні і правові гарантії.

Частиною 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони зокрема на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Правову основу проходження військової служби становить ст. 65 Конституції України, згідно з якою захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Конституційний обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-ХІІ) є військовим обов`язком. Військовий обов`язок, крім іншого, включає проходження військової служби.

Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності, (ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-ХІІ).

Основним нормативно-правових актом, що регулює проходження військової служби, є Закон № 2232-ХІІ, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами (ч. 4 ст. 2 Закону № 2232-ХІІ).

Згідно положень ст.1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Порядок надання військовослужбовцям одноразової грошової допомоги при звільненні та її розмір передбачені ч. 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон 2011-XII).

Так, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Крім того, відповідно до пункту 1 розділу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі - Наказ № 260) грошове забезпечення у разі звільнення з військової служби виплачується військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі грошового забезпечення, передбаченого для займаної посади з дня одержання військовою частиною наказу чи письмового повідомлення про звільнення до дня виключення наказом зі списків особового складу включно, але не більше ніж до дня здавання справ та посади (в межах установлених Міністром оборони України строків) або до дня закінчення щорічної відпустки, яка надається після здавання справ та посади

Отже, у випадку звільнення військовослужбовців з вислугою понад 10 років з військової служби їм виплачується грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до положень вищевказаного законодавства військовою прокуратурою об`єднаних сил у зв`язку зі звільненням з військової служби ОСОБА_1 виплачені такі виплати:

винагорода за безпосередню участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях за грудень 2019 у розмірі 3460,75 грн;

грошове забезпечення за період з 01 по 28 січня 2020 року у розмірі 25120,56 грн;

матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік у розмірі 33637,54 грн кожна, на загальну суму 67275,08 грн;

одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 13 повних календарних років служби, згідно ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у розмірі 178360,00 грн;

грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки (всього 123 днів), відповідно до довідки відділу роботи з кадрами від 21 січня 2020 № 15-354 вих-20 у розмірі 108874,68 грн.

Загальна сума виплачена ОСОБА_1 в січні 2020 року при звільненні склала 383091,07 гривень.

Розрахунок одноразової грошової допомоги здійснений виходячи з наступних видів грошового забезпечення за січень 2020 року: посадовий оклад у розмірі 5660,00 грн., оклад за військове звання у розмірі 1340,00 грн., вислуга років 40% у розмірі 2800,00 грн., ОВЗ 100% у розмірі 9800,00 грн., премія за січень 2020 р. - 40% у розмірі 7840,00грн., надбавка за доступ до державної таємниці за січень 2020 р у розмірі 0,00грн., всього одноразова грошова допомога нарахована у розмірі 27440,00 грн..

Позивач в позовній заяві зазначив, що при визначенні розміру одноразової грошової допомоги при звільненні, відповідачем не враховано до стажу військової служби період з 31.07.2004 по 31.07.2008, в який ОСОБА_1 навчався як студент в Інституті підготовки кадрів для органів прокуратури України та денних факультетів Військово-юридичного факультету №6 Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" передбачено, що до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби, особам, зазначеним у пункті "ж" статті 1 -2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", під час призначення пенсії згідно з пунктом "а"статті 12 зазначеного Закону додатково зараховується час навчання в межах до п`яти років (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби або до призначення на відповідну посаду із розрахунку - один рік навчання за шість місяців служби.

Отже, суд дійшов висновку, що як на час прийняття позивача на службу в органи внутрішніх справ, так і на час винесення спірного рішення до вислуги років військового зараховується час навчання у цивільних вищих навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку - один рік за шість місяців.

Суд зазначає, що твердження відповідача щодо того, що позивач навчався на Військово-юридичному факультеті №6 Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого як студент не є обгрунтованими, оскільки у відповідних законодавчих припасах відсутня така вимога. Визначальною умовою для застосування п. 2 Постанови №393 є присвоєння офіцерського (спеціального ) звання у зв`язку з закінченням навчального закладу ще до вступу на відповідну службу.

Зважаючи на те, що після закінчення четвертого курсу Військово-юридичного факультету №6 Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого і зарахування на п`ятий курс навчання в якості курсанта, а одразу після отримання повної вищої освіти позивача- лейтенанта остиції призначено помічником військового прокурора Харківського гарнізону Центрального регіону України (14.07.2009), суд приходить до висновку, що відповідачем протиправно незараховано ОСОБА_1 до стажу військової служби час навчання у вищому навчальному закладі Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого (правонаступник - Національний юридичний університет імені Ярослава Мудрого) з липня 2004 року.

З огляду на те, що вищевказані протиправні дії відповідача послугували невірним розрахунком з позивачем при звільненні, що порушило право позивача на отримання в повному обсязі грошової допомоги при звільненні, суд доходить висновку про задоволення в частині позовних вимог про стягнення зі Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил на користь позивача суму у розмірі 36136,81 грн в якості одноразової грошової допомоги при звільненні.

Щодо позовних вимог про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом забов`язання Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил подати в установлений судом термін з моменту набрання рішенням законної сили та забов`язати надати звіт про виконання рішення суду (ст. 382 КАС України), суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Враховуючи, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду, а також приписи статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України щодо обов`язковості судових рішень та відсутності об`єктивних обставин щодо невиконання судового рішення з боку відповідача, суд не вбачає підстав для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності вчинених ним дій, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Керуючись статтями 14, 243-246, 258, 262, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) до Спеціалізованої прокуратури у воєнній та оборонній сфері об`єднаних сил (вул. Маяковського, буд. 21,м. Краматорськ, Донецька область, 84333, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення одноразової грошової допомоги задовольнити частково.

Стягнути зі Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил (вул. Маяковського, буд. 21,м. Краматорськ, Донецька область, 84333, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) суму у розмірі 36136,81(тридцять шість тисяч сто тридцять шість) грн 81 коп. в якості одноразової грошової допомоги при звільненні (Банк отримувача - АТ "Райффайзен Банк Аваль", картковий рахунок НОМЕР_1 , номер рахунку IBAN НОМЕР_2 , код банку 300335, код ЄДРПОУ банку 14305909, отримувач ОСОБА_1 , РНОКПП отримувача НОМЕР_3 ).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Горшкова