Справа № 804/8455/16
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2021-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 березня 2021 року м. Дніпросправа № 804/8455/16

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Юрко І.В. (доповідач), суддів: Кругового О.О., Чабаненко С.В.,

секретарі судового засідання Рубана А.В.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Полівчука Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2020 року в адміністративній справі №804/8455/16 (головуючий суддя першої інстанції Маковська О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Атестаційної комісії №26 Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області, (третя особа: Первинна профспілкова організація працівників поліції полку «Дніпро-1» незалежної професійної спілки працівників поліції «Патріот») про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 30.11.2016 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, (третя особа: Первинна профспілкова організація працівників поліції полку «Дніпро-1» незалежної професійної спілки працівників поліції «Патріот»), в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення атестаційну комісію №26 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про результати його атестування, яке оформлено протоколом №241 від 30.10.2016 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що законних підстав для проведення атестування позивача не було, рішення атестаційної комісії не є мотивованим, оскільки атестаційні комісії не наділені повноваженнями визначати відповідність особи займаній посаді на підставі власних критеріїв, зокрема, на основі особистих уявлень про мотивацію, чесність, здатність до змін, які мають бути притаманні для поліцейського на певній посаді безвідносно до конкретних показників діяльності.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2016 року Атестаційну комісію №26 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області залучено до участі у справі як другого відповідача.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 15 травня 2019 року постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.12.2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.02.2017 року скасовано. Справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Направляючи справу на новий розгляд, Верховний Суд зазначив, що недотримання судами принципу офіційного з`ясування всіх обставин справи, під час дослідження зібраних у справі доказів, унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Суд вказав, що суди попередніх інстанцій не з`ясували чи були наявні підстави для проведення атестації позивача, а також якими доказами підтверджено наявність ознак службової невідповідності позивача.

Направляючи справу на новий розгляд, Верховний Суд також вказав на те, що суд першої інстанції, відкриваючи 01.12.2016 року провадження у справі, в порушення статті 52 КАС України (в редакції на час процесуальної дії), залучив до участі у справі другого відповідача без з`ясування думки позивача з цього питання.

З матеріалів справи вбачається, що в судовому засіданні Дніпропетровського окружного адміністративного суду 06.08.2019 року з`ясованана думка позивача щодо залучення у справі другого відповідача - Атестаційної комісії №26 ГУ НП в Дніпропетровській області. Позивач залишив вирішення даного питання на розсуд суду.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2020 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та прийняти постанову про задоволення позовних вимог з підстав, зазначених в позові.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції при прийнятті рішення не враховано наступне: в наказі №2647 від 21.09.2016 року відсутня конкретна підстава, яка передбачала його атестування, зокрема, що він підлягає атестуванню у зв`язку із вирішенням питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність (п.3 ч.2 ст.57 Закону України «Про національну поліцію), а вказано лише про мету проведення атестування. Крім того, апелянт зазначає, що як на момент проведення з ним співбесіди, так і на теперішній час відсутнє рішення суду (вирок) про притягнення його до кримінальної відповідальності, оскільки кримінальне провадження закрито на підставі ухвали апеляційного суду. З посиланням на ст.62 Конституції України та на ст.17 КК України, позивач вважає, що він не є притягнутим до кримінальної відповідальності. Далі, апелянт вказує, що відповідачами не дотримано процедуру проведення атестування та не доведено правомірність винесення рішення за результатами атестування: проведення засідання у неробочий час та за іншою адресою та відсутність члена комісії.

Відповідач - ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення.

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивач вимоги апеляційної скарги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача - ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив відмовити в їх задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Крім того, представник пояснив, що на теперішній час Атестаційної комісії №26 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області не існує, оскільки наказом ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області №416 від 23.02.2021 року скасовано, зокрема, наказ від 2109.2016 року №2647 «Про організацію проведення атестування та оголошення персонального складу атестаційної комісії для проведення атестування поліцейських полку патрульної служби поліції особливого призначення «Дніпро-1» та рот патрульної служби поліції особливого призначення «Січеслав» та «Кривбас» ГУ НП в Дніпропетровській області.

Представник третьої особи в судове засідання апеляційної інстанції не прибув.

Позивач просив розглядати справу за відсутності представника третьої особи, осківльки такий представник лише допомагав йому у складанні адміністративного позову.

Відповідно до частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, встановила наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 у період з 29.04.2014 року по 06.11.2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ.

Наказом Головного Управління НП в Дніпропетровській області №1о/с від 07.11.2015 року позивача призначено поліцейським полку патрульної поліції особливого призначення «Дніпро - 1» ГУ НП в Дніпропетровській області з присвоєнням спеціального звання сержант поліції з 07.11.2015 року (а.с.13 т.1).

27.07.2014 року (після прийняття ОСОБА_1 на службу) в Єдиному реєстрі досудових розслідувань було зареєстроване кримінальне провадження №0002824 за обвинуваченням, зокрема, ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.162, ч.2 ст.296 КК України (а.с.79-80 т.1).

Наказом ГУ НП в Дніпропетровській області №2647 від 21.09.2016 року з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівнів, на підставі глибокого та всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар`єри при призначенні на вищу посаду, переміщення на нижчу, на підставі статті 57 Закону №580 та вимог Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.11.2015 року №1465, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 18.11.2015 року за №1445/27890 (далі по тексту - Інструкція №1465), наказано, зокрема: провести атестування поліцейських полку патрульної служби поліції особливого призначення «Дніпро-1» та рот патрульної служби поліції особливого призначення «Січеслав» та «Кривбас» ГУ НП в Дніпропетровській області (а.с.14 т.1).

З матеріалів справи вбачається, що позивач 30.10.2016 року проходив співбесіду, під час якої, як зазначено в протоколі, членами атестаційної комісії досліджені: декларація про доходи ОСОБА_1 , послужний список, інформаційна довідка, висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п.2 ч.5 ст.5 Закону України «Про очищення влади», інформація з відкритих джерел.

За результатами атестації, розгляду матеріалів та проведеної співбесіди атестаційною комісією №26 ГУ НП в Дніпропетровській області прийнято рішення, яким визначено, що ОСОБА_1 займаній посаді не відповідає та підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Рішення атестаційної комісії оформлене протоколом №241 від 30.10.2016 року, згідно якого підставами для його прийняття став факт посереднього рівня підготовки позивача, не в повному обсязі розуміння службових завдань, а також скоєння злочину, який він усвідомлює.

Результати атестування занесені комісією до атестаційного листа позивача, з яким останній ознайомився 11.11.2016 року.

Не погодившись з рішенням атестаційної комісії, позивач оскаржив його до суду.

Переглядаючи справу в порядку апеляційного провадження, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог з огляду на таке.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, визначені Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580 (далі по тексту - Закон №580).

Відповідно до пункту 4 Розділу XI Прикінцеві та Перехідні положення Закону №580 до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно з пунктом 9 Розділу XI Прикінцеві та Перехідні положення Закону №580 працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Пунктом 12 Розділу XI Закону №580 визначено, що працівникам міліції, які у визначеному цим Законом порядку прийняті на службу до поліції, наказами про призначення на відповідні посади одночасно присвоюються відповідні спеціальні звання поліції відповідно до такої схеми співвідношення спеціальних звань, зокрема: спеціальне звання міліції - спеціальне звання поліції, підполковник міліції - підполковник поліції.

Відповідно до статті 81 Закону №580 первинні звання молодшого складу поліції присвоюються керівниками органів поліції, які приймають рішення про прийняття на службу в поліції, одночасно з рішенням про прийняття на службу та призначення на посаду. Військовослужбовцям та громадянам, які мають військові або спеціальні звання, класні чини, під час прийняття на службу в поліції присвоюються первинні спеціальні звання поліції, відповідні наявним у них військовим або спеціальним званням, класним чинам, у порядку, визначеному Міністерством внутрішніх справ України.

Згідно із пунктом 1.3 «Порядку присвоєння спеціальних звань та подання матеріалів для їх присвоєння», затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.03.2012 року №218, (чинний на момент виникнення спірних правовідносин), перші спеціальні звання начальницького складу органів внутрішніх справ присвоюються особам, уперше прийнятим або переведеним на службу в органи внутрішніх справ з міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, правоохоронних органів з наявним військовим або іншим спеціальним званням у порядку переатестування, за винятком осіб, які раніше проходили службу в системі МВС України і були відряджені до міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, правоохоронних органів для подальшого проходження служби. Такі особи зараховуються в кадри МВС України у наявному військовому чи спеціальному званні з подальшим переатестуванням.

Аналогічна норма закріплена пунктом 3 розділу І та пунктом 1 розділу ІІ «Порядку присвоєння спеціальних звань поліції та позбавлення спеціальних звань», затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2016 року №177.

Як зазначалось вище, наказом Головного Управління НП в Дніпропетровській області №1о/с від 07.11.2015 року позивача призначено поліцейським полку патрульної поліції особливого призначення «Дніпро - 1» ГУ НП в Дніпропетровській області з присвоєнням спеціального звання сержант поліції з 07.11.2015 року (а.с.13 т.1).

Позивач конкурс на вказану посаду не проходив.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що позивача безстроково призначено на постійну посаду з присвоєнням спеціального звання сержант поліції, з установленням посадового окладу згідно штатного розпису та позивач вступив на службу до поліції.

Відповідно до статті 17 Закону №580 поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

07.11.2015 року ОСОБА_1 склав Присягу поліцейського на вірність Українському народові, згідно якої позивачем зазначено, що він, усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягнув вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22.02.2006 року №3460 визначено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; у службовій діяльності бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об`єднань та інших юридичних осіб; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; у разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Згідно із частиною 1 статті 58 Закону №580 призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов`язків.

Закон №580 визначає способи перевірки кандидата на службу в поліції, при просуванні по службі, або вирішенні питань відповідності займаній посаді поліцейського.

Так, відповідно до статей 51, 52 Закону №580 для забезпечення прозорого добору (конкурсу) та просування по службі поліцейських на підставі об`єктивного оцінювання професійного рівня та особистих якостей кожного поліцейського, відповідності їх посаді, визначення перспективи службового використання в органах поліції утворюються постійні поліцейські комісії.

З метою добору осіб, здатних професійно виконувати повноваження поліції та посадові обов`язки за відповідною вакантною посадою, у випадках, передбачених цим Законом, проводиться конкурс на службу в поліції та/або на зайняття вакантної посади.

Комплектуванню в порядку просування по службі посад молодшого, середнього та вищого складу поліції, крім випадку, передбаченого частиною третьою вказаної статті, за рішенням керівника, уповноваженого призначати на такі посади, може передувати або проведення конкурсу, або проведення атестації.

Відповідно до статті 57 Закону №580 атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар`єри.

Так, частиною 2 статті 57 Закону №580 встановлено, що атестування поліцейських проводиться: при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Як зазначалось вище, наказом ГУ НП в Дніпропетровській області №2647 від 21.09.2016 року з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівнів, на підставі глибокого та всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар`єри при призначенні на вищу посаду, переміщення на нижчу, на підставі статті 57 Закону №580 та вимог Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.11.2015 року №1465, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 18.11.2015 року за №1445/27890 (далі по тексту - Інструкція №1465), наказано, зокрема: провести атестування поліцейських полку патрульної служби поліції особливого призначення «Дніпро-1» та рот патрульної служби поліції особливого призначення «Січеслав» та «Кривбас» ГУ НП в Дніпропетровській області (а.с.14 т.1).

Посилання позивача на ту обставину, що в наказі не зазначено саме його прізвище, апеляційним судом до уваги не приймається, оскільки наказ про проведення атестування приймався відносно всіх поліцейських полку патрульної служби поліції особливого призначення «Дніпро-1» та рот патрульної служби поліції особливого призначення «Січеслав» та «Кривбас» ГУ НП в Дніпропетровській області.

Позивач в апеляційній скарзі вказує, що за результатами його атестації, яке оформлено протоколом №241 від 30.10.2016 року, було визначено, що він займаній посаді не відповідає та підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Проте, як вважає позивач, такої підстави, як вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, наказ про проведення атестування не містив, а тому такий наказ відносно нього є протиправним.

Тобто, на думку позивача, звільнення особи зі служби в поліції через службову невідповідність (за результатами атестації) неможливо, якщо наказ про проведення атестації не містив в якості підстави атестації п.3 ч.2 ст.57 Закону України «Про Національну поліцію».

Такі посилання позивач є хибними та не обґрунтованими.

Відповідно до п.15 розділу IV Інструкції №1465 атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один з таких висновків:

1) займаній посаді відповідає;

2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду;

3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність;

4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Законодавець не ставить в залежність прийняття зазначених висновків від підстав чи мети призначеного атестування.

Аналізуючи вказану норму, апеляційний суд звертає увагу, що перелічені висновки за результатами атестування поліцейського приймаються атестаційними комісіями незалежно від підстав призначення атестування.

Як вбачається з матеріалів справи, атестування поліцейських полку патрульної служби поліції особливого призначення «Дніпро-1» та рот патрульної служби поліції особливого призначення «Січеслав» та «Кривбас» ГУ НП в Дніпропетровській області проводилось з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівнів, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар`єри при призначенні на вищу посаду, переміщення на нижчу, тобто у відповідності до вимог ст.57 Закону України «Про Національну поліцію».

Саме за результатами оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейського, освітнього та кваліфікаційного рівнів, на підставі глибокого та всебічного вивчення, визначення відповідності посаді, атестаційною комісією і прийнято рішення щодо ОСОБА_1 , а саме: за результатами атестування останнього було визначено, що він займаній посаді не відповідає та підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Так, в атестаційному листі ОСОБА_1 зазначено, що під час проходження служби останній скоїв вчинки, що дискредитують звання поліцейського, свою вину на досудовому слідстві визнав. Прокуратурою Дніпропетровської області передано до суду справу за підозрою у вчиненні ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.162 КК України (порушення недоторканості житла, вчинені службовою особою або із застосуванням насильства чи з погрозою його застосування), ч.3 ст.296 КК України (хуліганство, пов`язане з опором представникові громадськості, який виконує обов`язки з охорони громадського порядку, чи іншим громадянам, які припиняли хуліганські дії).

Вироком Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 10.04.2019 року у справі №205/440/15-к ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.162 КК України, ч.2 ст.296 КК України та призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

Відповідно до п. «д» ч.1 ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання.

Зі змісту вироку вбачається, що ОСОБА_1 вину в скоєнні інкримінованих йому злочинів при зазначених вище обставинах визнав частково, а саме: в частині обвинувачення ст.162 КК України. Згодом визнав вину повністю в обсязі уточненого прокурором обвинувачення, щиро покаявся у скоєному та просив застосувати до нього акт амністії.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 31.01.2020 року за результатами розгляду клопотання ОСОБА_1 про звільнення від кримінальної відповідальності за давністю, кримінальне провадження щодо ОСОБА_1 закрито на підставі ч.1 ст.49 КК України, п.1 ч.2 ст.284 КПУ України у зв`язку із звільненням від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Зі змісту хвали Дніпровського апеляційного суду вбачається, що судом не переглядався вирок в частині ступеню вини та тяжкості проступку позивача, а лише вирішувалось процесуальне питання щодо строків притягнення до відповідальності.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що як на момент проведення з ним співбесіди, так і на теперішній час відсутнє рішення суду (вирок) про притягнення його до кримінальної відповідальності, оскільки кримінальне провадження закрито на підставі ухвали апеляційного суду. З посиланням на ст.62 Конституції України та на ст.17 КК України, позивач вважає, що він не є притягнутим до кримінальної відповідальності.

Як зазначалось вище, вина позивача у скоєнні злочину встановлена вироком суду, та вину позивач визнав, вирок не оскаржував, подавав до апеляційного суду клопотання про звільнення від відповідальності (а.с.29 т.2); кримінальне провадження закрито на підставі ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із звільненням від кримінальної відповідальності із закінченням строків давності (тобто не за реабілітуючими обставинами).

Далі, апелянт вказує, що відповідачами не дотримано процедуру проведення атестування та не доведено правомірність винесення рішення за результатами атестування: проведення засідання у неробочий час та за іншою адресою та відсутність члена комісії.

Вказані доводи позивача колегія суддів до уваги не приймає, оскільки проведення засідання атестаційної комісії у неробочий час та за іншою адресою, не завадило ОСОБА_1 прийняти особисту участь на засіданні комісії, пройти співбесіду та відповідати на питання.

Наявність на протоколі засідання атестаційної комісії підписів всіх трьох членів атестаційної комісії, спростовує посилання позивача про відсутність одного з членів комісії на засіданні, при цьому позивач не зміг пояснити скільки членів комісії було присутнє на засіданні та хто саме був відсутній. Крім того, згідно додатку №1 до протоколу №21 від 30.10.2016 року ОСОБА_1 заявив про довіру складу комісії.

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушення відповідачем порядку призначення та проведення атестування поліцейських, зокрема, позивача.

Суд звертає увагу на ту обставину, що відповідно до ст.64 Закону України «Про Національну поліцію» при прийнятті на службу до поліції позивач приносив присягу та присягав, у тому числі, вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Проте, вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, свідчить про порушення вимог чинного законодавства, що не може сприяти зміцненню авторитету поліції.

Колегія суддів вважає, що скоєння кримінального правопорушення поліцейським, дискредитує звання рядового і начальницького складу національної поліції, за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Таким чином, суд вважає, що висновки атестаційної комісії щодо службової невідповідності позивача із врахуванням скоєння ним кримінального правопорушення, є обґрунтованими.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, доведено правомірність прийняття атестаційною комісією №26 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області рішення про результати атестування ОСОБА_1 , яке оформлено протоколом №241 від 30.10.2016 року.

З урахуванням наведених вище обставин в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних та обгрунтованих юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Вирішуючи питання про можливість касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

За приписами пункту 1 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2020 року в адміністративній справі №804/8455/16 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2020 року в адміністративній справі №804/8455/16 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Повний текст постанови складено 19 березня 2021 року.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя О.О. Круговий

суддя С.В. Чабаненко