Справа № 159/449/21
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2021-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

22 березня 2021 року ЛуцькСправа № 159/449/21

Суддя Волинського окружного адміністративного суду Дмитрук В.В., вивчивши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Ковельського міськрайонного суду Волинської області з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання протиправною бездіяльності, яка полягає у невчиненні дій щодо виключення відомостей про позивача з Єдиного реєстру боржників у ВП №60906843 від 18.12.2019 та зобов`язання виключити відомості з Єдиного реєстру боржників, що розміщені в режимі реального часу на публічному веб-сайті Міністерства юстиції України https://erb.minjust.gov.ua по боржнику: « ОСОБА_1 » у виконавчому провадженні №60906843 від 18.12.2019.

01 лютого 2021 року ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області справу №159/449/21 як адміністративну передано на розгляд до Волинського окружного адміністративного суду, за правилами предметної підсудності.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 01.03.2020 позовну заяву було залишено без руху та встановлено позивачу 10-денний строк з моменту отримання даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду: 1) належним чином завірені копії додатків до позовної заяви (як для суду, так і для відповідача), а також заяви від 03.11.2020, поданої відповідачу та постанов про закриття виконавчих проваджень, на які зроблено посилання в тексті адміністративного позову або письмове пояснення щодо причин неможливості їх подання; 2) заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску.

12.03.2021 на адресу суду надійшла заява позивача від 11.03.2021 про усунення недоліків, до якої долучено нову редакцію адміністративного позову (з належним чином завіреними додатками до позовної заяви як для суду, так і для відповідача, та письмовим поясненням щодо неможливості надання заяви від 03.11.2020, поданої відповідачу та постанов про закриття виконавчих проваджень), який, окрім іншого, містив заяву про поновлення строку звернення до суду.

У зазначеній заяві позивачем вказано про те, що строк на звернення до суду пропущено з поважних причин, з огляду на наступне:

1) позивач не звертався до відповідача із заявою про виключення з Єдиного реєстру боржників, а лише подавав заяву від 03.11.2020 із заявою про скасування заборони відчуження майна, тобто фактично відповідач не відмовляв у виключенні з Єдиного реєстру боржників;

2) з листа відповідача від 10.11.2020 позивач дізнався, що ВП №60906843 від 18.12.2019 відкрито з примусового виконання постанови суду в частині конфіскації у ОСОБА_1 150 пачок цигарок, які підлягають знищенню (утилізації), а не у зв`язку з можливою несплатою останньою відповідних платежів у бюджет, і зі змісту зазначеного листа позивачу стало відомо, що відповідач безпідставно не вчиняє дій з виключення позивача з Єдиного реєстру боржників, оскільки ОСОБА_1 фактично не є і не може бути боржником в даному виконавчому провадженні;

3) про зміст вказаного листа позивачу стало відомо лише 13.01.2021, а не в листопаді 2020 року, оскільки даний лист позивачу під розписку не вручався, а був відправлений органом ДВС простим листом без повідомлення про вручення з метою унеможливлення обчислення позивачем процесуального строку звернення до суду і ОСОБА_1 даний лист від 10.11.2020 виявила у поштовій скриньці лише 13.01.2021.

Надаючи оцінку аргументам позивача щодо поважності причин пропуску строку на звернення до суду з адміністративним позовом, в тому числі й дотримання вимог пункту 1 частини другої статті 287 КАС України, суд вважає за необхідне вказати наступне.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Строки звернення до адміністративного суду із адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Додатково суд звертає увагу при вирішенні процесуального питання щодо дотримання строків звернення до суду і на практику Європейського суду з прав людини. У справах «Стаббігс та інші проти Великобританії», «Девеер проти Бельгії», суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

У справі «Пономарьов проти України» Європейський суд зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 (справа «Мельник проти України») погодився з тим, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. А також вказав, що зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Як вбачається із позовної заяви та доданих до неї документів, позивач просить визнати протиправною бездіяльність, яка полягає у невчиненні дій щодо виключення відомостей про позивача з Єдиного реєстру боржників у ВП №60906843 від 18.12.2019 та зобов`язання виключити відомості з Єдиного реєстру боржників, що розміщені в режимі реального часу на публічному веб-сайті Міністерства юстиції України https://erb.minjust.gov.ua по боржнику: « ОСОБА_1 » у виконавчому провадженні №60906843 від 18.12.2019, та про яку позивач дізналась (з огляду на викладене у новій редакції позовної заяви твердження) 13.01.2021 з листа Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) від 10.11.2020 №2.1-35/10507.

Верховний Суд у постанові від 14.05.2019р. по справі №815/3087/18 дійшов такого висновку:

«Суд не приймає доводів касаційної скарги, що про порушення свого права позивач дізнався у червні 2018 року, оскільки одноразова грошова допомога до 5 травня є щорічною виплатою, тому позивач повинен був дізнаватися про порушення своїх прав щороку при її отриманні в розмірі, меншому ніж передбачено законом».

В ухвалі від 22.01.2019 року по справі №360/2999/18 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов висновку про необхідність доведення позивачем та надання допустимих доказів на підтвердження поважності пропуску строку звернення до суду.

Крім цього, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 року по справі №706/1272/14-ц висловлена така ж позиція щодо необхідності доведення учасниками справи обставин пропуску строку звернення до суду.

«Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності.

Питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини.»

Частиною другої статті 44 КАС України встановлено, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні в справі «Каракуця проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.

Згідно з Нормативами пересилання поштових відправлень, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України від 28 листопада 2013 року №958 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 28 січня 2014 р. за №173/24950, нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку (без урахування вихідних днів об`єктів поштового зв`язку):

місцевої Д+2, пріоритетної Д+1

у межах області та між обласними центрами України (у тому числі для міст Києва) Д+3, пріоритетної Д+2

між районними центрами різних областей України (у тому числі для міст обласного підпорядкування) Д+4, пріоритетної Д+3

між іншими населеними пунктами різних областей України Д+5, пріоритетної Д+4,

де Д день подання поштового відправлення до пересилання в об`єкті поштового зв`язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання

1, 2, 3, 4, 5 кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення.

Таким чином, суд констатує, що звертаючись до відповідача із заявою від 03.11.2020, позивачка зобов`язана була проявити належну зацікавленість щодо розгляду поданої заяви та отримання відповіді, яка не могла бути отримана ОСОБА_1 пізніше листопада 2020 року, в той час як звернення до суду відбулося лише 22.01.2021, тобто з порушенням 10-денного строку на звернення до суду.

У Справі «Пономарьов проти України» Європейський суд зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 (справа «Мельник проти України») погодився з тим, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а також вказав, що зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Відтак, наведені вище обставини не можуть бути визнані судом поважною причиною пропуску строку звернення до суду, інших підстав для поновлення строку судом не встановлено.

Згідно із пунктом 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Статтею 123 КАС України визначено наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду.

Так, частиною першої зазначеної статті передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею в заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (частина друга статті 123 КАС України).

Таким чином, оскільки наведені у заяві обставини пропуску строку звернення до суду визнані неповажними, інших підстав для поновлення строку судом не встановлено, тому позовна заява підлягає поверненню.

Керуючись статтями 123, 169, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, - повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня підписання ухвали суддею до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд.

Суддя В.В. Дмитрук