Справа № 420/2675/20
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2021-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2675/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

за участі секретаря Захарчук О.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача Шепітко Г.І.

представника відповідача Поплавського Д.П.

представника відповідача Яценко І.А.

розглянувши за правилами загального позовного провадження (у відкритому судовому засіданні по суті) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Суворовського районного суду м. Одеси, голови Суворовського районного суду м. Одеси Бузовського Віталія Володимировича, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області про визнання протиправними дій, бездіяльності, визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до Суворовського районного суду м. Одеси, голови Суворовського районного суду м. Одеси Бузовського Віталія Володимировича, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, в якому позивач просить:

визнати дії голови Суворовського районного суду м. Одеси Бузовського Віталія Володимировича щодо відрахування ОСОБА_1 зі штату Суворовського районного суду м. Одеси в період щорічної основної відпустки протиправними;

визнати бездіяльність голови Суворовського районного суду м. Одеси Бузовського Віталія Володимировича щодо невчасного ознайомлення ОСОБА_1 з наказом №8-о/с від 04 березня 2020 року «Про відрахування зі штату Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 », з наказом №11-в від 04 березня 2020 року «Про скасування наказу № 9-в від 27.02.2020 року «Про продовження відпустки ОСОБА_1 », з наказом №7-о/с від 04 березня 2020 року «Про скасування наказу №6-о/с від 27 лютого 2020 року «Про відрахування зі штату Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 »., з наказом №12-в від 04 березня 2020 року «Про виплату компенсації ОСОБА_1 » в зв`язку з відрахуванням зі штату Суворовського районного суду м. Одеси протиправною;

визнати бездіяльність голови Суворовського районного суду м. Одеси Бузовського Віталія Володимировича щодо невчасної видачі ОСОБА_1 трудової книжки протиправною;

визнати бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області щодо не проведення із ОСОБА_1 розрахунків в порядку та в строки встановлені ч. 1 ст. 47, 116 КЗпП України протиправною;

визнати протиправним та скасувати наказ голови Суворовського районного суду м. Одеси Бузовського В.В. №8-о/с від 04 березня 2020 року «Про відрахування зі штату Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 »;

визнати протиправним та скасувати наказ голови Суворовського районного суду м. Одеси Бузовського В.В. №11-в від 04 березня 2020 року «Про скасування наказу № 9-в від 27.02.2020 року «Про продовження відпустки ОСОБА_1 »;

визнати протиправним та скасувати наказ голови Суворовського районного суду м. Одеси Бузовського В.В. №7-о/с від 04 березня 2020 року «Про скасування наказу № 6-о/с від 27 лютого 2020 року «Про відрахування зі штату Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 »;

визнати протиправним та скасувати наказ голови Суворовського районного суду м. Одеси Бузовського В.В. № 12-в від 04 березня 2020 року «Про виплату компенсації ОСОБА_1 в зв`язку з відрахуванням зі штату Суворовського районного суду м. Одеси»;

визнати протиправним та скасувати наказ голови Суворовського районного суду м. Одеси Бузовського В.В. №6-о/с від 27 лютого 2020 року «Про внесення змін до наказу №3-о/с від 17 лютого 2020 року «Про відрахування зі штату Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 в частині зазначення, що ОСОБА_1 є відрахованим зі штату Суворовського районного суду м. Одеси 10 березня 2020 року;

зобов`язати Суворовський районний суд м. Одеси поновити (включити) ОСОБА_1 у штат Суворовського районного суду м. Одеси з 04 березня 2020 року, шляхом винесення головою Суворовського районного суду м. Одеси відповідного наказу;

зобов`язати Суворовський районний суд м. Одеси внести зміни до трудової книжки ОСОБА_1 про недійсність запису від 04.03.2020 року про звільнення на підставі пункту 3 частини шостої ст. 126 Конституції України;

визнати протиправною відмову голови Суворовського районного суду м. Одеси Бузовського В.В. у продовженні ОСОБА_1 щорічної відпустки на строк виконання державних або громадських обов`язків;

зобов`язати Суворовський районний суд м. Одеси розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.03.2020 року про продовження відпустки у відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про відпустки», на період виконання дії контракту та проходження військової служби осіб офіцерського складу у ЗСУ, із збереженням заробітної плати;

стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області на користь ОСОБА_1 заборгованість із виплати середнього заробітку (суддівської винагороди) за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

По-перше, 05.03.2020 року ОСОБА_1 у якості чинних видано скасовані 04.03.2020 року накази, а саме: №6-о/с та №9-в, при цьому, у зв`язку з невстановленими обставинами не було видано ані нібито існуючі накази від 04.03.2020 року, ані трудову книжку, коли згідно положень ч.2 ст. 47 КЗпП України вищевказані дії зобов`язані бути здійснені ще в день звільнення.

По-друге, прийняття наказів «заднім числом» підтверджується раніше згаданою телефонною розмовою ОСОБА_2 , свідком якої 06.03.2020 року випадково став і сам ОСОБА_1 .

Свідками такого «узгодження» та виготовлення наказів так званим «заднім числом» стали співробітники апарату Суворовського районного суду м. Одеси.

По-третє, вихідний номер листа, який мало бути направлено на ім`я ОСОБА_1 , із повідомленням про звільнення, був зареєстрований 06.03.2020 року о 15-45 год., що відображено при створенні документу в системі Д-3.

Заслуговує на увагу той факт, що о 12-00 год. 06.03.2020 року була проведена нарада з приводу свята 8-Березня, де було поздоровлено жіночу частину колективу зі святом та оголошено короткий робочий день, тому усі працівники суду могли залишити свої робочі місця і виконанням своїх безпосередніх службових обов`язків, що не вимагали термінового вирішення, ніхто не займався, майже усі працівники суду після 13 години залишили приміщення суду. Виключенням стала консультант ОСОБА_2 , котра виконувала вказівки голови суду та активно готувала накази.

На момент звернення із позовом лист за вих. № 5/756/2020 від 06.03.2020 року отримати не вдавалось можливим, що зумовило звернення із адвокатськими запитами до Суворовського районного суду м. Одеси та АТ «Укрпошта».

За результатами відповідей встановлено, що АТ «Укрпошта» не проводиться ідентифікація реєстрованих поштових відправлень за прізвищем або назвою організації відправника або адресата. Саме тому, щоразу під час звернення до поштового відділення, яке закріплене за адресою, за якою декілька років тому дійсно проживав ОСОБА_1 , а саме АДРЕСА_1 - йому повідомлялось про відсутність відправлень на його ім`я.

Отримання листа стало можливим після отримання 31.03.2020 року відповіді на адвокатський запит із квитанцією, яка містила ідентифікаційний номер поштового відправлення.

Було встановлено, що даний лист було фактично направлено на невідому адресу: АДРЕСА_2 .

Зі змісту отриманого листа вбачається, що він не містить копії наказу №12-в датованого 04.03.2020 року «Про виплату компенсації ОСОБА_1 у зв`язку із відрахуванням зі штату Суворовського районного суду м. Одеси».

Із відповідей на адвокатські запити вбачається, що Суворовський районний суду м. Одеси по сьогоднішній день притримується позиції, що копію наказу №12-в датованого 04.03.2020 року було направлено разом із іншими наказами листом за вих. № 5/756/2020 від 06.03.2020 року.

При цьому, перелік додатків у супровідному листі до даного листа наказу №12-в датованого 04.03.2020 року також не містить.

На момент виготовлення наказів № № 7-о/с, 8-о/с та 11-в наказу № 12-в просто ще не було виготовлено.

Фактично останній розрахунок проведено навіть не 13.03.2020 року, як то вважалось при подачі первісного позову, а 06.04.2020 року, що підтверджується відповідними роздруківками з рахунків ОСОБА_1 .

З огляду на вказане, вважаємо, що оспорювані накази №№ 7-о/с, 8-о/с та 11-в були фактично створені 04.03.2020 року, а пізніше, щонайменше наприкінці робочого дня 06.03.2020 року, а наказ №12-в щонайменше 12.03.2020 року, тобто вони є такими, що видані так званим «заднім числом», при цьому усі без виключення датовані 04.03.2020 року.

Щодо виключення ОСОБА_1 зі штату Суворовського районного суду м. Одеси, яке відбулось в період фактично наданої основної щорічної відпустки.

Відповідно до наказу голови Суворовського районного суду м. Одеси №88-в від 18.12.2019 року ОСОБА_1 надано решту щорічної основної відпустки тривалістю 30 календарних днів за період роботи з 15.01.2019 р. по 14.01.2020 р. з 23 грудня 2019 року по 24 січня 2020 року, частину додаткової оплачуваної відпустки за вислугу років тривалістю 10 календарних днів за період роботи з 15.01.2019 р. по 14.01.2020 р. з 25 січня 2020 року по 03 лютого 2020 року.

Тобто решта щорічної основної відпустки судді ОСОБА_1 була надана не у зв`язку з його звільненням, а на підставі ст.ст. 5. 10 Закону України «Про відпустки», адже станом на день прийняття рішення про надання відпустки ОСОБА_1 рішення Вищої ради правосуддя №12/0/15-20 від 09 січня 2020 року про звільнення ОСОБА_1 з посади судді прийняте ще не було.

ОСОБА_1 в період з 23 грудня 2019 року ОСОБА_1 знаходився у щорічній основній відпустці, у період якої захворів та у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності перебував на лікарняному: з 27.12.2019 р. по 17.01.2020 р. (15 календарних днів); з 04.02.2020 р. по 13.02.2020 р. (10 календарних днів); з 17.02.2020 р. по 26.02.2020 р. (10 календарних днів), що підтверджуються відповідними листками непрацездатності.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про відпустки» щорічна відпустка повинна бути перенесена на інший період або продовжена в разі тимчасової непрацездатності працівника, засвідченої у встановленому порядку. Така можливість також передбачена ст. 78 КЗпП України.

Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про відпустки», зокрема, щорічна відпустка за ініціативою власника або уповноваженого ним органу, як виняток, може бути перенесена на інший період тільки за письмовою згодою працівника.

Про відсутність згоди на перенесення невикористаних днів відпустки (у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю) на інший період ОСОБА_1 одразу після закінчення обставин (тимчасової непрацездатності) у належний спосіб повідомляв керівництво Суворовського районного суду м. Одеси із долученням відповідних листків непрацездатності.

Таким чином, продовження ОСОБА_1 щорічної основної відпустки згідно із наказами №3-в від 20.01.2020 року (до 18.02.2020 року), №6-в від 17.02.2020 року (до 28.02.2020 року) та №9-в від 27.02.2020 року (до 10.03.2020 року) було правомірним та послідовним.

Отже, в період з 23 грудня 2019 року по 10 березня 2020 року ОСОБА_1 перебував у щорічній основній відпустці, наданій в порядку, передбаченому ст.ст. 5, 10 Закону України «Про відпустки».

Відповідно до частини третьої статті 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці.

Єдиною правомірною моделлю поведінки вважалось би виключення ОСОБА_1 зі штату Суворовського районного суду м. Одеси в наступний день, після останнього дня тимчасової непрацездатності або відпустки, тобто в день, який мав бути першим робочим днем.

Відтак, до спірних правовідносин застосовується ч. 3 ст. 40 КЗпП України, згідно з якою не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період перебування працівника у відпустці.

Голова Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_3 не притримався приписів ч. 3 ст. 40 КЗпП України трудового законодавства та допустив їх грубе порушення, як наслідок, неправомірне виключення судді Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 зі штату суду в період його щорічної основної відпустки.

Щодо незаконності оскаржуваних наказів, які винесені на підставі норми закону, яка у даному випадку застосуванню не підлягала, а саме ч. 1 ст. 3 Закону України «Про відпустки».

Зі змісту оскаржуваних наказів голови Суворовського районного суду м. Одеси №11-в та №7-о/с, вбачається, що накази №№9-в, 6-о/с були скасовані, із посиланням на те, що вони нібито не узгоджуються з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про відпустки».

А оскаржувані накази №№8-о/с та 12-в були прийняті із посиланням на ч. 1 ст. 3 Закону України «Про відпустки».

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про відпустки» за бажанням працівника у разі його звільнення (крім звільнення за порушення трудової дисципліни) йому має бути надано невикористану відпустку з наступним звільненням. Датою звільнення в цьому разі є останній день відпустки.

Системний аналіз вищевказаної норми свідчить, що вона надає саме працівнику право, в процесі звільнення (крім звільнення за порушення трудової дисципліни) подати роботодавцю заяву про надання йому невикористаної відпустки або її частини.

Відпустка ОСОБА_1 надана у загальному порядку черговості надання щорічних основних відпусток.

Наказом № 9-в від 27.02.2020 року правомірно продовжено на підставі п. 1 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про відпустки» до 10 березня 2020 року у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю в період щорічної відпустки.

Вказаним наказом вирішувалось не питання надання відпустки на підставі ч. 1 ст. 3 Закону України «Про відпустки» у зв`язку із звільненням, а питання продовження раніше наданої щорічної основної відпустки на період тимчасової непрацездатності.

Право подати заяву про надання відпустки на підставі ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про відпустки» у ОСОБА_1 також існує, оскільки прийняте відносно нього рішення Вищої Ради Правосуддя жодним чином не стосувалось будь-яких порушень останнім трудової дисципліни.

За таких обставин на думку позивача скасування наказів №№9-в, 6-о/с та прийняття наказів №№7-о/с, 8-о/с, 11-в, 12-в із посиланням на ч. 1 ст. 3 Закону України «Про відпустки» є грубим порушенням норм трудового законодавства, внаслідок чого останні є такими, що підлягають скасуванню.

Щодо вимоги про бездіяльність голови Суворовського районного суду м. Одеси Бузовського В.В., що виразилась у тривалій затримці видачі ОСОБА_1 трудової книжки є протиправною.

04, 05, 06 березня 2020 року, ОСОБА_1 незважаючи на присутність в Суворовському районному суді м.Одеси трудову книжку видано не було, що вказує на явну протиправну бездіяльності голови Суворовського районного суду м.Одеси, та, як наслідок, грубе порушення ст.47 КЗпП України.

ОСОБА_1 отримав трудову книжку лише 19 березня 2020 року.

Згідно з ч. 1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України. Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників затверджена Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58 (далі - Інструкція №58).

ОСОБА_1 від Суворовського районного суду м. Одеси листа з повідомленням про його відрахування зі штату суду та повідомлення про необхідність отримання трудової книжки не отримував взагалі.

Судом взагалі не направлялись повідомлення ОСОБА_1 про необхідність з`явитися для отримання трудової книжки, слід відзначити, що для належного виконання вимог закону недостатньо лише самого відправлення листа працівнику з повідомленням про його звільнення та про необхідність отримання працівником його трудової книжки свідчить й актуальна судова практика.

Так, у п.60 Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №820/3692/16 від 22 листопада 2019 року викладений наступний висновок:

«Наявність листа та копія витягу з електронного реєстру ініціативних листів відповідача про його направлення на адресу позивачки простою кореспонденцією не є належними доказами того, що позивачка його отримала, та, відповідно, не свідчить про вчинення відповідачем всіх необхідних заходів для вручення трудової книжки позивачці, а навпаки свідчить про допущення відповідачем протиправної бездіяльності, що призвело до затримки видачі трудової книжки.».

Відповідно до частини п`ятої статті 235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Підставою для відповідальності роботодавця за затримку видачі звільненому працівнику його трудової книжки є наявність вини роботодавця, а саме: вчинення ним протиправних дій чи допущення протиправної бездіяльності, які спричинили таку затримку.

Також представник позивача звертає увагу Суду, що у період щорічної відпустки ОСОБА_1 призвано на військову службу, в той же час, в продовженні відпустки на час виконання державних або громадських обов`язків головою Суворовського районного суду м. Одеси було протиправно відмовлено, подану до суду заяву від 05.03.2020 року повернуто.

Згідно з наказом начальника Військової академії по особовому складу № 15 від 05 березня 2020 року ОСОБА_1 призваний на військову службу за контрактом терміном на два роки та прийнятий на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу і призначений курсовим офіцером 2 курсів перепідготовки та підвищення кваліфікації, про що ОСОБА_1 повідомив голову суду, подавши відповідну заяву 05.03.2020 року про продовження відпустки.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 119 Кодексу Законів про працю України на час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснювались у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку, працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених законами України «Про військовий обов`язок і військову службу» і «Про альтернативну (невійськову) службу»), «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів.

Згідно з ч. 3 ст.119 КЗпП України за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

У зв`язку з тим, що наказом начальника Військової академії №15 від 05.03.2020 р. ОСОБА_1 призваний на військову службу за контрактом терміном на два роки, та у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 у належному порядку повідомив Суворовський районний суд м. Одеси про відсутність його згоди на перенесення невикористаних днів відпустки на інший період та проінформував про його бажання продовжити надану щорічну відпустку за невикористані дні відпустки, відраховування ОСОБА_1 зі штату суду є незаконним до закінчення обставин, що перервали відпустку, а саме до закінчення строку дії контракту або до звільнення ОСОБА_1 з військової служби.

На переконання позивача Наказом голови Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 має бути поновлено у штаті суду на посаді судді Суворовського районного суду м. Одеси.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.24 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» голова місцевого суду видає на підставі акта про призначення судді на посаду, переведення судді, звільнення судді з посади, а також у зв`язку з припиненням повноважень судді відповідний наказ.

У зв`язку із неправомірними діями голови Суворовського районного суду м. Одеси та незаконного відрахування ОСОБА_1 зі штату суду, на користь ОСОБА_1 має бути стягнена невиплачена заборгованість із невиплаченої середнього заробітку (суддівської винагороди).

Істотна матеріальна шкода, завдана ОСОБА_1 полягає у тому, що ОСОБА_1 був незаконно відрахований зі штату Суворовського районного суду м.Одеси, внаслідок чого останній станом на день подання даного адміністративного позову позбавлений суддівської винагороди та буде її позбавлений ще протягом невизначеного періоду часу.

Отже, на користь ОСОБА_1 з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області має бути стягнуто заборгованість із невиплаченої середнього заробітку (суддівської винагороди), яка з 04 березня 2020 року на користь ОСОБА_1 не виплачується.

Процесуальні дії.

Ухвалою суду від 15.07.2020 року прийнято до провадження справу №420/2675/20. Розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 10.09.2020 року закрито підготовче провадження у справі та справу №420/2675/20 призначено до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 05.10.2020 року задоволено клопотання представника позивача про виклик свідків та викликано для допиту в якості свідків: ОСОБА_4 (керівника апарату (завідуючого секретаріату) Суворовського районного суду м. Одеси), ОСОБА_5 (заступника керівника апарату Суворовського районного суду м. Одеси), ОСОБА_2 (консультанта Суворовського районного суду м. Одеси).

Ухвалою суду від 09.10.2020 року зупинено провадження по справі за клопотанням представника позивача задля повторного виклику та допиту свідків та у зв`язку з обмеженістю строку для розгляду справи.

Ухвалою суду від 23.11.2020 року продовжено строк зупинення провадження у адміністративній справі № 420/2675/20 - до прийняття Державною комісією з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій рішення щодо послаблення «помаранчевого» рівня епідемічної небезпеки.

Ухвалою занесеною до протоколу судового засідання 17.02.2021 року поновлено провадження по справі.

Ухвалою суду від 17.02.2021 р. застосовано привід до свідків: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 17.02.2021 р. зупинено провадження по справі до 10 березня 2021 року о 11 годин 00 хвилин.

Ухвалою занесеною до протоколу судового засідання 10.03.2021 року поновлено провадження по справі.

15.05.2020 р. за вхід. № 18897/20 надійшов відзив (ТУ ДСАУ в Одеській області) за підписом начальника ТУ ДСА України в Одеській області Т. Лукаша на позовну заяву (т. 3 а/с. 96-100).

06.08.2020 р. за вхід. № 30668/20 надійшов відзив (ТУ ДСАУ в Одеській області) за підписом начальника ТУ ДСА України в Одеській області Т. Лукаша на позовну заяву (т. 3 а/с. 168-170) містить ідентичні доводи.

Відзив обґрунтовано наступним.

Стосовно відрахування позивача зі штату Суворовського районного суду м. Одеси.

У спірних правовідносинах юридичний факт, з настанням якого пов`язується припинення трудових відносин шляхом звільнення судді єдиний - рішення Вищої ради правосуддя від 9 січня 2020 року №12/0/15/20 про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Суворовського районного суду міста Одеси на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України. При цьому, юридичний факт, який чітко окреслений в законодавстві, повно і достовірно встановлений в процесі правозастосування є найважливішою гарантією законності. Станом на час звернення ОСОБА_1 з позовом до суду, означене рішення Вищої ради правосуддя виконано та не є скасованим.

Умови та порядок звільнення та припинення повноважень суддею, визначені у главі 1 та у главі 2 розділу VII «Звільнення судді з посади та припинення його повноважень» Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

При цьому, Закон передбачає необхідність видання головою суду наказу про припинення трудових відносин судді, але лише у випадку припинення повноважень судді (ст.125 Закону «глава 2 «Припинення повноважень судді»).

Відповідно до частини сьомої статті 126 Конституції України повноваження судді припиняються у разі:

1) досягнення суддею шістдесяти п`яти років;

2) припинення громадянства України або набуття суддею громадянства іншої держави;

3) набрання законної сили рішенням суду про визнання судді безвісно відсутнім або оголошення померлим, визнання недієздатним або обмежено дієздатним;

4) смерті судді;

5) набрання законної сили обвинувальним вироком щодо судді за вчинення ним злочину.

Вказаний перелік є вичерпним.

Вважаємо вимоги ОСОБА_1 щодо визнання протиправним та скасування наказу голови Суворовського районного суду м. Одеси № 8-0/с від 04.03.2020 р. безпідставними та заявленими внаслідок неправильного розуміння норм спеціального законодавства.

Стосовно проведених розрахунків з позивачем при звільненні.

Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Одеській області 11 березня 2020 року отримано від Суворовського районного суду м. Одеси (супровідний лист від 11.03.20 №5/792) копії наступних наказів:

№ 7-о/с від 04.03.2020 року «Про скасування наказу №6-о/с від 27 лютого 2020 року «Про відрахування зі штату Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 »;

№ 8-о/с від 04.03.2020 року «Про відрахування зі штату Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 »;

№ 11-в від 04.03.2020 року «Про скасування наказу № 9-в від 27.02.2020 року «Про продовження відпустки ОСОБА_1 »;

№ 12-в від 04.03.2020 року «Про виплату компенсації ОСОБА_1 в зв`язку з відрахуванням зі штату Суворовського районного суду м. Одеси».

Вказані копії наказів Суворовського районного суду м. Одеси зареєстровані 12 березня 2020 року о 09 годині 26 хвилин за вхідним номером №5-1565/20 від 12.03.2020 року відповідальним працівником Територіального управління ДСА України в Одеській області та передані на виконання головному спеціалісту відділу планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності.

Згідно відомостей розподілу виплат 13.03.2020 р. з ОСОБА_1 проведені всі розрахунки в повному обсязі.

Вважаємо, що Територіальне управління ДСА в Одеській області діяло на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією і Законами України, тому вимоги Шепітка Г.І. до Управління не можна визнати обґрунтованими.

26.05.2020 р. за вхід. № 20265/20 надійшла відповідь на відзив ТУ ДСАУ в Одеській області за підписом представника позивача Г.І. Шепітко (т. 3 а/с. 122-131).

11.08.2020 р. за вхід. № ЕП/12227/20 надійшла відповідь на відзив ТУ ДСАУ в Одеській області за підписом представника позивача Г.І. Шепітко (т. 3 а/с. 194-204).

06.08.2020 р. за вхід. № 30666/20 надійшов відзив (голови Суворовського районного суду м. Одеси) за підписом представника Суворовського районного суду м. Одеси адвоката Поплавського Д.П. на позовну заяву (т. 3 а/с. 188-191).

Відзив обґрунтовано наступним.

Умови та порядок звільнення та припинення повноважень суддею, визначені у главі 1 та у главі 2 розділ VII "Звільнення судці з посади та припинення його повноважень» Закону України «Про судоустрій і статус судців».

Закон передбачає необхідність видання головою суду наказу про припинення трудових відносин судді, але лише у випадку припинення повноважень судді (ст. 125 Закону «глава 2 «Припинення повноважень судді»)

Відповідно до частини сьомої статті 126 Конституції України повноваження судді припиняються у разі:

1) досягнення суддею шістдесяти п`яти років;

2) припинення громадянства України або набуття суддею громадянства іншої держави;

3) набрання законної сили рішення суду про визнання судді безвісно відсутнім або оголошеним померлим, визнання недієздатним або обмежено дієздатним;

4) смерті судді;

5) набрання законної сили обвинувальним вироком щодо судді за вчинення ним злочину.

Вказаний перелік є вичерпним.

Юридичний факт, з настанням якого пов`язується припинення трудових відносин шляхом звільнення ОСОБА_1 з посади судді Суворовського районного суду міста Одеси на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України.

Станом на час звернення ОСОБА_1 з позовом до суду, означене рішення Вищої ради правосудця виконано та не є скасованим.

Перевірки дотримання процедури звільнення судді виходять за межі компетенції адміністративного суду першої інстанції, оскільки можуть бути предметом судового розгляду за позовом ОСОБА_1 до Вищої Ради правосуддя, який вправі розглядати виключно Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання протиправними та скасування наказу голови Суворовського районного суду м. Одеси №8-0/с від 04.03.2020 р., наказу № 7-о/с від 04.03.2020 року «Про скасування наказу №6-о/с від 27 лютого 2020 року «Про відрахування за штату Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 », наказу №11-в від 04.03.2020 року «Про скасування наказу № 9-в від, 27.02.2020 року «Про продовження відпустки ОСОБА_1 », №12-в від 04.03.2020 року «Про виплату компенсації ОСОБА_1 в зв`язку з відрахуванням зі штату Суворовського районного суду м. Одеси» - є безпідставним та не підлягаючими задоволенню в повному обсязі.

11.08.2020 р. за вхід. № ЕП/12229/20 надійшла відповідь на відзив голови Суворовського районного суду м. Одеси за підписом представника позивача (адвоката) Шепітко Г.І. (т. 3 а/с. 207-214).

12.08.2020 р. за вхід. № ЕП/12354/20 надійшла відповідь на відзив Суворовського районного суду м. Одеси за підписом представника позивача (адвоката) Шепітко Г.І. (т. 3 а/с. 216-226).

10.09.2020 р. представником позивача адвокатом Шепітко Г.І. (т. 3 а/с. 234-239) надані письмові пояснення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Указом Президента України від 15.01.2007 р. №16/2007 ОСОБА_1 призначено суддею Суворовського районного суду м. Одеси, Постановою Верховної Ради України від 12.01.2011 р. №4322-VI його обрано на посаду судді цього суду безстроково.

Рішенням ВРП № 12/0/15-20 від 09.01.2020 року звільнено ОСОБА_1 з посади судді Суворовського районного суду м. Одеси на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України.

Згідно з Наказом Голови Суворовського районного суду м. Одеси Бузовського В.В. №88-в від 18 грудня 2019 року на підставі ст.ст.5,10 Закону України «Про відпустки» судді ОСОБА_1 було надано решту щорічної основної відпустки тривалістю 30 календарних днів за період роботи з 15.01.2019 р. по 14.01.2020 р. з 23 грудня 2019 року по 24 січня 2020 року та частину додаткової оплачуваної відпустки за вислугу років тривалістю 10 календарних днів за період роботи з 15.01.2019 р. по 14.01.2020 р. з 25 січня 2020 року по 03 лютого 2020 року.

У період відпустки ОСОБА_1 захворів та у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності перебував на лікарняному у період з 27.12.2019 р. по 17.01.2020 р. (разом 15 календарних днів), у період з 04.02.2020 р. по 13.02.2020 р. (разом 10 календарних днів) та у період з 17.02.2020 р. по 26.02.2020 р. (разом 10 календарних днів).

ОСОБА_1 повідомив про відсутність його згоди на перенесення невикористаних днів відпустки, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, на інший період та просив продовжити надану щорічну відпустку за невикористані дні відпустки на відповідну кількість днів, що підтверджується відповідними заявами ОСОБА_1 , поданими до Суворовського районного суду м. Одеси, від 20 січня 2020 року, від 13 лютого 2020 року та від 26 лютого 2020 року.

Видані Накази:

№1-в від 08 січня 2020 року «Про відпустку ОСОБА_1 » про надання судді Суворовського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 невикористану частину відпустки тривалістю 5 календарних днів;

№3-в від 20 січня 2020 року «Про продовження відпустки ОСОБА_1 » згідно з яким судді Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 було продовжено відпустку на 15 календарних днів до 18.02.2020 р. у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 під час чергової відпустки в період з 23.12.2019 р. по 27.12.2019 р. та з 08.01.2020 р. по 17.01.2020 р. перебував на лікарняному;

№1-о/с від 20 січня 2020 року «Про відрахування зі штату Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 » згідно з яким ОСОБА_1 , звільненого з посади судді Суворовського районного суду м.Одеси, на підставі пункту 3 частини шостої ст.126 Конституції України відраховано зі штату зазначеного суду 18.02.2020 р.;

№3-о/с від 17 лютого 2020 року «Про внесення змін до наказу №1-о/с від 20 січня 2020 року «Про відрахування зі штату Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 » згідно з яким у зв`язку зі знаходженням судді ОСОБА_1 під час відпустки на лікарняному у період з 04.02.2020 р. по 13.02.2020 р. та продовженням йому відпустки на 10 календарних днів по 28.02.2020 р., та зазначенням, що ОСОБА_1 є відрахованим зі штату Суворовського районного суду міста Одеси з 28 лютого 2020 року;

№6-в від 17 лютого 2020 року «Про продовження відпустки ОСОБА_1 » відповідно до якого ОСОБА_1 було продовжено відпустку на 10 календарних днів до 28.02.2020 р„ у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 під час чергової відпустки в період з 04.02.2020 р. по 13.02.2020 р. перебував на лікарняному;

№9-в від 27 лютого 2020 року «Про продовження відпустки ОСОБА_1 » згідно з яким було продовжено щорічну відпустку ОСОБА_1 по 10.03.2020 р. у зв`язку з перебуванням ОСОБА_1 на лікарняному в період з 17.02.2020 р. по 26.02.2020 р.;

№6-о/с від 27 лютого 2020 року «Про внесення змін до наказу №3-о/с від 17 лютого 2020 року «Про відрахування зі штату Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 » згідно з яким у зв`язку зі знаходженням судді Суворовського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 під час чергової відпустки на лікарняному у період з 17.02.2020 р. по 26.02.2020 р. та продовженням йому відпустки на 10 календарних днів по 10.03.2020 р., із зазначенням, що ОСОБА_1 є відрахованим зі штату Суворовського районного суду міста Одеси 10 березня 2020 року.

Зазначені накази направлені судді поштовою кореспонденцією за місцем його реєстрації по АДРЕСА_3 .

05 березня 2020 року близько 17-00 год. ОСОБА_1 прибув до суду для ознайомлення з наказами. Уповноваженою особою Суворовського районного суду м. Одеси, ОСОБА_2 ознайомлено з наказами під розписку на зворотній стороні кожного наказу.

ОСОБА_1 отримав належним чином засвідчені начальником апарату Іщенком О.В. копії наказів, що підтверджується підписами ОСОБА_1 .

Після ознайомлення 05 березня 2020 року ОСОБА_1 до Суворовського районного суду м. Одеси подано заяву за вх. № 6641 якою повідомив, що призваний на військову службу за контрактом терміном на два роки, проінформував про відсутність його згоди на перенесення невикористаних днів відпустки на інший період та просив продовжити надану щорічну відпустку за невикористані дні відпустки на строк до закінчення дії причин, які її перервали, а саме до закінчення строку дії контракту або до звільнення з військової служби, як додаток долучено витяг з наказу начальника Військової академії по особовому складу №15 від 05 березня 2020 року, згідно якого ОСОБА_1 призваний терміном на два роки на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу і призначений курсовим офіцером 2 курсів перепідготовки та підвищення кваліфікації.

12 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до голови Суворовського районного суду м. Одеси з приводу надання роз`яснень щодо стану розгляду його заяви від 05 березня 2020 року.

19 березня 2020 року на адресу для листування ОСОБА_1 надійшов лист - відповідь із повідомленням, що 04 березня 2020 року Суворовським районним судом м. Одеси винесено накази:

-№7-о/с «Про скасування наказу №6-о/с від 27.02.2020 року «Про відрахування зі штату Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 »;

- №8-о/с «Про відрахування зі штату Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ».

№ 11-в «Про скасування наказу № 9-в від 27.02.2020 року «Про продовження відпустки ОСОБА_1 ».

ОСОБА_1 повідомлено що його заява від 05 березня 2020 року повернута.

19 березня 2020 року ОСОБА_1 ознайомився із наказами № 7-о/с від 04 березня 2020 року, № 11-в від 04 березня 2020 року, № 8-о/с від 04 березня 2020 року та № 12-в від 04 березня 2020 року, а також отримав трудову книжку із записом про звільнення від 04 березня 2020 року.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА.

Статтями 1 і 8 Конституції України проголошено, що Україна є правовою державою, де діє верховенство права.

У ч. 2 ст. 19 Конституції України згадано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом пункту 4 частини першої статті 131 Конституції України в Україні діє Вища рада правосуддя, яка ухвалює рішення про звільнення судді з посади.

Відповідно до частини шостої статті 126 Конституції України підставами для звільнення судді <…> є 3) вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді; <…>.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII) судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом.

Відповідно до частини першої статті 52 Закону № 1402-VIII суддею є громадянин України, який відповідно до Конституції України та цього Закону призначений суддею, займає штатну суддівську посаду в одному з судів України і здійснює правосуддя на професійній основі.

Відповідно до частини першої другої статті 112 Закону № 1402-VIII суддя може бути звільнений з посади виключно з підстав, визначених частиною шостою статті 126 Конституції України. Рішення про звільнення судді з посади ухвалює Вища рада правосуддя у порядку, встановленому Законом України «Про Вищу раду правосуддя».

У частині першій статті 115 Закону № 1402-VIII зазначено, що відповідно до пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді, є підставою для звільнення судді з посади. За частиною другою цієї статті, факти, що свідчать про вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді, мають бути встановлені Вищою радою правосуддя (її відповідним органом). Закон

Відповідно до частини третьої статті 56 Закону України від 21 грудня 2016 року №1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя» (далі - Закон № 1798-VIII) питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 3 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України (вчинення суддею істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді; порушення суддею обов`язку підтвердити законність джерела походження майна), Вища рада правосуддя розглядає на підставі подання Дисциплінарної палати про звільнення судді.

Відповідно до частини шостої статті 56 Закону № 1798-VIII за результатами розгляду питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 2, 3, 5 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, Вища рада правосуддя ухвалює вмотивоване рішення.

Відповідно до статті 125 Закону № 1402-VIII припинення повноважень судді є підставою для припинення трудових відносин судді із відповідним судом, про що голова суду видає наказ.

За результатами розгляду питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 2, 3, 5 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, Вища рада правосуддя ухвалює вмотивоване рішення.

Згідно пункту 3 частини 6 вказаної статті Конституції України підставою для звільнення судді є вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 24 Закону України №1402-VIII голова місцевого суду видає на підставі акта про призначення судді на посаду, переведення судді, звільнення судді з посади, а також у зв`язку з припиненням повноважень судді відповідний наказ.

Щодо вимоги про визнання протиправними дій голови Суворовського районного суду м. Одеси Бузовського Віталія Володимировича щодо відрахування ОСОБА_1 зі штату Суворовського районного суду м. Одеси в період щорічної основної відпустки.

Приписами Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено:

Стаття 24. Голова місцевого суду

1. Голова місцевого суду:

1) представляє суд як орган державної влади у зносинах з іншими органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами;

2) визначає адміністративні повноваження заступника голови місцевого суду;

3) контролює ефективність діяльності апарату суду, погоджує призначення на посаду керівника апарату суду, заступника керівника апарату суду, а також вносить подання про застосування до керівника апарату суду, його заступника заохочення або накладення дисциплінарного стягнення відповідно до законодавства;

4) видає на підставі акта про призначення судді на посаду, переведення судді, звільнення судді з посади, а також у зв`язку з припиненням повноважень судді відповідний наказ;

5) повідомляє Вищу кваліфікаційну комісію суддів України та Державну судову адміністрацію України, а також через веб-портал судової влади про вакантні посади суддів у суді у триденний строк з дня їх утворення;

6) забезпечує виконання рішень зборів суддів місцевого суду;

7) організовує ведення в суді судової статистики та інформаційно-аналітичне забезпечення суддів з метою підвищення якості судочинства;

8) сприяє виконанню вимог щодо підвищення кваліфікації суддів місцевого суду;

9) вносить на розгляд зборів суду пропозиції щодо кількості та персонального складу слідчих суддів;

10) здійснює інші повноваження, визначені законом.

2. Голова місцевого суду з питань, що належать до його адміністративних повноважень, видає накази і розпорядження.

09.01.2020 року Вищою радою правосуддя прийнято рішення № 12/0/15-20 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Суворовського районного суду м. Одеси на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України.

З огляду на встановлене суд приходить до висновку, що датою звільнення судді є дата прийняття уповноваженим органом (Вищою радою правосуддя).

Акт про призначення (обрання) суддею чи звільнення судді з посади є правовою підставою для виникнення або закінчення конкретних трудових відносин особи як судді з державою. У таких відносинах роботодавцем є держава, а на голову суду покладається обов`язок оформити ці відносини та встановити початковий або кінцевий момент їх виникнення з призначенням, пов`язаних з цим, відповідних виплат.

Отже, до повноважень голови суду належить видання на підставі акта про звільнення судді з посади відповідного наказу. Тобто, в контексті спірних правовідносин повноваження голови суду обмежуються виданням наказу про відрахування судді, звільненого ВРП з посади судді.

Вказаний правовий висновок висловлений у Постанові ВС від 29.04.2020 по справі №815/5811/16 (№ в ЄДРСР 88986978).

Отримавши рішення ВРП Голова суду на підставі статті 125 Закону № 1402-VIII зобов`язаний видати наказ про виключення зі штату суду і положення КЗпП до правовідносин, пов`язаних зі звільненням з посади судді, не застосовуються. Тобто, на суддю як на посадову особу з особливим правовим статусом не розповсюджуються загальні норми трудового законодавства.

Вказаний правовий висновок висловлений у Постанові ВС від 11.06.2020 по справі №820/3333/18 (№ в ЄДРСР 89757502).

Щодо вимоги про визнання бездіяльності голови Суворовського районного суду м. Одеси Бузовського Віталія Володимировича щодо невчасного ознайомлення ОСОБА_1 з наказом № 8-о/с від 04 березня 2020 року «Про відрахування зі штату Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 », з наказом № 11-в від 04 березня 2020 року «Про скасування наказу № 9-в від 27.02.2020 року Про продовження відпустки ОСОБА_1 », з наказом № 7-о/с від 04 березня 2020 року «Про скасування наказу №6-о/с від 27 лютого 2020 року «Про відрахування зі штату Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 »., з наказом № 12-в від 04 березня 2020 року «Про виплату компенсації ОСОБА_1 » в зв`язку з відрахуванням зі штату Суворовського районного суду м. Одеси протиправною.

Обов`язки голови суду визначені статтею 24 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", вказаний перелік є виключним.

Пунктом 4 частини першої встановлено, що Голова суду видає на підставі акта (в спірних правовідносинах рішення ВРП від 09.01.2020р.) про призначення судді на посаду, переведення судді, звільнення судді з посади, а також у зв`язку з припиненням повноважень судді відповідний наказ.

З огляду на приписи статті 24 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" до обов`язків голови суду не віднесено ознайомлення із виданими наказами.

Відповідно до Правил внутрішнього трудового розпорядку Суворовського районного суду м. Одеси, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника кадрової служби Суду (п. 2.9.).

Щодо вимоги про визнання протиправною бездіяльність голови Суворовського районного суду м. Одеси Бузовського Віталія Володимировича щодо невчасної видачі ОСОБА_1 трудової книжки.

Порядок введення трудових книжок затверджений Інструкцією № 58 від 29.09.1993 р. «Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників».

Розділом 4 Інструкції «Видача трудової книжки у разі звільнення» встановлено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення.

Відомості про призначення, переведення на іншу посаду, звільнення, заохочення працівника тощо вносяться в трудову книжку відповідно до наказу голови суду.

Відповідно до Правил внутрішнього трудового розпорядку Суворовського районного суду м. Одеси (затверджено 15.01.2013 р. № 2) встановлено:

1.2. Правила внутрішнього трудового розпорядку працівників Суворовського районного суду м. Одеси (далі - Правила), поширюються на суддів, державних службовців, службовців та робітників суду (далі - працівники Суду).

2.1 Призначення (обрання) суддів та припинення їх повноважень здійснюється відповідно до положень статей Конституції України, Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Кодексу законів про працю України.

2.9. Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника кадрової служби Суду.

2.15. Порядок розірвання трудового договору та припинення виконання повноважень суддями визначається Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

2.16. В день звільнення відповідальні працівники Суду зобов`язані видати працівникові його трудову книжку із занесеним до неї записом про звільнення та провести з ним остаточний розрахунок.

З огляду на встановлене відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника кадрової служби Суворовського районного суду.

Щодо вимоги про визнання бездіяльності Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області щодо не проведення із ОСОБА_1 розрахунків в порядку та в строки встановлені ч. 1 ст. 47, 116 КЗпП України протиправною.

Приписами ч. 7 ст. 151 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що Територіальні управління Державної судової адміністрації України здійснюють свою діяльність відповідно до положення про них, що затверджується Головою Державної судової адміністрації України на підставі типового положення про територіальне управління Державної судової адміністрації України.

Відповідно до Положення про територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області затвердженого Головою Державної судової адміністрації України від 25.09.2015 року, основним завданням територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області є організаційне та фінансове забезпечення місцевих загальних судів Одеської області з метою створення належних умов для діяльності судів, суддів цих судів та забезпечення роботи органів суддівського самоврядування.

Здійснює функції розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності ТУ ДСА України в Одеській області та місцевих загальних судів Одеської області

Відповідно до положення про організацію бухгалтерського обліку в Територіальному управлінні ДСА України в Одеській області затвердженого наказом ТУ ДСА України в Одеській області 08.11.2017 року №106-зп, підставою для бухгалтерського обліку господарський операцій є первинні документи.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що накази голови Суворовського районного суду м. Одеси отримано Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Одеській області 11 березня 2020 року від Суворовського районного суду м. Одеси із супровідним листом від 11.03.20 №5/792, а саме:

№ 7-о/с від 04.03.2020 року «Про скасування наказу №6-о/с від 27 лютого 2020 року «Про відрахування зі штату Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 »;

№ 8-о/с від 04.03.2020 року «Про відрахування зі штату Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 »;

№ 11-в від 04.03.2020 року «Про скасування наказу № 9-в від 27.02.2020 року «Про продовження відпустки ОСОБА_1 »;

№ 12-в від 04.03.2020 року «Про виплату компенсації ОСОБА_1 в зв`язку з відрахуванням зі штату Суворовського районного суду м. Одеси».

Вказані накази зареєстровані 12 березня 2020 року о 09 годині 26 хвилин за вхідним номером №5-1565/20 від 12.03.2020 року відповідальним працівником Територіального управління ДСА України в Одеській області та передані на виконання головному спеціалісту відділу планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності.

Згідно відомості розподілу виплат, 13.03.2020 року з ОСОБА_1 проведені всі розрахунки в повному обсязі, отже виплати проведені з порушенням приписів ст. 47 КЗпПУ, яким встановлено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпПУ, а саме виплата всіх сум, що належать йому провадиться в день звільнення.

ТУ ДСА отримало від Суворовського районного суду м. Одеси накази 11.03.2020 р. (супровідний лист від 11.03.2020 №5/792), а розрахунок із ОСОБА_1 проведено 13.03.2020 р.

Також, 10.03.2020 року територіальним управління надано до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності заяву-розрахунок для матеріального забезпечення застрахованим особам за рахунок коштів Фонду на загальну суму 210514, 71 грн (із них 6949,35 грн ОСОБА_1 ) №1.

Згідно виписки Державної казначейської служби України від 02.04.2020 року надійшли кошти на рахунок територіального управління від Фонду соціального страхування України згідно заявки від 10.03.2020 року в сумі 210514, 71 грн ( в тому числі 6949,35 грн з урахуванням видатків). 04 та 05 квітня 2020 року - вихідні дні.

Згідно виписки Акціонерного Товариства КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» від 06.04.2020 року, кошти зараховано на картковий рахунок ОСОБА_1 в сумі 5594,23 грн (без видатків).

Територіальним управлінням від Суворовського районного суду м. Одеси отримано 04.03.2020 року протокол № 7 засідання комісії страхування з листом непрацездатності (АДН 102710) щодо ОСОБА_1 за період з 17.02.2020 по 26.02.2020.на загальну суму 6903,85 грн.

19.03.2020 року територіальним управлінням до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності надано заяву-розрахунок для матеріального забезпечення застрахованим особам за рахунок коштів Фонду на загальну суму 383078, 00 грн (із них 6903,85 грн ОСОБА_1 ).

Згідно виписки Державної казначейської служби України від 22.04.2020 року надійшли кошти на рахунок територіального управління від Фонду соціального страхування України згідно заявки від 19.03.2020 року в сумі 383078,00 грн ( в тому числі 6903,85 грн з урахуванням видатків).

24.04.2020 року кошти зараховані картковий рахунок ОСОБА_1 про що свідчить виписка Акціонерного Товариства КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (5557, 59 грн).

На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Лелас проти Хорватії", заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року; "Тошкуце та інші проти Румунії", заява №36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків ("Лелас проти Хорватії", п. 74).

Розглядаючи питання, які мають загальний інтерес, органи державної влади повинні діяти коректно, дуже послідовно (рішення у справі "Беєлер проти Італії").

Крім того, як охоронець громадського порядку держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок (рішення ЄСПЛ від 19.06.2001 у справі "Звежинський проти Польщі" (заява № 34049/96).

З огляду на встановлене суд приходить до висновку про необхідність задоволення вказаної вимоги в повному обсязі.

Щодо вимоги про визнання протиправним та скасування Наказів:

голови Суворовського районного суду м. Одеси Бузовського В.В. № 8-о/с від 04 березня 2020 року «Про відрахування зі штату Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 »;

голови Суворовського районного суду м. Одеси Бузовського В.В. № 11-в від 04 березня 2020 року «Про скасування наказу № 9-в від 27.02.2020 року «Про продовження відпустки ОСОБА_1 »;

голови Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_3 № 7-о/с від 04 березня 2020 року «Про скасування наказу № 6-о/с від 27 лютого 2020 року «Про відрахування зі штату Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 »;

голови Суворовського районного суду м. Одеси Бузовського В.В. № 12-в від 04 березня 2020 року «Про виплату компенсації ОСОБА_1 в зв`язку з відрахуванням зі штату Суворовського районного суду м. Одеси»;

голови Суворовського районного суду м. Одеси Бузовського В.В. № 6-о/с від 27 лютого 2020 року «Про внесення змін до наказу №3-о/с від 17 лютого 2020 року «Про відрахування зі штату Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 в частині зазначення, що ОСОБА_1 є відрахованим зі штату Суворовського районного суду м. Одеси 10 березня 2020 року;

зобов`язання Суворовського районного суду м. Одеси поновити (включити) ОСОБА_1 у штат Суворовського районного суду м. Одеси з 04 березня 2020 року, шляхом винесення головою Суворовського районного суду м. Одеси відповідного наказу.

Відповідно до статті 24 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» на голову суду покладено обов`язок видавати на підставі акта про призначення судді на посаду, переведення судді, звільнення судді з посади, а також у зв`язку з припиненням повноважень судді відповідний наказ.

Судді, функціонуючи в державній системі влади, перебувають у певних трудових відносинах із судовою установою, де вони працюють, виконуючи свої посадові обов`язки.

Акт про звільнення судді з посади є правовою підставою для закінчення конкретних трудових відносин особи як судді з державою. У таких відносинах роботодавцем є держава, а на голову суду покладається обов`язок оформити ці відносини та встановити кінцевий момент їх виникнення з призначенням, пов`язаних з цим, відповідних виплат.

Отже, до повноважень голови суду належить видання на підставі акта (рішення ВРП) відповідного наказу про відрахування судді, звільненого рішенням ВРП з посади судді.

У спірних правовідносинах відповідач (Голова Суворовського районного суду м. Одеси), на виконання рішення ВРП від 09.01.2020 року про звільнення позивача з посади судді Київського районного суду міста Одеси, видав оскаржуваний наказ про відрахування позивача зі штату суду, отже діяв із дотриманням приписів пункту 4 частини першої статті 24 і статті 125 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Також слід зазначити, що статтею 24 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до повноважень голови місцевого суду не віднесено надання правової оцінки щодо протиправності або правомірності акта про звільнення судді з посади при прийнятті наказу згідно пункту 4 частини першої даної статті. Видання наказу про відрахування зі штату суду, є належною формою реалізації відповідним суб`єктом своїх владних управлінських функцій.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, коли нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться в спеціальному законі.

З огляду на особливий статус судді, правове регулювання організації праці суддів визначається винятково Конституцією України і Законом України «Про судоустрій і статус суддів», зокрема статтею 125 вказаного Закону, а не положеннями КЗпП України.

Враховуючи, що відрахування зі штату суду не є звільненням, а є лише неминучим наслідком такого звільнення на підставі рішення ВРП про звільнення позивача, тому заборона звільнення у період перебування працівника у відпустці, передбачена КЗпП України не має відношення до спірних правовідносин, які вже є наслідком такого звільнення.

Вказана правова позиція висловлена у Постанові від 29 квітня 2020 року по справі №815/5811/16, а саме:

«…Крім того, листом голови Державної судової адміністрації України №10-6529/16 від 14 вересня 2016 року «Про звільнення суддів з посад» визначено, що якщо на час прийняття Верховною Радою України постанови про звільнення суддя перебував у відпустці, датою відрахування його зі штату суду є останній день перебування у відпустці.

З огляду на викладене, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що відповідач правомірно, згідно з пунктом 4 частини першої статті 24 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» і на підставі постанови Верховної Ради України №1603-VIII від 29 вересня 2016 року «Про звільнення судді» прийняв оскаржуваний наказ, яким ОСОБА_1 відраховано зі штату Київського районного суду міста Одеси….».

Крім цього, статтею 3 Закону України «Про відпустки» визначено, що за бажанням працівника у разі його звільнення (крім звільнення за порушення трудової дисципліни) йому має бути надано невикористану відпустку з наступним звільненням. Датою звільнення в цьому разі є останній день відпустки.

Трудова дисципліна - це сукупність, правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок і встановлюють трудові права та обов`язки сторін трудового договору, а також заохочення за успіхи в роботі та відповідальність за умисне невиконання трудових обов`язків.

Головним змістом трудової дисципліни є не лише виконання правових норм у галузі праці, а й свідоме та творче ставлення до виконуваної роботи, забезпечення високої якості в роботі, раціональне використання робочого часу, прагнення до співробітництва та взаємоповаги.

У рішенні Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 13.09.2019 року №2437/1дп/15-19 встановлено:

«…Отже, грубі порушення, допущені суддею ОСОБА_1 під час здійснення правосуддя, мали істотні негативні наслідки як для державного органу суддівського врядування, так і для суддів, оскільки проведення співбесід з ними у межах кваліфікаційного оцінювання відклалося на невизначений термін.

Зокрема, під час розгляду дисциплінарної справи встановлено, що суддя ОСОБА_1 допустив істотне порушення вимог статей 2, 10, 19, 20, 149- 153, 260 ЦПК України та грубе порушення закону, а саме статей 5, 6, 19 Конституції України, що призвело до заблокування роботи державного органу суддівського врядування, внаслідок чого розгляд питань у межах кваліфікаційного оцінювання суддів було знято з розгляду, чим допущено поведінку, яка підриває авторитет правосуддя…

…Згідно з пунктами 1, 7 частини дев`ятої статті 109 Закону № 1402-VІІІ істотним дисциплінарним проступком або грубим нехтуванням обов`язками судді, що є несумісним зі статусом судді або виявляє його невідповідність займаній посаді, можуть бути визнані, зокрема, факт допущення суддею поведінки, що порочить звання судді або підриває авторитет правосуддя, у тому числі в питаннях моралі, чесності, непідкупності, відповідності способу життя судді його статусу, дотримання інших етичних норм та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду; а також допущення іншого грубого порушення закону, що підриває суспільну довіру до суду.

Відповідно до частини восьмої статті 109 Закону № 1402-VІІІ дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення судді з посади застосовується, зокрема, у разі вчинення суддею істотного дисциплінарного проступку, грубого чи систематичного нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді.

Отже, Перша Дисциплінарна палата Вищої ради правосуддя дійшла висновку, що вказані вище дії судді ОСОБА_1 слід кваліфікувати як вчинення істотного дисциплінарного проступку, що є несумісним зі статусом судді, допущення суддею грубого порушення закону, що підриває суспільну довіру до суду».

Щодо вимоги про зобов`язання Суворовський районний суд м. Одеси внести зміни до трудової книжки ОСОБА_1 про недійсність запису від 04.03.2020 року про звільнення на підставі пункту 3 частини шостої ст. 126 Конституції України.

Вказана вимога, в силу приписів ст.4 КАС України, є похідною вимогою від вимоги про визнання протиправними та скасування наказів, а тому також задоволенню не підлягає.

Щодо вимог про визнання протиправною відмови голови Суворовського районного суду м. Одеси Бузовського В.В. у продовженні ОСОБА_1 щорічної відпустки на строк виконання державних або громадських обов`язків та зобов`язання Суворовського районного суд м. Одеси розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.03.2020 року про продовження відпустки у відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про відпустки», на період виконання дії контракту та проходження військової служби осіб офіцерського складу у ЗСУ, із збереженням заробітної плати.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено що:

Рішенням ВРП № 12/0/15-20 від 09.01.2020 року звільнено ОСОБА_1 з посади судді Суворовського районного суду м. Одеси на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України.

Тоді як, наказом начальника Військової академії по особовому складу №15 від 05 березня 2020 року ОСОБА_1 призваний на військову службу за контрактом терміном на два роки.

Отже, ОСОБА_1 був призваний на військову службу після звільнення, яке відбулося за наслідком прийняття Рішення ВРП від 09.01.2020 року, у зв`язку із чим, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування приписів ч. 2 ст.11 Закону України «Про відпустки» та ч.ч. 1, 2 ст.119 Кодексу Законів про працю України із урахуванням правової позиції викладеною у Постанові від 29 квітня 2020 року по справі №815/5811/16 (…звільнення суддя перебував у відпустці, датою відрахування його зі штату суду є останній день перебування у відпустці..»).

Відповідно до п.23 ст. 4 КАСУ, похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог.

Щодо вимоги про стягнення з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області на користь ОСОБА_1 заборгованості із виплати середнього заробітку (суддівської винагороди) за час вимушеного прогулу.

Як стверджує позивач, оскаржувані накази від 04.03.2020 року є протиправними, а тому на користь позивача має бути стягнено заборгованість із невиплаченої суддівської винагороди.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку про відмову в скасуванні наказів від 04.03.2020 року, а отже і відсутності підстав для нарахування та виплати суддівської винагороди з 04.03.2020 року.

Критерії законності управлінського волевиявлення (як у формі рішення, так і у формі діяння) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах ч.2 ст.2 КАС України, а у силу ч.2 ст.77 КАС України обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта шляхом подання до суду доказів та наведення у процесуальних документах доводів як відповідності закону вчиненого волевиявлення, так і помилковості аргументів іншого учасника справи.

З положень частин 1 і 2 ст.77 КАС України у поєднанні з приписами ч.4 ст.9, абз.2 ч.2 ст.77, частин 3 і 4 ст.242 КАС України слідує, що владний суб`єкт повинен доводити обставини фактичної дійсності за стандартом доказування - «поза будь-яким розумним сумнівом», у той час як до приватної особи підлягає застосуванню стандарт доказування - «баланс вірогідностей».

Разом із тим, суд вважає, що саме лише неспростування владним суб`єктом задекларованого, але не підтвердженого документально твердження приватної особи про конкретну обставину фактичної дійсності, не означає реального існування такої обставини.

І хоча спір безумовно підлягає вирішенню у порядку ч.2 ст.77 КАС України, однак суд повторює, що реальність (справжність та правдивість) конкретної обставини фактичної дійсності не може бути сприйнята доведеною виключно через неспростування одним із учасників справи (навіть суб`єктом владних повноважень) декларативно проголошеного, але не доказаного твердження іншого учасника справи, позаяк протилежне явно та очевидно прямо суперечить меті правосуддя - з`ясування об`єктивної істини у справі

Судом також враховується п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, згідно якого обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Крім того, у справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Згідно зі ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись ст.ст. 2-9, 139, 241,242-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Суворовського районного суду м. Одеси, голови Суворовського районного суду м. Одеси Бузовського Віталія Володимировича, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області про визнання протиправними дій, бездіяльність, визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області щодо не проведення із ОСОБА_1 розрахунків в порядку та в строки встановлені ч. 1 ст. 47, 116 КЗпП України.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 15.5 розділу VII Перехідні положення КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

ОСОБА_1 - адреса:

АДРЕСА_3 - адреса: АДРЕСА_4

Голова Суворовського районного суду м. Одеси Бузовського Віталія Володимировича - адреса: АДРЕСА_4

Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області - адреса: 65005, м. Одеса, вул. Бабеля, 2

Головуючий суддя Потоцька Н.В.

.