Справа № 140/2821/21
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2021-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

22 березня 2021 року ЛуцькСправа № 140/2821/21
Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Смокович В.І., розглянувши в порядку письмового провадження заяву позивача про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

Фізичної особа підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся із позовом до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління ДПС у Волинській області від 09 березня 2021 року №834 «Про проведення фактичної перевірки».

Одночасно із пред`явленням позову ФОП ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову шляхом заборони Головному управлінню ДПС у Волинській області вчиняти дії щодо фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з прийняття рішення про застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95 ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» за результатами фактичної податкової перевірки від 10 березня 2021 року до набрання рішенням суду у даній справі законної сили.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що 10 березня 2021 року відповідно до наказу від 09 березня 2021 року № 834 «Про проведення фактичної перевірки» ГУ ДПС у Волинській області без належних правових підстав проведено фактичну перевірку за адресою здійснення позивачем господарської діяльності. Позивач вказує, що за результатами проведення такої перевірки щодо нього відповідачем може бути прийнято рішення про застосування фінансової санкції та такі ймовірні дії контролюючого органу можуть вплинути на його законні права та інтереси та їх судовий захист. Крім того, це потягне за собою додаткові втрати, в тому числі й фінансового плану, адже на оскарження такого рішення потрібен час та значні грошові кошти (сплата судового збору, оплата послуг адвоката тощо).

Відповідно до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

З урахуванням вимог частини першої статті 154 КАС України, заяву позивача про забезпечення позову розглянуто в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши доводи позивача, викладені у поданій заяві, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з таких мотивів та підстав.

Як передбачено частиною першою статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до частини другої статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частиною першою статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (частина друга статті 151 КАС України).

З наведеного слідує, що метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів подальшого виконання такого рішення. Заходи забезпечення позову мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами. При цьому співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Обов`язок доведення підстав для вжиття заходів забезпечення позову покладається на заявника (пункт 3 частини першої статті 152 КАС України). Суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані заявником для підтвердження своїх вимог має пересвідчитись, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Необхідно зауважити, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за заявою позивача.

Із наведеного вбачається, що вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

Як убачається із матеріалів справи, на підставі наказу ГУ ДПС у Волинській області від 09 березня 2021 року № 834 «Про проведення фактичної перевірки» відповідачем проведено фактичну перевірку господарської одиниці місце зберігання пального, за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює господарську діяльність позивач.

За наслідками проведення зазначеної перевірки був складений акт про результати проведення фактичної перевірки від 10 березня 2020 року.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову у даній справі, позивач вказує, що відповідач, оформивши результати фактичної перевірки платника податків, має передбачену законом можливість видати відповідні рішення щодо застосування до позивача штрафних санкцій, а тому достатнім та необхідним видом забезпечення позову, який дозволить ефективно забезпечити судовий захист заявлених позовних вимог буде заборона відповідачу вчиняти дії щодо прийняття рішення про застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95 ВР за результатами фактичної податкової перевірки від 10 березня 2021 року до вирішення спору в даній справі.

Водночас, предметом оскарження у даній справі є визнання протиправним та скасування наказу Головного управління ДПС у Волинській області від 09 березня 2021 року №834 «Про проведення фактичної перевірки».

Таким чином, заходи забезпечення позову шляхом заборони контролюючому органу приймати податкові повідомлення-рішення на підставі акту про результати фактичної перевірки від 10 березня 2021 року, не є співмірними із заявленими позовними вимогами та виходять за межі інституту забезпечення позову.

Суд також зауважує, що на час прийняття судового рішення терміни проведення перевірки у відповідності до спірного наказу сплинули, а наказ вичерпав свою дію фактом його виконання.

Зазначене свідчить про те, що ухвала про забезпечення позову не призведе до захисту прав позивача, оскільки спірний наказ реалізований відповідачем до її прийняття.

Подібна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 02 квітня 2019 року у справі №1340/4044/18.

З урахуванням зазначеного, позивачем не доведені та документально не підтверджені обставини, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам позивача, або унеможливили захист його прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів та в матеріалах справи відсутні докази та підтвердження того, що невжиття заходів до забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Подання ж позовної заяви, предметом якої є визнання протиправним та скасування наказу відповідача від 09 березня 2021 року №834 не може слугувати беззаперечним доказом того, що такий наказ відповідача є очевидно протиправним. Відповідність винесеного наказу критеріям правомірності, підлягає дослідженню при судовому розгляді, а не при вирішенні питання про наявність підстав для забезпечення позову, через що задоволення такої заяви призведе до фактичного вирішення справи по суті без розгляду справи, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Отже, за наведених обставин, у заяві про забезпечення позову відсутнє обґрунтування доцільності забезпечення позову в спосіб, визначений позивачем, в даному випадку заходи забезпечення позову не відповідають суті спору в площині захисту в адміністративних правовідносинах, а тому в задоволенні заяви ФОП ОСОБА_1 про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись статтями 150, 151, 154, 248, 256, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів її підписання суддею.

Суддя В.І. Смокович