Справа № 620/386/21
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2021-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2021 року Чернігів Справа № 620/386/21

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Житняк Л.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом громадянина Ізраїлю ОСОБА_1 до Чернігівського прикордонного загону Державної прикордонної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Чернігівського прикордонного загону Державної прикордонної служби України, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення (постанову) від 01.09.2020 про заборону громадянину Ізраїлю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в`їзду в Україну строком на 3 (три) роки та зобов`язати відповідача вилучити інформацію з бази даних про заборону в`їзду в України ОСОБА_1 .

В обґрунтування своїх вимог позивачем вказано, що висновок про надання неправдивих відомостей щодо себе та мети поїздки на підставі акту про відмову від дачі пояснень, а також тієї інформації, що позивач прямував до своїх рідних, є безпідставним та спростовується наданими до позову документами.

Ухвалою суду від 27.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.

У встановлений ухвалою про відкриття провадження строк, відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову, посилаючись на те, що під час проходження прикордонного контролю позивач жодних документів які підтверджують його право на в`їзд на територію України під час встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів, спрямованих на запобігання поширенню на території Украй гострої респіраторної хвороби COVID-19, не надав. Крім того, під час здійснення прикордонного контролю посадовою особою відділу прикордонної служби «Добрянка» в пункті пропуску «Нові Яриловичі» було встановлено факт надання неправдивих відомостей, а саме заперечення позивачем факту перебування 31.08.2020 в пункті пропуску «Виступовичі» з метою потрапити на територію України до міста Умань для святкування РОГ-ГА-ШАНА, що було попередньо встановлено по лінії оперативно-чергової служби. Посадовою особою відділу прикордонної служби «Добрянка» в пункті пропуску «Нові Яриловичі» 01.09.2020 було прийнято рішення про відмову у перетинанні державного кордону на в`їзд в Україну громадянину Ізраїлю ОСОБА_1 з причини того, що громадянин надав неправдиві відомості щодо себе та мети поїздки на територію України. Також встановлено, що згідно акту відмови від дачі пояснень громадянин Ізраїлю ОСОБА_1 від надання будь-яких письмових пояснень відмовився. Згідно довідки про наявність підстав для прийняття рішення про заборону в`їзду в Україну 01.09.2020 о 22 годині 00 хвилин в пункті пропуску «Нові Яриловичі» був виявлений громадянин Ізраїлю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який слідував на в`їзд в Україну з Республіки Білорусь в пішому порядку та під час здійснення прикордонного контролю двічі надав про себе завідомо неправдиві відомості щодо себе та мети поїздки на територію України, а саме: 31.08.2020 в пункті пропуску «Виступовичі» (Житомирський прикордонний загін) та 01.09.2020 в пункті пропуску «Нові Яриловичі» (Чернігівський прикордонний загін). В подальшому 01.09.2020 інспектором прикордонної служби відділу прикордонної служби «Добрянка» Чернігівського прикордонного загону, керуючись ст.13 Закону №3773-VI, було винесено постанову про заборону в`їзду в Україну стосовно громадянина Ізраїлю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт № НОМЕР_1 , виданий 17/08/2020, терміном на 3 (три) роки, яку було затверджено начальником Чернігівського прикордонного загону.

Позивачем подано відповідь на відзив, в якій останній вказує, що відповідачем документально не підтверджено та не доведено той факт, що Відповідач подав щодо себе недостовірні відомості. Також зазначає, що пояснення відібрані у особи, яка виносила рішення про відмову в перетині державного кордону слід оцінювати критично, оскільки дана особа не може бути свідком і надати об`єктивні пояснення при цьому бути неупередженим.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

01.09.2020 інспектором прикордонної служби відділу прикордонної служби «Добрянка» в пункті пропуску Нові Яриловичі Чернігівського прикордонного загону винесено Постанову про заборону громадянину Ізраїлю ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н. , паспорт № НОМЕР_1 , виданий 17.08.2020, в`їзду в Україну строком на 3 (три) роки.

Інспектор мотивував своє рішення тим, що 01.09.2020 в пункті пропуску "Нові Яриловичі" о 22.00 був виявлений громадянин Ізраїля ОСОБА_1 , який слідував на в`їзд в Україну з Республіки Білорусь в пішому порядку та під час здійснення прикордонного контролю двічі надав неправдиві відомості щодо себе та мети поїздки на територію України, а саме 31.08.2020 в пункті пропуску «Виступовичі» Житомирського прикордонного загону та 01.09.2020 в пункті пропуску «Нові Яриловичі» Чернігівського прикордонного загону.

Згідно Довідки про наявність підстав для прийняття рішення про заборону виїзду в Україну в додатках підставою для прийняття рішення зазначені також витяг з баз даних про осіб, які перетнули державний кордон, копія паспорту, копія результатів поглибленої перевірки документів, та акт відмови від дачі пояснень.

Позивач вважає вказану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, внаслідок чого звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, суд зважає на наступне.

В силу прямої дії ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначено Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 №3773- VI (далі - Закон №3773-VI).

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону №3773-VI, іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Частиною 1 ст.13 Закону № 3773-VI в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється: якщо при клопотанні про в 'їзд в Україну така особа подала про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи.

Рішення про заборону в`їзду в Україну приймається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, Службою безпеки України або органом охорони державного кордону (ч.3 ст.13 Закону №3773-VI).

Порядок прийняття органами охорони державного кордону Державної прикордонної служби України (далі - орган охорони державного кордону) рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства (далі - іноземець) визначено Інструкцією про порядок прийняття органами охорони державного кордону Державної прикордонної служби України рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, затвердженою Наказом Адміністрації державної прикордонної служби України від 05.12.2011 №946 (далі - Інструкція №946).

Згідно пп. «а» п.2.1 Інструкції №946 рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцю (далі - рішення про заборону в`їзду в Україну) приймається органом охорони державного кордону в разі якщо при клопотанні про в`їзд в Україну іноземець подав про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи.

Згідно ст. 26 Конституції України, іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Статтею 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ч.1 ст.39 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» Іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом або міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством або міжнародними договорами України.

Згідно ч.1 ст. 44 Закону в`їзд в Україну та виїзд з України може здійснюватися: іноземців та осіб без громадянства - за паспортним документом за наявності відповідної візи, якщо інший порядок в`їзду та виїзду не встановлено законодавством чи міжнародним договором України;

Згідно правил в`їзду в Україну для громадян іноземних держав, громадянам Ізраїля встановлений безвізовий режим строком до 90 діб.

При цьому, відповідно до вимог пп.1 п.10-1 постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19 спричиненої короновірусом SARS-CoV-2 (з внесеними змінами затвердженими постановою від 27.08.2020 №757) на час дії карантину в період з 00 год. 00 хв. 28.08.2020 до 00 год. 00 хв. 28.09.2020 було заборонено в`їзд на територію України іноземцям та особам без громадянства, крім таких осіб, які:

є одним із подружжя, батьками, дітьми, бабою або дідом громадянина України;

прибувають в Україну з метою навчання у закладах вищої освіти; проходять військову службу у Збройних Силах;

постійно або тимчасово проживають на території України та мають посвідку на постійне проживання або посвідку на тимчасове проживання;

визнані біженцями або особами, які потребують додаткового захисту; мають дозвіл на застосування праці іноземців та осіб без громадянства;

є працівниками дипломатичних представництв та консульських установ іноземних держав, представництв офіційних міжнародних місій, організацій, акредитованих в Україні, та членів їх сімей;

є главами та членами офіційних делегацій іноземних держав, співробітниками міжнародних організацій, а також особами, які їх супроводжують, та в`їжджають в Україну на запрошення Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Офісу Президента України, Міністерства закордонних справ;

є особами, які прибувають в Україну на запрошення Міністерства закордонних справ;

є водіями та/або членами екіпажу вантажних транспортних засобів, автобусів, що здійснюють регулярні перевезення, членами екіпажів повітряних, морських і річкових суден, членами поїзних і локомотивних бригад;

є інструкторами збройних сил держав - членів НАТО та держав - учасниць програми НАТО "Партнерство заради миру", які беруть участь у заходах з підготовки підрозділів Збройних Сил або прибувають на запрошення Міністерства оборони;

є діячами культури, що прибувають на запрошення закладу культури разом з однією особою, що супроводжує кожного з них;

прибувають для участі в офіційних спортивних змаганнях, що проходять на території України, та супроводжуючих їх осіб;

є технічними спеціалістами, які прибувають в Україну на запрошення представників українських підприємств;

є особами, що здійснюють перевезення гемопоетичних стовбурових клітин для трансплантації;

прибувають на лікування до закладів охорони здоров`я України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано документів, які підтверджують його право на в`їзд на територію України під час встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів спрямованих на запобігання поширенню на території Украй гострої респіраторної хвороби COVID-19.

Такі документи не надавались і відповідачу, з огляду на що, на виконання п.10-1 постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19 спричиненої короновірусом SARS-CoV-2 (з внесеними змінами затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.08.2020 №757) відносно позивача посадовою особою відділу прикордонної служби «Добрянка» в пункті пропуску «Нові Яриловичі» було прийнято рішення щодо відмови у перетинанні державного кордону України.

В той же час, предметом даного спору є рішення відповідача від 01.09.2020 про заборону в`їзду в Україну строком на 3 (три) роки, яке прийняте з підстав надання позивачем неправдивих відомостей щодо себе та мети поїздки на територію України, а саме 31.08.2020 в пункті пропуску «Виступовичі» Житомирського прикордонного загону та 01.09.2020 в пункті пропуску «Нові Яриловичі» Чернігівського прикордонного загону.

Суд звертає увагу, що до матеріалів справи відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження інформації про подання позивачем про себе завідомо неправдивих відомостей. В даному випадку позивачем двічі подано достовірні відомості щодо себе та мети поїздки, як то святкування Рог -га-шана та відвідування своєї родини (батька чоловіка рідної сестри) ОСОБА_5 , громадянина України, та (його матері) ОСОБА_6 , що зареєстровані та проживають в Україні за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідними документами.

В даному випадку, зміна мети перетину кордону не може розцінюватися як повідомлення неправдивих відомостей, а є лише зміною мети поїздки. Щодо пояснень відібраних у самої ж особи, яка виносила рішення про відмову в перетині державного кордону суд відноситься критично, оскільки дана особа не може бути свідком і надавати об`єктивні пояснення.

Відповідно до ч. 1 ст.65 КАС України як свідок в адміністративній справі може бути викликана судом кожна особа, якій можуть бути відомі обставини, що належить з 'ясувати у справі. При цьому, цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами. Натомість, на підставі показань свідків не можуть встановлюватися факти, які з огляду на закон або звичай установлюються в документах.

Отже, подання особою неправдивих відомостей може бути підтверджено лише документально, а не показанням особи, яка приймає оскаржуване рішення.

Згідно ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до основних засад адміністративного судочинства, вимог законодавства України, що регулює спірні правовідносини, суд вважає, що відповідач не довів правомірність своїх дій, а позивач навів законні й обґрунтовані підстави для скасування спірного рішення про заборону в`їзду в Україну терміном на три роки, а тому наявні правові підстави для задоволення позову в цій частині.

Щодо вимог про зобов`язання відповідача вилучити інформацію з бази даних про заборону в`їзду в України ОСОБА_1, суд зазначає наступне.

Згідно Розділу 7 Інструкції №946 орган охорони державного кордону, яким прийнято рішення про заборону в`їзду в Україну, протягом години з часу його прийняття телеграмою інформує про це Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України про іноземця, якому заборонено в`їзд в Україну.

У телеграмі обов`язково зазначається інформація відповідно до вимог підпункту „а" пункту 3.2 розділу III цієї Інструкції.

Формування баз даних про осіб, яким органами охорони державного кордону заборонено в`їзд в Україну, обробка цієї інформації (уведення, записування, зчитування, зберігання, знищення, приймання, передавання) здійснюються Головним центром оброблення спеціальної інформації Державної прикордонної служби України з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи прикордонного контролю „Гарт-1" Державної прикордонної служби України, яка функціонує відповідно до Положення про інформаційно-телекомунікаційну систему прикордонного контролю „Гарт-1" Державної прикордонної служби України, затвердженого наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.09.2008 №810, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 07.11.2008 за №1086/15777.

Відповідно до приписів розділу 8 Інструкції №946 у випадку скасування заборони в`їзду (зміни її терміну) органами, зазначеними у пункті 8.1 цього розділу, або рішенням суду, яке набрало законної сили орган охорони державного кордону негайно письмово повідомляє про це Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України з обов`язковим зазначенням інформації відповідно до вимог підпункту „а" пункту 3.2 розділу III цієї Інструкції, скасовує в паспортному документі особи відмітку „Заборонено в`їзд в Україну терміном на ..." шляхом проставлення на ньому штемпеля „Анульовано", форма якого наведена в додатку 6 до цієї Інструкції, проставляє у паспортному документі нову відмітку „Заборонено в`їзд в Україну терміном на ...", засвідчує її підписом та печаткою, із зазначенням нового терміну заборони (у разі зміни терміну заборони в`їзду).

Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України вилучає зазначену інформацію (вносить зміни) з баз даних.

Тобто, вилученню такої інформації повинно передувати прийняття рішення суду.

З огляду на наведене, суд вважає такі вимоги передчасними, а тому у їх задовленні слід відмовити.

Таким чином, позов громадянина Ізраїлю ОСОБА_1 до Чернігівського прикордонного загону Державної прикордонної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії слід задоовльнити частково.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 72-74, 77, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов громадянина Ізраїлю ОСОБА_1 до Чернігівського прикордонного загону Державної прикордонної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову Чернігівського прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 01.09.2020 про заборону громадянину Ізраїлю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в`їзду в Україну строком на 3 (три) роки.

В решті позову - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Чернігівського прикордонного загону Державної прикордонної служби України на користь громадянина Ізраїлю ОСОБА_1 454,00 грн (чотириста п`ятдесят чотири гривні) судових витрат, відповідно до частини задоволених вимог.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня отримання його копії. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Позивач - громадянин Ізраїлю ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ).

Відповідач - Чернігівський прикордонний загін Державної прикордонної служби України (вул.Квітнева, 3-В, м.Чернігів, 14026, ).

Повне рішення суду складено 22.03.2021.

Суддя Л.О. Житняк