Справа № 240/11433/20
Суддя: Липа Володимир Анатолійович
Дата ухвалення: 2021-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2021 року м. Житомир справа № 240/11433/20

категорія 113070200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Липи В.А.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання дій неправомірними, скасування постанови,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області, в якому просить:

- визнати дії Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області щодо застосування адміністративно - господарського штрафу за абз. 16 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» в розмірі 34 000 грн. до ОСОБА_1 - неправомірними;

- скасувати постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу № 207331 від 14.07.2020 року - в повному обсязі.

В обґрунтування позову зазначено, що в акті перевірки зафіксовано порушення перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм на 7,45%, відповідальність за що передбачена абз. 14 ч.1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт", а в постанові про застосування адміністративно-господарського штрафу №207331 від 14.07.2020 відповідач застосовує санкцію передбачену абз.16 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт". Вважає, що зафіксоване порушення в акті перевірки та абзац санкції статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за його вчинення, не відповідають зазначеному в постанові про притягнення до адміністративно-господарського штрафу та розміру санкції, встановленої законодавством за її вчинення.

Ухвалою суду вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання на 20.08.2020.

Відповідач, на виконання вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі, до суду надав відзив на позов, у якому просить залишити без задоволення позовну заяву. Вказує, що під час перевірки транспортного засобу виявлено порушення вимог Закону України «Про автомобільний транспорт» п. 22.5 ПДР України, а саме згідно ТТН № б/н від 24.05.2020 надаються послуги з перевезення вантажу. Згідно чеку зважування №05285 від 24.05.2020 виявлено факт перевантаження на одиничну вісь 13.42 т при дозволених 11 т, що складає 22 % перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм та перевантаження по повній масі транспортного засобу 42.98 т при дозволених 40 т, що складає 7.45 % перевищення встановлених законодавством габаритно- вагових норм. При цьому у водія відсутній дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових норм, відповідальність за які передбачена абз. 16 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» - перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезені вантажу без відповідного дозволу. Зауважив, що відповідно до п. 31 Порядку № 879, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п`ятикратному розмірі.У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням. Відмітив, що повідомлення про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт від 18.06.2020 скеровано рекомендованим листом та вручено адресату 30.06.2020. За результатами розгляду справ про порушення, винесено постанову № 207331 від 14.07.2020 про застосування адміністративно - господарського штрафу.Посадові особи Уктрансбезпеки діяли виключно на законних підставах.

20.08.2020 у зв`язку з клопотанням сторін розгляд справи відкладено на 17.09.2020.

Позивач до суду направив відповідь на відзив, у якій зазначив, що в матеріалах справи наявні документи із зазначенням різних порушень (акт, сама постанова), санкції за вчинення яких, визначені ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт", не відповідають санкції, вказаній відповідачем в оскаржуваній постанові. Вважає, що визначення вагових параметрів транспортного засобу позивача було здійснено з порушенням положень Порядку №879, а тому отримані в результаті зважування дані не можуть вважатися достовірними. Стверджує, що діючим законодавством не передбачено можливості надання дозволу великоваговим транспортним засобам для перевезення подільних вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень.

17.09.2020 справа в судовому засіданні не слухалася, чергове засідання призначено на 15.10.2020.

24.09.2020 до суду надійшли письмові пояснення ОСОБА_2

15.10.2020 за письмовою заявою позивача розгляд справи відкладено на 05.11.2020.

05.11.2020 справа знята з розгляду у зв`язку з слуханням виборчої справи. Наступне судове засідання призначено на 01.12.2020.

Ухвалою суду замінено відповідача у справі на його правонаступника - Подільське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки.

Представники сторін до суду надали клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Зважаючи на відсутність перешкоди для розгляду справи у судовому засіданні та приймаючи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд, без виходу до нарадчої кімнати, постановив ухвалу про подальший розгляд справи в письмовому провадженні, яку занесено секретарем судового засідання до протоколу судового засідання.

Згідно із ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно й повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов і відзив, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що 24.05.2020 посадовими особами Київського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки на 36 км а/д М-06 «Київ - Чоп», під час проведення рейдової перевірки на підставі направлення на перевірку № 000184 від 19.05.2020, проведено габаритно - ваговий контроль транспортного засобу DAF, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 .

За результатами зважування транспортного засобу складено Акт № 235288 від 24.05.2020 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, яким зафіксовано порушення перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень, а саме навантаження на одиночну вісь складає 13 т 420 кг, чим порушено п.22.5 ПДР України, у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» перевезення вантажу, згідно ТТН з перевищенням вагових норм на 7,45% без відповідного дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, чим порушено п.22.5 ПДР України, відповідальність за що передбачена абз.14 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

24.05.2020 проведено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та нараховано плату за проїзд у розмірі 59.28 євро.

14.07.2020 Управлінням Укртрансбезпеки у Житомирській області прийнято постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу № 207331, у якій вказано, що ОСОБА_1 24.05.2020 допущено порушення вимог ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абзацом 16 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" та постановлено стягнути з ОСОБА_1 адміністративно- господарський штраф у сумі 34000 гривень.

Позивач, вважаючи вказану постанову протиправною та такою, що прийнята з порушенням вимог чинного законодавства, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі - Положення).

Відповідно до п. 1 Положення Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно п.п. 1 п. 4 Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.

Відповідно до пункту 8 Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Підпунктом 15 п. 5 названого Положення визначено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Відповідно до норм ст. 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" від 5 квітня 2001 року №2344-III державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, зокрема, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом встановлено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567(далі- Порядок №1567).

Відповідно до п. 2 Порядку №1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

За приписами п. 4 Порядку №1567 державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Відтак, саме на Укртрансбезпеку покладені повноваження щодо реалізації державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, в тому числі державного контролю шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

За приписами п. 14 Порядку №1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Згідно п.15 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтею 48 Закону № 2344-III документів, на підставі яких здійснюються перевезення вантажів.

Проведення рейдової перевірки, яка мала місце у даній справі, відповідає наведеним положенням чинного законодавства, відповідачем правомірно при здійсненні габаритно-вагового контролю у спірному випадку перевірявся транспортний засіб на дотримання вимог Закону України "Про автомобільний транспорт" та правил надання послуг пасажирським і вантажним автомобільним транспортом.

Зі змісту оскаржуваної постанови встановлено, що підставою для її прийняття слугував факт порушення позивачем законодавства про автомобільний транспорт, а саме ст. 48 Закону №2344-III, відповідальність за що передбачена абз. 16 ч. 1 ст. 60 Закону №2344-ІІІ.

Безспірно, в силу вимог ст. 48 Закону №2344-III для здійснення внутрішніх перевезень вантажів необхідні, окрім інших, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, а у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не погоджується з розміром штрафу, адже вважає, що відповідальність за порушення, яке зафіксовано в акті передбачена абз.14 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт", тоді як в постанові відповідач застосовує санкцію передбачену абз.16 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Так, згідно з абзацом 14 частини 1 статті 60 цього ж Закону №2344-III за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тоді як відповідно до абзацу 16 частини 1 статті 60 цього ж Закону №2344-III за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу застосовуються штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд враховує, що згідно пункту 15 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом, в тому числі наявність чи відсутність дозволу або документу про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів.

Статтею 33 Закону України "Про автомобільні дороги" визначено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч. 2 ст. 29 Закону України "Про дорожній рух" з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування, визначається правовими нормами Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 (далі - Порядок №879).

Підпунктами 3, 4 пункту 2 Порядку №879 визначено, що великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

За приписами вимог п. 15 Порядку №879 контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль, до яких відноситься Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.

Відповідно до вимог п. 22.5 Правил дорожнього руху за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Наведеними правовими нормами визначені повноваження Укртрансбезпеки щодо контролю за рухом транспортних засобів з перевищенням габаритно-вагових параметрів, а також порядок здійснення такого контролю.

При цьому, участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові параметри яких перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у п. 22.5 Правил дорожнього руху, зокрема, навантаження на вісі транспортного засобу, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів, а при перевезенні вантажу без відповідного дозволу настає адміністративно-господарська відповідальність, яка залежить від відсоткового перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм.

За результатами зважування транспортного засобу складено акт від 24.05.2020 №235288 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, довідку від 24.05.2020 №043413 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, акт від 24.05.2020 №024403 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та розрахунок №024403 від 04.05.2020 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та нараховано плату за проїзд у розмірі 59,28 євро.

З довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю №043413 від 24.05.2020 та акту №024403 від 24.05.2020 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів вбачається, що повна маса транспортного засобу DAF, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом марки BURG BRDO 12-27 з реєстраційним номером НОМЕР_2 , становила 42,98 т, при нормативно допустимих 40 т, що складає 7, 45 % перевищення встановлених законодавством габаритно- вагових норм та осьові навантаження 13,42 т при нормативно допустимих 11 т, що складає 22 % перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм. При цьому, як слідує з матеріалів справи, у водія був відсутній дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових норм.

Таким чином, факт перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, а саме повної маси транспортного засобу та перевищення осьового навантаження понад нормативно допустимі параметри підтверджується наданими відповідачем доказами та не спростовано позивачем.

Оскільки навантаження на одиничну вісь склало 13,42 т при допустимих 11,00 т, тобто на 22% більше від нормативних параметрів, суд погоджується з правомірністю застосування відповідачем оспорюваного адміністративно-господарського штрафу.

Стосовно посилання позивача на порушення визначення вагових параметрів транспортного засобу, відсутність надання відповідачем доказів на підтвердження утримання відповідного зважувального обладнання у робочому стані, використання сертифікованого обладнання з проведеною метрологічною атестацією для зважування вантажів у русі, суд враховує наступне.

У розумінні пп.2 п.2 Порядку №879 вимірювання (зважування) процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Пунктом 19 Порядку №879, встановлювалося, що регламент проведення вимірювання і зважування та технічні параметри вимірювального і зважувального обладнання визначаються Укравтодором згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2013 р. №385 "Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. №30 і від 27 червня 2007 р. №879" пункт 19 Порядку №879 викладено в такій редакції: Під час проведення габаритно-вагового контролю Укртрансінспекція або її територіальні органи керуються методикою, затвердженою Мінекономрозвитку. При цьому змін до п.п.2 п.2 Порядку №879 внесено не було.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. №671 Про внесення змін до Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні виключено пункт 19 Порядку №879.

З огляду на виключення п.19 Порядку №879, наявність у терміні вимірювання посилання на методику, затверджену спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології, не розцінюється судом як наявність у відповідача обов`язку під час здійснення габаритно-вагового контролю керуватися методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Викладене за своєю суттю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, наведеною у постанові від 02.08.2018 р. у справі №820/1420/17 (провадження №К/9901/24144/18).

Крім того, суд зазначає, що пункти 12, 13 Порядку №879 не встановлюють обов`язку для посадових осіб Укртрансбезпеки надавати водієві протокол, свідоцтво про метрологічну атестацію в ДП Укрметстандарт на предмет відповідності технічних характеристик ваг вимогам технічної документації виробника саме у режимі зважування у русі, повідомляти назву вагового комплексу, на якому здійснювався габаритно-ваговий контроль. Також законодавчо не встановлено вимоги щодо зазначення в акті про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю та розрахунку плати за проїзд характеристик вимірювального зважувального обладнання при проведенні габаритно-вагового контролю.

У разі виявлення на стаціонарних або пересувних чи автоматичних зважувальних пунктах порушення правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів такий транспортний засіб тимчасово затримується згідно із статтею 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб.

Крім того, суд зазначає, що розрахунок плати за проїзд визначається за наслідком габаритно-вагового контролю, у тому числі шляхом визначення габаритновагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному або пересувному пункті.

Позивач також зазначає, що у разі встановлення перевищення нормативних вагових параметрів транспортного засобу, його подальший рух мав би бути заборонений відповідно до пункту 21 Порядку № 879.

Разом з тим, вказані доводи суд вважає помилковими, адже за змістом відповідних норм та виходячи з положень статті 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тимчасове затримання транспортного засобу уповноважені здійснювати виключно співробітники відповідного уповноваженого підрозділу Національної поліції, а не посадові особи Укртрансбезпеки.

Суд критично ставиться до посилань позивача на відсутність передбаченої законом можливості надання дозволу великоваговим транспортним засобам для перевезення подільних вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмеженень, адже статтею 48 Закону № 2344-III чітко визначено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень (яке встановлене в ході розгляду справи) обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі викладеного, враховуючи встановлений під час перевірки факт перевищення транспортним засобом позивача нормативних габаритних (вагових) параметрів та відсутність дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України або документу про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів, суд вважає, що постанова Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області № 207331 від 14.07.2020 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу є правомірною і достатніх підстав для визнання її протиправною під час розгляду справи не встановлено.

Беручи до уваги наведене у сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень довів правомірність своїх дій при проведенні рейдової перевірки та прийняття оскаржуваної постанови.

Оскільки, адміністративний позов задоволенню не підлягає, судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись статтями 9, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 257-260, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 ) до Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (майдан С.П. Корольова, 12, м.Житомир, 10014, ) про визнання дій неправомірними, скасування постанови - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Липа