Справа № 380/1594/21
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2021-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/1594/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2021 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Сидор Н.Т., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 307 від 25.01.2021 про відмову у призначенні (перерахунку) пенсії за віком відповідно до п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 ОСОБА_1 згідно з його заявою від 18.01.2021;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію по віку відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015, відповідно до довідок Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 09.12.2020 № 237, № 238, починаючи з 18.01.2021.

Разом з позовними вимогами позивач просить рішення суду в частині присудження виплати пенсії в межах суми стягнення за одним місяць допустити до негайного виконання.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що отримує пенсію за віком згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV. Стверджуючи, що має відповідний вік, трудовий та страховий стаж, позивач вважає, що має право на призначення пенсії за віком відповідно до п. п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, відповідно до довідок Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 09.12.2020 № 237, № 238. У зв`язку з цим 18.01.2021 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про переведення його із пенсії за віком згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком у порядку, передбаченому п. п. 10 та 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII. Однак, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 25.01.2021 № 307 позивачу протиправно, на його думку, відмовлено у призначенні (перерахунку) пенсії за віком.

Відповідач позов не визнає. У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначає, що Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII визначає виключно право на призначення пенсії та не передбачає права на перерахунок пенсії державним службовцям. А пенсія позивачу відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 19.12.1993 № 3723-ХІІ вже призначена з урахування довідки про складові заробітної плати (посадовий оклад, надбавки за ранг або кваліфікаційні класи, або класний чин, або спеціальні звання, або дипломатичний ранг, надбавка за вислугу років), що подається лише за призначенням пенсії. Стверджує, що переведення позивача на пенсію відповідно до норм Закону України «Про державну службу» є недоцільним, оскільки розмір пенсії, розрахований за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є більшим. Зазначає, що оскільки законодавством, чинним на час звернення позивача за перерахунком пенсії, не передбачено можливості її перерахунку у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців, немає правових підстав для здійснення такого перерахунку.

Щодо процесуальних дій, вчинених у зв`язку із розглядом справи, слід зазначити, що ухвалою судді від 10.02.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Згідно з Протоколом № 149659 від 19.01.2011 позивачу, ОСОБА_1 , з 30.12.2010 призначено пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 19.12.1993.

Відповідно до Розпорядження № 149659 від 11.12.2017 позивача з 29.11.2017 переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

18.01.2021 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про переведення його із пенсії за віком згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком у порядку, передбаченому п. п. 10 та 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015.

До заяви про перерахунок пенсії позивач додав довідку № 237 від 09.12.2020 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби та довідку № 238 від 09.12.2020 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), видані Державною службою фінансового моніторингу України.

25.01.2021 за результатами розгляду вказаної заяви Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області прийняло рішення № 307 про відмову у призначенні (перерахунку) пенсії за віком відповідно до Закону України від 10.12.2015 № 889 «Про державну службу» ОСОБА_1 .

У вказаному рішенні відповідач покликається на те, що заявнику з 30.12.2010 призначено пенсію за Законом України «Про державну службу» від 19.12.1993 № 3723-ХІІ, з 29.11.2017 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, який набрав чинності з 01 травня 2016 року, не передбачено проведення перерахунків раніше призначених пенсій державним службовцям.

Вважаючи рішення відповідача протиправним, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Вирішуючи даний спір, суд застосовує такі норми права та виходить з таких мотивів.

Частиною 1 статті 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини 1 статті 10 вказаного Закону особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно із частиною 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині 1 статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ від 19.12.1993 (далі - Закон №3723-ХІІ) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

При цьому, 01 травня 2016 року набув чинності Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII (далі Закон № 889-VIII), згідно із ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень якого визнано такими, що втратили чинність, зокрема, Закон України "Про державну службу" № 3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Тобто, необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абзацом 1 частиною 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином, до 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом № 889-VIII) право на пенсію державного службовця мали особи, які:

- досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж;

- мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 01.05.2016, відповідно до статті 90 Закону № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІ.

Так, відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 попереднього Закону у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII визначено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Таким чином, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Крім того, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, стаття 37 Закону № 3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Тобто, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статтею 37 Законом № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Отже, після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом № 889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений п. п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, та мають передбачені частиною 1 статті 37 Закону №3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Аналогічна правова позиція щодо застосування вищезазначених норм матеріального права висловлена у постановах Верховного Суду від 03.07.2018 у справі № 569/350/17 (№ рішення в ЄДРСР 75082026), від 03.07.2018 у справі № 586/965/16-а (№ рішення в ЄДРСР 75082148) та від 10.07.2018 у справі № 591/6970/16-а (№ рішення в ЄДРСР 75227579).

Як вбачається з матеріалів справи, трудовий стаж позивача на державній службі становить 25 років 1 місяць 2 дні, позивач досяг віку, визначеного законом та має відповідний страховий стаж.

Відповідач вказаного не заперечує.

Водночас зі змісту оскаржуваного рішення відповідача вбачається, що єдиною підставою для відмови у переведенні позивача на пенсію за віком відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 є те, що позивачу вже призначалась пенсія відповідно до Закону України "Про державну службу" № 3723-XII від 16.12.1993.

Втім, у п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, на підставі якого позивач просить призначити йому пенсію за віком, відсутня умова, що право одержують державні службовці, якщо раніше їм не призначалась пенсія за попереднім Законом України «Про державну службу».

У зв`язку з цим, суд доходить висновку, що відповідач протиправно відмовив позивачу у задоволенні заяви про переведення його на пенсію за віком відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII.

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права, суд керується частиною 4 статті 245 КАС України, згідно з якою, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень, прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Отже, діючи в межах частини 4 статті 245 КАС України, суд може зобов`язати відповідача прийняти певне рішення.

Враховуючи, що дотримання заявником всіх умов, необхідних для переведення з одного виду пенсії на інший, не передбачає іншого варіанту поведінки органу пенсійного фонду, як задоволення такої заяви, суд з метою відновлення прав, свобод та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перевести позивача на пенсію за віком відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015, відповідно до довідок Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 09.12.2020 № 237, № 238, починаючи з 18.01.2021, та здійснити виплату, з урахуванням виплачених сум.

Таке зобов`язання повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, який у своєму рішенні від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15 вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Водночас, суд зазначає, що позовна вимога в частині зобов`язання відповідача виплачувати пенсію заявлена наперед, стосуються подій майбутніх правовідносин, відносно яких відсутні об`єктивні дані існування у владного суб`єкта наміру на недотримання закону та порушення прав заявника.

Пунктами 1 і 2 ч. 1 ст. 4 КАС України визначено, що адміністративна справа переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

У свою чергу, публічно-правовий спір - це спір, у якому, серед іншого, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Системний аналіз зазначених норм КАС України свідчить, що останній не передбачає захисту адміністративним судом прав та інтересів громадян на майбутнє, якщо на день розгляду справи вони ще не порушені і спору з цього приводу не виникло.

З урахуванням вищевказаного, вимога в частині зобов`язання відповідача виплачувати пенсію не підлягає до задоволення.

Щодо вимоги позивача допустити рішення суду в частині присудження виплати пенсії в межах суми стягнення за одним місяць до негайного виконання, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про: 1) присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць; 2) присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; 3) поновлення на посаді у відносинах публічної служби; 4) припинення повноважень посадової особи у разі порушення нею вимог щодо несумісності; 5) уточнення списку виборців; 6) усунення перешкод та заборону втручання у здійснення свободи мирних зібрань; 7) накладення арешту на активи, що пов`язані з фінансуванням тероризму та стосуються фінансових операцій, зупинених відповідно до рішення, прийнятого на підставі резолюцій Ради Безпеки ООН, зняття арешту з таких активів та надання доступу до них.

Негайно також виконуються рішення суду, прийняті в адміністративних справах, визначених п. 1, 5 ч. 1 ст. 263, п. 1-4 ч. 1 ст. 283 цього Кодексу.

Отже, рішення суду про зобов`язання відповідача перевести позивача на пенсію за віком відповідно до п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 та здійснити виплату, з урахуванням виплачених сум в контексті норм ст. 371 КАС України не підлягає негайному виконанню, оскільки в даному випадку судом не присуджена конкретна сума пенсії, яка підлягає стягненню з державного бюджету.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Всупереч встановленому ч. 1 ст. 77 КАС України обов`язку доказування, відповідач правомірності свого рішення про відмову у переведенні позивача на пенсію за віком відповідно до п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 не довів. Натомість, факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до правил статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов містив декілька вимог немайнового характеру, які хоча і частково, але підлягають задоволенню, тому розмір компенсації судових витрат суд визначає виходячи з кількості (а не розміру) задоволених/незадоволених позовних вимог.

Таким чином поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягає сума у розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст. 2, 8-10, 14, 72-77, 90, 139, 242-246, 255, 257, 293, 295, п. 3 розділу VI Прикінцеві положення, пп. 15.5 п.15 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 307 від 25.01.2021 про відмову у призначенні (перерахунку) пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» № 889-VIII ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015, відповідно до довідок Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 09.12.2020 № 237, № 238, починаючи з 18.01.2021.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, з врахуванням п. 3 розділу VI Прикінцеві положення Кодексу адміністративного судочинства України Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. При цьому, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до або через суд першої інстанції, який ухвалив рішення.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; ).

Суддя Сидор Н.Т.