Справа № 456/3234/20
Суддя: Бораковський В. М.
Дата ухвалення: 2021-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 456/3234/20
Провадження № 2-а/456/7/2021
РІШЕННЯ

іменем України

19 березня 2021 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Бораковського В. М.

секретар судового засідання Щупак Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м.Львів, інспектора вз1 роти 3 бат 4 УПП у Львівській області ДПП лейтенанта Лук`янчук Олега Васильовича про визнання незаконною та скасування постанови серії ДП18 №822308 від 19.08.2020 в справі про адміністративне правопорушення,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

встановив:

Стислий виклад позиції позивача.

В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивач покликається на те, що 19 серпня 2020 року інспектором вз 1 роти 3 бат 4 УПП у Львівській області ДПП лейтенантом Лук`янчук О.В. складено постанову на нього відповідно до якої 19.08.2020 о 18:01 на автодорозі Київ-Чоп, М-06 610 км, він керував транспортним засобом в населеному пункті зі швидкістю 102 км/год. Швидкість вимірювалась пристроєм TruСаm LТІ 20/20 1С00058, чим порушив п. 12.4 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

ОСОБА_1 не погоджуючись з фактом притягнення до адміністративної відповідальності змушений звернутися до суду з даним адміністративним позовом, оскільки суб`єктом владних повноважень не доведено факту адміністративного правопорушення та порушено процедуру притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Відповідачем, на місці зупинки транспортного засобу позивача, не було представлено доказів порушення правил дорожнього руху, в тому числі числових показників приладів вимірювальної техніки, а також передбачених законом сертифікатів та дозволів на її використання. Таким чином, позивач не погодившись з доводами інспектора щодо порушення останнім ПДР, фактично заперечивши свою вину, не отримав в її спростування жодних доказів протилежного. Окрім того, відповідач не дотримався процедури розгляду. В даному випадку, інспектор поліції Лук`янчук О.В. фактично не здійснював розгляд справи про адміністративне правопорушення відповідно до ст.279 КУпАП, а взявши документи у водія, самостійно склав оскаржувану постанову, перебуваючи у службовому автомобілі. Так, інспектор поліції зупинив автомобіль позивача та повідомив, що було зафіксовано перевищення швидкості, хоча яка саме швидкість не повідомив, а попросив документи і все, нічого не пояснюючи пішов у свій автомобіль. Через відсутність патрульного тривалий час, позивач вийшов з автомобіля, щоб дізнатись причину, однак йому повідомили чекати в автомобілі. Через тривалий час вийшла невідома інспектор патрульної поліції, яка не представилась, а просто вручила постанову та повідомила, що вона не складала даної постанови, а її напарник, який в даний момент зайнятий іншою роботою, попросив вручити постанову. За даних обставин позивача обурила формальна поведінка патрульних під час оформлення порушення ПДР, шляхом заповнення постанови у своєму службовому автомобілі. Окрім цього, відеофіксація нагрудної камери процесу розгляду адміністративної справи патрульним поліції не здійснювалась, оскільки як такого розгляду не було. В даному випадку, було здійснено порушення з боку патрульного поліції прав позивача під час проведення розгляду адміністративної справи на місці події, докази вчинення не було надано для огляду позивачу. За таких обставин, якщо інспектор обмежився формальним складенням постанови без проведення розгляду справи, такий штраф є незаконним та підлягає скасуванню.

Позивач просить визнати незаконною та скасувати постанову серії ДП18 №822308 від 19.08.2020 в справі про адміністративне правопорушення.

Представник відповідача Управління патрульної поліції у м.Львів подав відзив на позовну заяву (а.с.18-26, 29-33), в обґрунтування якого покликаючись на те, що факт вчинення адміністративного правопорушення був зафіксований лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів TruСАМ LTI 20/20 № ТС000584 та підтверджується роздруківкого з цього пристрою. Лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruСАМ LTI 20/20 має сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 року № UA-MI/1-2903-2012. На виконання вимог ст. 283 КУпАП поліцейським вказано в постанові технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався), а саме TruCAM LTI 20/20 №ТС000584. Доказом вчинення позивачем правопорушення є візуалізовані дані лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 №ТС000584. Крім цього, не встановлено будь-яких порушень з боку інспекторів патрульної поліції при здійсненні вимірювання швидкості руху автомобіля позивача та фіксації правопорушення. Долучені до справи матеріали в повній мірі відповідають вимогам ч. 1 ст. 72 КАС України, у зв`язку з чим є належними доказами. Пунктом 10 Розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року №1395, під час вирішення питання про притягнення особи до відповідальності, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і підвідомчістю. Щодо твердження позивача про ймовірні, на його думку, процедурні порушення, вважають, що навіть при наявності такого порушення, воно не повинно сприйматись як безумовне свідчення протиправності прийнятого за наслідками розгляду справи про адміністративні правопорушення рішення. Натомість, вчинені суб`єктом владних повноважень процедурні порушення підлягають оцінці з огляду на те, наскільки ці порушення вплинули на можливість порушника захистити свої права та чи призвели процедурні порушення на встановлення обставин порушення та на наслідки. До аналогічного висновку прийшли судді Восьмого апеляційного адміністративного суду у рішенні № 857/2817/18 від 26 листопада 2018 року. Аргументи позивача вказують лише на його намагання уникнути несприятливих для нього наслідків у зв`язку із притягненням до адміністративної відповідальності, але не є підставою для сумніву, що відповідач діяв неправомірно. Тому просить відмовити повністю у задоволенні позову у зв`язку з безпідставністю такого та розглянути справу за відсутності представника відповідача.

У судовому засіданні позивач позов підтримав повністю покликаючись на викладені у позові обставини і суду пояснив, що відповідачем не вірно визначено місце вчинення правопорушення, є розбіжності між постановою і фотофіксацією автомобіля, де зафіксовано вказану швидкість автомобіля за 305м. від місця фіксації. Таким чинам він рухався на автомобілі на автодорозі де не було обмеження швидкості руху. Крім цього таким місцем згідно фототаблиці є Львів вул. Стрийська, 350, в той час як він був зупинений працівниками поліції на КП за межами села Добряни Стрийського району. Враховуючи вищенаведене просить суд позов задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, однак представник відповідачів у відзиві на позовну заяву просить розглянути справу за відсутності представника відповідачів.

Заяви та клопотання, подані учасниками справи.

Позивачем подано клопотання про звільнення від сплати судового збору (а.с.13-14);

Позивачем подано клопотання про допит свідків (а.с.27).

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 31.08.2020 відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.8-9).

Ухвалами судового засідання від 06.10.2020 та 28.01.2021 відкладено розгляд справи (а.с.28,56).

Судом оприлюднено на веб-порталі Судової влади України повідомлення про дату, час та місце судового розгляду адміністративної справи №456/3234/20 (а.с.17, 38, 55).

Заслухавши пояснення позивача, показання свідків, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, суд доходить такого висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №822308 від 19.08.2020, ОСОБА_1 19.08.2020, о 18 год 01 хв, на автодорозі Київ-Чоп М06 610 км, керуючи транспортним засобом автомобілем «Volkswaqen Passat», р.н. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 102 км/год, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 ст. 122 КУпАП, у зв`язку з чим на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн (а.с.3).

Відповідно до Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/16651, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 30.09.2019 та чинного до 30.09.2020, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruСАМ LTI 20/20 № ТС000584 є придатним до застосування (а.с.25).

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 суду пояснила, що вона разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 їхали до Львова. На КПП в с. Добряни їх зупинив патрульний інспектор, забрав документи і пішов у свій автомобіль. Пізніше інша патрульна інспекторка принесла їм постанову, сказала, що інспектор, який їх зупиняв зайнятий. Права їм не роз`яснювали.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що вона разом з чоловіком та подругою їхали до Львова. Біля с.Добрян КПП в їх зупинив патрульний інспектор, забрав документи і пішов. Пізніше прийшла інша патрульна інспекторка принесла їм постанову, сказала, якщо не згідні, щоб оскаржували. Працівник поліції повідомив, що вони перевищили швидкість, однак на скільки не повідомив.

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини носять публічно-правовий характер та виникли між сторонами у зв`язку з незгодою позивача з рішенням суб`єкта владних повноважень про порушення позивачем Правил дорожнього руху та накладення, у зв`язку з цим, на нього адміністративного стягнення у виді штрафу.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

До спірних правовідносин, які виникли між сторони, підлягають застосуванню норми Конституції України, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кодексу адміністративного судочинства, Правил дорожнього руху, Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України визначається Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно з п. 1.1. ПДР ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

За приписами пункту 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Отже, у населених пунктах організований інтенсивний дорожній рух, що вимагає підвищеної уваги до забезпечення безпеки на проїзній частині, тому в таких місцях на всіх ділянках доріг (крім житлових зон і територій підприємств) встановлено максимально допустиме обмеження швидкості руху в 50 км/год. Дане обмеження встановленої максимальної швидкості руху вводиться знаком 5.45 «Початок населеного пункту» і скасовується знаком 5.46 «Кінець населеного пункту».

Відповідно до п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Частиною 1 статті 122 КУпАП регламентовано, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Такими обставинами у справах про накладення адміністративних стягнень є, зокрема, докази вчинення особою адміністративного правопорушення.

Отже, перевірці у такому випадку підлягають дії суб`єкта владних повноважень саме під час прийняття рішення та врахування ним усіх обставин також саме на час прийняття рішення.

Підтвердження наявності таких обставин на час прийняття рішення зазвичай закріплене у відповідних процедурах, що регламентовані законними та підзаконними актами, дотримання яких і дія у межах яких є обов`язком суб`єкта владних повноважень згідно ст. 19 Конституції України.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Так, відповідно до пункту 1 частини 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Крім цього, суд враховує роз`яснення, викладені у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», згідно з якими зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Відповідно до Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.04.2018 по справі №211/3520/16-а, саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 у справі №338/1/17 вказав, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку.

Згідно пунктів 9-10 розділу 3 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз?яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов?язки, заслуховує осіб, які беруть участь у розгляді справи та досліджує докази, які оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об?єктивному дослідженні всіх обставин справи.

Частина 2 ст. 77 КАС України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Суд погоджується з аргументами позивача, вважає такі обґрунтованими та підтвердженими належними, допустимими та достовірними доказами, які, в своїй сукупності, є достатніми.

Так, з аналізу оскаржуваної постанови вбачається, що така не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки в ній відсутні покликання на правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження. Крім цього, в постанові не зазначено докази, на яких ґрунтуються висновки про вчинення особою адміністративного правопорушення, передбачених частиною 1 ст. 122 КУпАП. Покликання у оскаржуваній постанові на технічний засіб (TruCam LTI 20/20) є недостатнім для беззаперечного встановлення вини особи у вчиненні відповідного адміністративного правопорушення.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, відповідачем надано фототаблицю з лазерного вимірювача швидкості руху TruСАМ LTI 20/20 № ТС000584, на якому зафіксовано автомобіль марки «Volkswaqen Passat», державний номер НОМЕР_1 , а також вказано швидкість його руху - 102 км/год, дату та час руху. Відеозапису з лазерного вимірювача швидкості руху TruСАМ LTI 20/20 № ТС000584 відповідачем не надано.

Згідно з ПДР дорожній знак 5.45 позначає - «Початок населеного пункту». Найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах. Знаки 5.45 і 5.46 установлюються на фактичній межі забудови, яка прилягає до дороги. Отже, згідно ПДР знак 5.45 позначає не лише найменування населеного пункту, а й його початок. При цьому, місце встановлення такого знаку співпадає з фактичними межами забудови населеного пункту. Відтак, зона дії знаку 5.45. поширюється на ділянку автодороги від місця його установлення до знаку 5.46.

Разом з тим, на фотознімку з лазерного вимірювача швидкості руху TruСАМ LTI 20/20 № ТС000584, наданого відповідачем, не зафіксований дорожній знак 5.45 або знак 5.46 та не зафіксовано особу, яка перебуває за кермом цього автомобіля, тому неможливо встановити - чи рухався позивач у межах населеного пункту, чи в зоні дії обмеженої швидкості руху.

Докази наявності знаку 5.45 необхідні для визначення законності накладення адміністративного стягнення ще й тому, що ПДР України також передбачений дорожній знак 5.47 - «Початок населеного пункту». Однак він містить і означає найменування і початок забудови населеного пункту, в якому на даній дорозі не діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах.

Складена стосовно ОСОБА_1 постанова про накладення адміністративного стягнення, сама по собі, не є достатнім доказом його вини у вчинені цього правопорушення. Інших належних та допустимих доказів, які б вказували на наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 122 КУпАП, суду не надано.

Крім цього судом встановлено порушення порядку розгляду адміністративного правопорушення, оскільки таке відбулось за відсутності особи, відносно якої проводився розгляд.

Суд зауважує, що за відсутності належних, допустимих та, у своїй сукупності, достатніх доказів вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, обставини, викладені у постанові про накладення адміністративного стягнення, набувають форми припущення, на яких не може ґрунтуватися процесуальне рішення (постанова).

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог, тому позов підлягає до задоволення повністю.

На підставі статті 19 Конституції України, статей 122, 247, 251, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення та керуючись статтями 2, 6, 9, 19, 77, 78, 90, 243-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції у м. Львів (місцезнаходження: м. Львів, вул.Перфецького,19), інспектора вз1 роти 3 бат 4 УПП у Львівській області ДПП лейтенанта Лук`янчук Олега Васильовича (місце перебування: м. Львів, вул.Перфецького,19) про визнання незаконною та скасування постанови серії ДП18 №822308 від 19.08.2020 в справі про адміністративне правопорушення задовольнити повністю.

Скасувати постанову серії ДП18 №822308 від 19.08.2020 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі щодо накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за частиною 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в сумі 255,00 грн та закрити справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за частиною 1 ст. 122 КУпАП.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Дата складення повного судового рішення 19 березня 2021 року.

Головуючий суддя В. М. Бораковський