Справа № 440/1289/21
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2021-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

22 березня 2021 рокум. ПолтаваСправа № 440/1289/21

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Довгопол М.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

19 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) про визнання незаконними дій ВПВР УЗПВР у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління МЮ (м. Суми) Лукмасло М. щодо відмови у задоволенні клопотання про закінчення виконавчого провадження №57945364 та зняття арешту, у зв`язку з фактичним виконанням та стягнення з ОСОБА_1 , приватним виконавцем основної суми винагороди; зобов`язання уповноважених осіб ВПВР УЗПВР у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління МЮ (м. Суми) у виконавчому провадженні №57945364 повторно розглянути клопотання про закінчення виконавчого провадження №57945364 та зняття арешту у зв`язку з фактичним виконанням та сплатою приватному виконавцю основної суми винагороди у іншому виконавчому провадженні.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України. Позивачеві надано десятиденний строк для усунення недоліків шляхом подання до Полтавського окружного адміністративного суду заяви про поновлення строку на звернення до суду з наданням доказів поважності причин пропуску такого строку.

За змістом частин 1 та 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Пунктом 1 частини 2 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Отже, процесуальним законом передбачено спеціальний строк звернення до суду із позовною заявою про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС.

З позовної заяви слідує, що позивач фактично оскаржує відмову відповідача у задоволенні клопотання про закінчення виконавчого провадження та зняття арешту, про яку вона дізналася 15.11.2020 з листа від 06.10.2020 №02.1.17/15360.

Натомість, з позовом до суду позивач звернулася 16.02.2021, про що свідчить поштовий конверт, в якому надіслано позовну заяву, тобто з пропущенням строку встановленого пунктом 1 частини 2 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України для оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС.

Позивачем подано заяву про усунення недоліків, в якій вона просила продовжити процесуальні строки для звернення до суду, що розцінюється судом як заява про поновлення строку звернення до суду. Заява мотивована тим, що позивач є похилого віку, на даний час має онкологічне захворювання та проходить тяжке лікування, у зв`язку з чим перебуває у першій групі ризику на захворювання коронавірусною хворобою. Позивач посилається на те, що вказані обставини позбавили її можливості вчасно звернутися до суду з цим позовом.

Суд, оцінюючи обґрунтованість поданої заяви, виходить з наступних міркувань.

Критеріями оцінки причин поважності пропуску строку звернення до суду є: 1) обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк (є причиною); 2) обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла або тривала протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

При цьому, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. В свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від позивача унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.

Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 473/2236/17.

Позивач посилається на той факт, що є особою похилого віку, на даний час має онкологічне захворювання та проходить тяжке лікування, що поставило її в групу ризику щодо можливості зараження та ускладнень при можливому зараженні коронавірусною хворобою.

Суд зазначає, що власне похилий вік не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду, як і сам факт наявності ризику щодо можливості зараження та ускладнень при можливому зараженні коронавірусною хворобою.

Суд звертає увагу на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту перебування на лікуванні у зв`язку із захворюванням у період з 15.11.2020 до 16.02.2021, що унеможливило вчасне звернення до суду. Натомість надані позивачем висновок УЗД від 29.12.2020 та результати рентгенологічного дослідження від 12.01.2021 підтверджують факт проходження позивачем обстежень у відповідні дні, водночас не свідчать про наявність об`єктивних та непереборних перешкод для звернення до суду з цим позовом у період з 15.11.2020 до 16.02.2021.

Отже, позивачем не надано доказів на підтвердження факту виникнення обставин після прийняття спірного рішення, які б перешкоджали йому звернутися до суду у строк, визначений законом.

Відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній з 17.07.2020) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Таким чином, строк звернення до суду, який закінчився у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України та під час дії пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України підлягає поновленню лише за наявності двох умов: 1) якщо причини його пропуску є поважними; 2) вказані причини є такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

При цьому граматичне тлумачення пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України дає підстави для висновку, що наявність сполучника "і" вказує на обов`язкову наявність двох вищенаведених умов.

Таким чином, виходячи з наведених законодавчих приписів сам факт встановлення карантину не може слугувати причиною для поновлення процесуального строку звернення до суду, а можливість поновлення процесуального строку визначається у взаємозв`язку зі встановленням поважності причин пропуску строку та їх зумовленості обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Отже, позивачем не наведено достатніх та переконливих аргументів на підтвердження наявності об`єктивних, непереборних та істотних перешкод на звернення до суду протягом встановленого законом строку їх оскарження, а наведені позивачем обставини не є достатніми для висновку про наявність підстав для поновлення строку звернення до суду.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що підстави для поновлення строку, зазначені позивачем у заяві про поновлення строку звернення до суду, не є поважними причинами пропуску строку звернення до суду, тому заява про поновлення строку звернення до суду не підлягає задоволенню.

Пунктом 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Враховуючи наведене, позовна заява підлягає поверненню позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись статтею 123, пунктом 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали направити особі, яка її подала, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Копію позовної заяви залишити у матеріалах справи.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Другого апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Суддя М.В. Довгопол