Справа № 600/2957/20-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2021-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 р. м. Чернівці справа № 600/2957/20-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Левицький В.К., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Чернівецькій області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.

В С Т А Н О В И В:

Головне управління ДПС у Чернівецькій області (далі - позивач) звернулося до суду з вказаним позовом, якому просить стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податковий борг до місцевого бюджету за узгодженим грошовим зобов`язанням по штрафних санкціях за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюну, а також по акцизному податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів в сумі 10169,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що за відповідачем рахується борг на загальну суму 10169,00 грн, який виник за узгодженим грошовим зобов`язанням по штрафних санкціях за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюну, а також по акцизному податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів. Оскільки борг у добровільному порядку відповідачем не сплачений, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення вказаного боргу в судовому порядку.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 11.01.2021 р. відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, встановленими ст. ст. 257 - 262 КАС України без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

Про відкриття провадження в даній адміністративній справі та призначення її до розгляду повідомлено відповідача за адресою зазначеною у позовній заяві та за зареєстрованим місцем проживання згідно обліків ВОМІРМП УДМСУ в Чернівецькій області ( АДРЕСА_1 ), що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Зазначена адреса співпадає з адресою, внесеною до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Згідно довідки Укрпошти від 27.01.2021 р. рекомендоване поштове відправлення, адресоване відповідачу, повернуто до суду з відмітками "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" № 755-IV від 15.05.2003 р., якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Виходячи із змісту ч. 8 ст. 126 КАС України, вважається, що повістку вручено юридичній особі, якщо вона доставлена за адресою, внесеною до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, або за адресою, яка зазначена її представником, і це підтверджується підписом відповідної службової особи. Окрім того, ч. 11 ст. 126 КАС України передбачає, що у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Частиною 6 ст. 251 КАС України встановлено, що днем вручення судового рішення є, в т. ч. день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Враховуючи приписи ст. ст. 126 та 251 КАС України, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження в адміністративній справі, незважаючи на невручення поштового відправлення останньому з незалежних від суду причин.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтями 67 та 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом, неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України від 02.12.2010 р. № 2755- IV (далі - ПК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Підпункт 16.1.4. п. 16.1 ст. 16 ПК України передбачає, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно п.п. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстрований 10.12.2012 р. як фізична особа - підприємець за адресою: АДРЕСА_1 та взятий на облік 13.12.2012 р. Сторожинецькою ДПІ, а знятий з обліку - 30.03.2018 р., що підтверджується Ідентифікаційними даними.

Згідно відомостей УДМС України в Чернівецькій області від19.01.2021 р., за обліками ВОМІРМП УДМСУ в Чернівецькій області ОСОБА_1 значиться зареєстрованою за місцем проживання АДРЕСА_1 .

Станом на 26.10.2020 р. за ОСОБА_1 рахується податковий борг у сумі 10169,00 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості та відомостями, що вказані у інтегрованій картці та складається з боргу за узгодженим грошовим зобов`язанням по штрафних санкціях за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюну та по акцизному податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

З матеріалів справи видно, що податковий борг у відповідача виник на підставі:

- рішення про застосування фінансових санкцій № 000013 від 30.01.2018 р., яким застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 10000,00 грн;

- самостійно визначеної суми акцизного податку з реалізації підакцизних товарів № 29733488 від 09.04.2018 р. у розмірі 186,00 грн.

Судом встановлено, рішення про застосування фінансових санкцій № 000013 від 30.01.2018 р. надіслане позивачем рекомендованим поштовим відправленням за останнім відомим місцезнаходженням відповідача, а саме: АДРЕСА_1 , що підтверджується матеріалами справи.

Згідно довідки Укрпошти від 11.03.2018 р., поштове відправлення адресоване відповідачу повернуто на адресу позивача з відміткою "тимчасово виїхав".

Відповідно до п. 58.3 ст. 58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг. У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Отже, останнє відоме контролюючому органу місцезнаходження відповідача є саме адреса: АДРЕСА_1 .

Фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (п. 70.7 ст. 70 ПК України).

Враховуючи наведену норму, а також наведені обставини, суд приходить до висновку, що рішення про застосування фінансових санкцій № 000013 від 30.01.2018 р., вважається врученим відповідачу 11.03.2018 р., за останнім відомим його місцезнаходженням.

Згідно п. 56.1 ст. 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення (п. 56.2 ст. 56 ПК України).

З матеріалів справи видно, що рішення про застосування фінансових санкцій № 000013 від 30.01.2018 р. відповідачем в адміністративному чи судовому порядку не оскаржувалося.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вказане рішення є узгодженим.

Відповідно до ст. 46 ПК України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Пунктами 49.1, 49.3 ст. 49 ПК України визначено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. Податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Згідно п. 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до п. 56.11 ст. 56 ПК України не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

Згідно п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що грошове зобов`язання по штрафних санкціях за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюну та по акцизному податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів визначене контролюючим органом у рішенні № 000013 від 30.01.2018 р. в сумі 10000,00 грн та самостійно визначене податкове зобов`язання в декларації акцизного податку від 09.04.202018 р. у сумі 169,00 грн (з урахуванням часткової переплати) відповідач у добровільному порядку не сплатив, у зв`язку з чим утворився податковий борг на загальну суму 10169,00 грн.

Наведена обставини також підтверджується інтегрованою карткою платника.

Пунктом 59.1 та 59.5 ст. 59 ПК України передбачено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Судом встановлено, що позивачем направлено податкову вимогу форми "Ф" від 28.02.2018 р. № 1180-50 на суму 10000,00 грн за останнім відомим місцезнаходженням відповідача, а саме: вул. Видинівського, 72, м. Сторожинець, Сторожинецький район, Чернівецька область, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно довідки Укрпошти від 19.04.2018 р., поштове відправлення адресоване відповідачу повернуто на адресу позивача з відміткою "за кордоном".

Враховуючи положення п. 58.3 ст. 58 ПК України, а також наведені обставини, суд приходить до висновку, що податкова вимога форми "Ф" від 28.02.2018 р. № 1180-50, вважається врученою відповідачу 19.04.2018 р., за останнім відомим його місцезнаходженням.

Оскільки після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу у відповідача змінилася (збільшилася), але податковий борг не був ним погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково позивачем не надсилалася (не вручалася).

Згідно п.п. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до п. 95.1 ст. 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (п. 95.2 ст. 95 ПК України).

Пунктом п. 87.11 ст. 87 ПК України встановлено, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідач не надав доказів відсутності або погашення ним вказаної суми податкового боргу.

Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і наявним матеріалам, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 77, 139, 241, 246, 255, 257-263, 293 та 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 податковий борг до місцевого бюджету за узгодженим грошовим зобов`язанням по штрафних санкціях за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюну, а також по акцизному податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів в сумі 10169,00 грн.

Згідно ст. 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до ст. ст. 293, 295 КАС України рішення суду першої інстанції може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його складання.

Повне найменування сторін:

позивач - Головне управління ДПС у Чернівецькій області (вулиця Героїв Майдану, 200-А, місто Чернівці, );

відповідач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Суддя В.К. Левицький