Справа № 500/433/20
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/433/20

05 березня 2021 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

за участю:

секретаря судового засідання Заблоцька І.І.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Чайківська М.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернулась до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області (надалі, відповідач), в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, заяви про зменшення позовних вимог, просила:

1) визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Тернопільській області від 12.12.2019 №0169049/1-5404-1918, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачується фізособами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості 18010300" за 2017 рік в розмірі 32337,07 грн.,

2) визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення -рішення Головного управління Державної податкової служби у Тернопільській області від 12.12.2019 №0-1918, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачується фізособами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості 18010300" за 2018 рік в розмірі 56433,23 грн.,

3) визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Тернопільській області від 26.12.2019 №-1918, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем "Земельний податок з фізичних осіб 18010700" за 2019 рік в розмірі 2853,54 грн.,

4) визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Тернопільській області від 26.12.2019 №-1918, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем "Земельний податок з фізичних осіб 18010700" за 2019 рік в розмірі 3024,75 грн.,

5) визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Тернопільській області від 26.12.2019 №-1918, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем "Земельний податок з фізичних осіб 18010700" за 2019 рік в розмірі 3015,24 грн.,

6) визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Тернопільській області від 07.04.2020 №1-1918, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем "Земельний податок з фізичних осіб 18010700" за 2020 в розмірі 5981,31 грн.,

7) визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Тернопільській області від 07.04.2020 №1-1918, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем "Земельний податок з фізичних осіб18010700" за 2020 рік в розмірі 5660,55 грн.,

8) визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Тернопільській області від 07.04.2020 №1-1918, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем "Земельний податок з фізичних осіб 18010700" за 2020 рік в розмірі 6000,18 грн.,

9) визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Тернопільській області від 31.07.2020 №0130380/1-5404-1915, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізособами, які є власниками об`єктів нежитлового нерухомості 18010300" за 2019 рік в розмірі 36898,36 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що податкові повідомлення-рішення були винесені з порушенням вимог податкового законодавства, зокрема ст.266 та ст.286 Податкового кодексу України, складеними без урахування фактичних обставин справи та є такими, що підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 17.02.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Даною ухвалою відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 06.03.2020 продовжено відповідачу строк для подання відзиву до 17.03.2020.

Представник відповідача подав до суду відзив на адміністративний позов, в якому зазначив наступне. Відповідно до інформації щодо позивача, яка міститься в інформаційній системі "Податковий блок. Облік платежів", а саме: розділ "Реєстр об`єктів житлової нерухомості", відомо, що ОСОБА_1 має у власності 1515,8 кв.м. Зазначив, що згідно з договором дарування від 31.05.2017 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, у власності ОСОБА_1 знаходиться: земельна ділянка площею 0,03 га, земельна ділянка площею 0,0318 га та земельна ділянка площею 0,0317 га. Просить врахувати, що у розумінні Податкового кодексу України позивач є платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та платником земельного податку. В задоволенні позовних вимог просить відмовити.

Ухвалою суду від 02.04.2020 постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Судове засідання у справі призначено на 04.05.2020 о 10:00 год.

Ухвалою суду від 04.05.2020 розгляд справи відкладено до 15.05.2020 о 10:00 год.

Позивач подала до суду заяву про доповнення підстав позову, в якій зазначила, що окрім підпункту 266.4.2 Податкового кодексу України, варто звернути увагу також і на підпункт 4.1.6 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України. Вважає, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення прийняті відповідачем - всупереч підпункту 266.4.2 та підпункту 4.1.6 відповідних статей Податкового кодексу України, включення яких гарантує дотримання статті 48 Конституції України при визначенні державним органом розміру того чи іншого податку. Просить дослідити та дати належну оцінку обставинам, викладеним у заяві про доповнення підстав позову, а також долученим до неї письмовим доказам, при розгляді даної адміністративної справи та ухвалення у ній рішення по суті позовних вимог.

Ухвалою суду від 15.05.2020 розгляд справи відкладено до 16.06.2020 о 10:00 год.

16.06.2020 розгляд справи відкладено до 09.07.2020 о 10:00 год. у зв`язку з неможливістю здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

09.07.2020 у відкритому судовому засіданні оголошено перерву до 23.07.2020 о 12:30 год.

Представник Головного управління ДПС у Тернопільській області подав до суду відзив з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, в якому зазначив, що ставка податку для даного об`єкту на 2019 рік встановлена рішенням Тернопільської міської ради "Про місцеві податки і збори" від 15.06.2018 №7/25/43, становила 1 відсоток розміру мінімальної заробітної плати за 1 кв.м. Тобто, сума податку, як вказує відповідач, складає 41,73 х 1515,8 кв.м.=63254,33 грн. Отже, просить в задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі.

Позивач подала до суду відповідь на відзив з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, в якій зазначила, що відповідачем не долучено до свого первинного відзиву розрахунку розміру земельного податку на дні земельні ділянки, як і не долучено відповідних розрахунків розміру податків до жодного із надісланих податкових повідомлень - рішень. Позивач вказує, що з 06.02.2019 і по 15.02.2019 право власності на ці земельні ділянки було зареєстровано за ОСОБА_2 , а з 15.02.2019 і по 03.09.2019 за ТОВ "ТАЛАН ТЕР", і лише 03.09.2019 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно знову відбулась реєстрація права власності на три земельні ділянки під магазином по АДРЕСА_1 . Вважає, що для неї, як для власника магазину по АДРЕСА_1 , податок на нерухомість за 2019 рік мав бути обчислений з 01.01.2019 і до 01.02.2019, а також із 01.09.2019 і до 01.01.2020, тобто за п`ять, а не за всі 12 місяців 2019 року, як це протиправно було зроблено відповідачем.

23.07.2020 у відкритому судовому засіданні постановлено ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання у справі призначено на 03.09.2020 о 11:30 год.

03.09.2020 у відкритому судовому засіданні у підготовчому провадженні оголошено перерву до 22.09.2020 о 14:30 год.

22.09.2020 підготовче судове засідання у справі відкладено до 20.10.2020 о 10:00 год у зв`язку із перебуванням головуючої судді на лікарняному.

20.10.2020 позивач подала до суду заяву про доповнення підстав позову, в якій зазначила, що з 16.09.2020 стали чинними рішення державних реєстраторів ОСОБА_3 від 06.02.2019 та ОСОБА_4 від 25.03.2019, відповідно до яких 06.02.2019 спочатку до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно були внесені записи про скасування реєстрації права власності позивача на магазин і земельні ділянки під ним та була відновлена державна реєстрація права власності на цю нерухомість за ОСОБА_2 , а 25.03.2019 про державну реєстрацію права власності і на магазин, і земельні ділянки за ТОВ "ТАЛАН ТЕР". Позивач вказала, що станом на 19.10.2020 нею від відповідача не отримано жодної реакції на заяву про проведення звірки даних. Отже, просить дослідити та дати належну оцінку обставинам, викладеним у даній заяві про доповнення підстав позову, а також долученим до неї письмовим доказам, при розгляді даної адміністративної справи та ухвалення у ній рішення по суті позовних вимог.

20.10.2020 у відкритому судовому засіданні у підготовчому провадження розгляд справи відкладено до 10.11.2020 о 11:00 год.

10.11.2020 позивачем подано до суду заяву про доповнення підстав позову, в якій зазначила, що з огляду на факт прийняття постанови Касаційного цивільного суду від 16.09.2020 у справі №607/15555/17 всі податкові повідомлення - рішення із вказаними у них сумами податку на нерухомість, які були надіслані відповідачем позивачу, як власнику магазину і земельних ділянок по АДРЕСА_1 у період часу із 31.05.2017 та по сьогоднішній день, мають бути відкликані ним у зв`язку із скасуванням правовстановлюючих документів, на підставі яких за позивачем у вказаний період часу було зареєстроване право власності на дані об`єкти нерухомого майна. Вважає, що відповідач, отримавши заяву позивача про проведення звірки від 06.10.2020, допустив бездіяльність, яка полягає у відсутності обґрунтованої відповіді на неї та незабезпеченні належного захисту прав та законних інтересів позивача. Просить врахувати, що разом із заявою про проведення звірки від 06.10.2020, надано відповідачу копії всіх судових рішень у справі №607/15555/17 Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, включно із постановою Касаційного цивільного суду від 16.09.2020. Вважає, що скасована Касаційним цивільним судом 16 вересня 2020 року ухвала Тернопільського апеляційного суду від 27 червня 2019 року у справі №607/15555/17 в частині повороту виконання рішення не спричиняє жодних юридичних наслідків із моменту її постановляння (на відміну від рішення Тернопільського міськрайонного суду від 14.09.18, яке перестало спричиняти юридичні наслідки з моменту зупинення його дії Касаційним судом 07.02.2019, а не з моменту його ухвалення). На думку позивача, пріоритетне значення перед наявними на час подання позивачем відповідачу заяви про проведення звірки від 06.10.2020 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно актуальними відомостями про державну реєстрацію за мною з 01.07.2020 права власності на магазин і земельні ділянки під ним на підставі рішення (ухвали) Тернопільського апеляційного суду у справі №607/15555/17, має факт скасування даної ухвали.

Ухвалою суду від 10.11.2020 розгляд справи відкладено до 02.12.2020 о 12:00 год.

Представник відповідача подав до суду додаткові пояснення, в яких зазначив, що загальна сума позовних вимог всіх оскаржуваних податкових повідомлень - рішень станом на 04.11.2020 складає 152 204,23 грн. Просить врахувати, що у разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за своєю податковою адресою платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення; попереднє податкове повідомлення - рішення вважається скасованим (відкликаним). Крім цього, зазначив, що у разі подання платником податку контролюючому органу правовстановлюючих документів на нерухоме майно, відомості про яке відсутні у базі даних інформаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, сплата податку фізичними особами здійснюється на підставі поданих платником податку відомостей до отримання контролюючим органом відомостей від органів державної реєстрації прав на нерухоме майно про перехід права власності на об`єкт оподаткування. Однак, зазначає, що інформації від органів державної реєстрації прав на нерухоме майно щодо зміни власника на об`єкти оподаткування, щодо яких винесенні оскаржувані податкові повідомлення-рішення, до контролюючого органу не надходило.

02.12.2020 у відкритому судовому засіданні у підготовчому провадженні оголошено перерву до 08.12.2020 о 09:30 год.

Позивач подав письмові заперечення, в яких зазначив, що на даний час є чинною наступна державна реєстрація права власності на магазин площею 14515,8 кв.м. по АДРЕСА_1 земельних ділянок з :12:012:0023 (пл.0,03 га), 61101 00000:12:012:0024 (пл.0,0318 га) і :12:012:0028 (пл.0,0317). Вважає, що з 15.02.2019 та по сьогоднішній день фактичним володільцем магазину і земельних ділянок по ул.Живова,45 в ТОВ "ТАЛАН ТЕР", та буде ним аж до набрання законної сили судовим рішенням у справі №607/16805/20. Відтак, на думку позивача, відсутність в Державному реєстрі прав відомостей про державну реєстрацію за ТОВ "ТАЛАН ТЕР" права власності на магазин і земельні ділянки по АДРЕСА_1 не свідчить про відсутність офіційного визнання факту набуття ТОВ "ТАЛАН ТЕР" права на цю нерухомість, та жодним чином не спростовує факту фактичного володіння вказаної юридичної особи даною нерухомістю.

08.12.2020 у відкритому судовому засіданні у підготовчому провадженні постановлено ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 04.01.2021 о 11:00 год.

04.01.2021 у відкритому судовому засіданні розгляд справи відкладено до 26.01.2021 о 14:30 год.

26.01.2021 у відкритому судовому засіданні оголошено перерву до 02.02.2021 о 14:30 год.

02.02.2021 у відкритому судовому засіданні оголошено перерву до 02.03.2021 о 14:30 год.

Позивач подала до суду додаткові пояснення, в яких зазначила наступне. Вважає, що постанова Касаційного цивільного суду від 16.09.2020 у справі №607/15555/17є правовстановлюючим документом на нерухоме майно (магазин і земельні ділянки). Вказує, що відповідач, отримавши від позивача такий правовстановлюючий документ, не відреагував на нього належним чином, та не відкликав надіслані податкові повідомлення - рішення.

02.03.2021 у відкритому судовому засіданні оголошено перерву до 05.03.2021 о 11:30 год.

Крім цього, Наказом Державної податкової служби України від 24.12.2020 №755 розпочато з 01.01.2021 здійснення територіальними органами ДПС утвореними як її відокремлені підрозділи повноважень та функцій територіальних органів, ліквідуються відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України №893. Відтак, належним відповідачем у даній справі є Головне управління ДПС у Тернопільській області як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України ().

Позивач у відкритому судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити повністю з мотивів, наведених у позовній заяві, відповіді на відзив, заявах про доповнення підстав позов, письмових поясненнях та запереченнях.

Представник відповідача у відкритому судовому засіданні проти позову заперечив, просив відмовити у задоволенні позову повністю з мотивів, наведених у відзиві на адміністративний позов, письмових поясненнях.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, заслухавши пояснення учасників справи, суд встановив наступне.

12.12.2019 Головним управлінням ДПС у Тернопільській області винесено податкове повідомлення - рішення №0169046/1-5404-1918, у відповідності до якого згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 ст.54 Податкового кодексу України (надалі, ПК України) та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України, позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченої фізособами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості 18010300 у розмірі 32337,07 грн. за період 2017 рік.

12.12.2019 Головним управлінням ДПС у Тернопільській області винесено податкове повідомлення - рішення №0-1918, у відповідності до якого згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 ст.54 ПК України та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України, позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченої фізособами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості 18010300 у розмірі 56433,23 грн. за 2018 рік.

26.12.2019 Головним управлінням ДПС у Тернопільській області винесено податкове повідомлення - рішення №-1918 у відповідності до якого згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 ст.54 ПК України та відповідно до пункту 286.5 ст.286 розділу ХІІ ПК України, позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем: земельний податок з фізичних осіб 18010700 у розмірі 2853,54 грн. за 2019 рік.

26.12.2019 Головним управлінням ДПС у Тернопільській області винесено податкове повідомлення - рішення №-1918 у відповідності до якого згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 ст.54 ПК України та відповідно до пункту 286.5 ст.286 розділу ХІІ ПК України, позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем: земельний податок з фізичних осіб 18010700 у розмірі 3024,75 грн. за період 2019 рік.

26.12.2019 Головним управлінням ДПС у Тернопільській області винесено податкове повідомлення - рішення №-1918 у відповідності до якого згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 ст.54 ПК України та відповідно до пункту 286.5 ст.286 розділу ХІІ ПК України, позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем: земельний податок з фізичних осіб 18010700 у розмірі 3015,24 за період 2019 рік.

07.04.2020 Головним управлінням ДПС у Тернопільській області винесено податкове повідомлення - рішення №1-1918 у відповідності до якого згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 ст.54 ПК України та відповідно до пункту 286.5 ст.286 розділу ХІІ ПК України, позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем: земельний податок з фізичних осіб 18010700 у розмірі 5981,31 грн. за 2020 рік.

07.04.2020 Головним управлінням ДПС у Тернопільській області винесено податкове повідомлення - рішення №1-1918 у відповідності до якого згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 ст.54 ПК України та відповідно до пункту 286.5 ст.286 розділу ХІІ ПК України, позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем: земельний податок з фізичних осіб 18010700 у розмірі 5660,55 грн. за 2020 рік.

07.04.2020 Головним управлінням ДПС у Тернопільській області винесено податкове повідомлення - рішення №1-1918 у відповідності до якого згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 ст.54 ПК України та відповідно до пункту 286.5 ст.286 розділу ХІІ ПК України, позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем: земельний податок з фізичних осіб 18010700 у розмірі 6000,18 грн. за 2020 рік.

31.07.2020 Головним управлінням ДПС у Тернопільській області винесено податкове повідомлення - рішення №0130380/1-5404-1915 у відповідності до якого згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 ст.54 ПК України та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України, позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченої фізособами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості 18010300 у розмірі 36898,36 грн. за 2019 рік.

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями - рішеннями контролюючого органу, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Так, згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України №2755-VI від 02.12.2010 року (надалі, ПК України).

У силу вимог підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 цього ПК України, плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори у строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до підпункту 269.1.1 пункту 269.1 статті 269 ПК України, платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв). А в силу вимог підпункту 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 ПК України, об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Отже, обов`язок платника податку сплачувати плату за землю виникає у власників та землекористувачів з дня виникнення права власності або користування земельною ділянкою.

Пунктом 287.6 статті 287 ПК України встановлено, що при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території, сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

За приписами частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вищевказана правова позиція повністю узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеної у постанові по справі 826/12388/13-а від 07.07.2015 року: «…незважаючи на те, що позивач не зареєстрував право власності чи користування земельною ділянкою під належними йому на праві власності нежитловими приміщеннями, виходячи із принципу пріоритетності норм ПК над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у пункті 5.2 статті 5 ПК, обов`язок зі сплати земельного податку виник у ОСОБА_10 з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно…».

Вказаний висновок Верховного Суду України також зроблений Верховним Судом, зокрема, у постанові №826/12431/16 від 22.04.2020 року.

Відповідно до пп.271.1.1. п.271.1 ст.271 ПК України, базою оподаткування земельним податком є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.

За приписами п.271.2. ст.271 ПК України, рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

За правилами пункту 286.1 статі 286 ПК України, підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За приписами п.286.5. ст.286 ПК України, нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Суд також зазначає, що відповідно до п.286.5. ст.286 ПК України, платники плати за землю мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем знаходження земельних ділянок для проведення звірки даних щодо: розміру площі та кількості земельних ділянок, що перебувають у власності та/або користуванні платника податку; права на користування пільгою зі сплати податку з урахуванням положень пунктів 281.4 та 281.5 цієї статті; розміру ставки земельного податку; нарахованої суми плати за землю.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником плати за землю на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема, документів на право власності, користування пільгою, а також у разі зміни розміру ставки плати за землю контролюючий орган (контролюючі органи) за місцем знаходження кожної із земельних ділянок проводить (проводять) протягом десяти робочих днів перерахунок суми податку і надсилає (вручає)/надсилають (вручають) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Згідно з п.287.10. ст.287 ПК, податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) у межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.

Аналіз наведених судом норм права дає можливість визначити, хто саме є платником земельного податку, що є об`єктом оподаткування, з якого моменту виникає (набувається, переходить) обов`язок сплати цього податку, подію (явище), з якою припиняється його сплата, умови та підстави сплати цього платежу у разі вчинення правочинів із земельною ділянкою чи будівлею (її частиною), які на ній розташовані.

Суд зазначає, що платником земельного податку є власник земельної ділянки або землекористувач, які можуть бути, як фізичними так і юридичними особами.

Обов`язок сплати земельного податку виникає з моменту набуття (переходу) в установленому законом порядку права власності на земельну ділянку чи права користування нею і триває до моменту припинення (переходу) цього права.

При цьому, суд вважає, що правове співвідношення між власністю на земельну ділянку чи користування нею та обов`язком сплати земельного податку не припиняється у разі набуття власником чи користувачем земельної ділянки статусу суб`єкта господарювання та обрання ним виду економічної діяльності і системи оподаткування, які не передбачають використання земельної ділянки у господарській діяльності.

Крім цього, відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Підпунктом 266.1.2 пункту 266.1 статті 266 ПК України визначено платників вказаного вище податку в разі перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб: а) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку; б) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом; в) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб і поділений між ними в натурі, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.

Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до підпунктів 266.3.1, 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до підпункту 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 ПК України база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується: а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів; б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів; в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.

Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

Відповідно до підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради в залежності від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 2 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.

Відповідно до підпункту 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Відповідно до підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Відповідно до пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

З матеріалів справи слідує, що 31.05.2017 між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір дарування, засвідчений у передбачений законом спосіб, у відповідності до якого ОСОБА_2 ( мати позивача) подарувала позивачу магазин площею 1515,8 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Магазин знаходиться на земельній ділянці площею 0,0317, кадастровий номер :12:012:0023, цільове призначення: іншої комерційної діяльності, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 0,0318, кадастровий номер: :12:012:0024, цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та на земельній ділянці площею 0,0300, кадастровий номер :12:012:0028, цільове призначення : для будівництва та обслуговування закладів торгівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказані земельні ділянки 31.05.2017 року були подаровані позивачу її матір`ю ОСОБА_2 , що підтверджується нотаріально посвідченим договорами дарування земельних ділянок.

31.05.2017 приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Тернопільської області внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на вищевказане нерухоме майно та земельні ділянки записи №20699797, №20699704, №20699607, № НОМЕР_1 .

В подальшому, рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 14.09.2018 у справі №607/15555/17, залишеним в цій частині без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 18.01.2019, укладені між позивачем та ОСОБА_2 договір дарування магазину і земельних ділянок від 31.05.20217 були визнані недійсними.

Після цього, 06.02.2019 на підставі вказаного рішення державним реєстратором Сагайдак І.В. у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно внесена інформація про скасування права власності позивача на магазин та три земельні ділянки по АДРЕСА_1 , та відновлено записи про право власності на вказане майно за ОСОБА_2 ( матір`ю позивача) №18777262, №8331123, №8331025, №8331067, яка, у свою чергу, за актом примання-передачі передала дане майно у власність ТОВ "ТАЛАН ТЕР".

15.02.2019 державним реєстратором Легінь ОМ. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно були вчинені записи про державну реєстрацію за ТОВ "ТАЛАН ТЕР" права власності на магазин та земельні ділянки №30840679, №30841063, №30840861, №30841235.

Надалі, ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 27.06.2019 у справі № 607/15555/17 визнано нечинним рішення Тернопільського міськрайонного суду від 14.09.2018, та задоволено заяву позивача про поворот виконання рішення суду шляхом скасування рішень державних реєстраторів Сагайдак І.В. та Легінь О.М., а також вчинених на їхній підставі записів про державну реєстрацію права власності на магазин і земельні ділянки по АДРЕСА_1 .

01.07.2019 за позивачем здійснена державна реєстрація права власності на магазин і земельні шляхом внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно наступних записів: №33057049, №33054722, №33055813, №33054450.

Як вбачається з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, вказані записи здійснені на виконання рішення Тернопільського апеляційного суду від 27.06.2019 у справі №607/15555/17.

Однак, в подальшому, Постановою Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 16.09.2020 у справі №607/15555/17 скасовано ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 27.06.2019 в частині задоволення заяви позивача про поворот виконання рішення та ухвалене нове рішення про відмову у задоволенні заяви позивача про поворот виконання рішення.

Частиною четвертою ст.78 КАС України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд враховує також, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (справа «Брумареску проти Румунії»).

Юридична визначеність вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень («що вирішено-вирішено і не має переглядатися до безмежності»).

Так, за змістом частини третьої ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав нерухоме майно та їх обтяжень", у разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, державний реєстратор проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Водночас, пунктом 51 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 №1141 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 06.06.2018 №484) передбачено, що у Державному реєстрі під час внесення записів про скасування державної реєстрації прав за допомогою програмних засобів його ведення автоматично поновлюються записи про речові права, їх обтяження, що існували до проведення державної реєстрації прав, що скасована, у разі їх наявності в Державному реєстрі прав.

Крім цього, пунктом 2 частини першої ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлена обов`язковість державної реєстрації прав в Державному реєстрі прав.

Аналіз наведених норм та враховуючи Постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 16.09.2020 у справі №607/15555/17, дає підстави вважати ,що на позивача у спірному випадку не поширюється обов`язок внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на магазин та земельні ділянки у АДРЕСА_1 .

При цьому, вирішуючи спір по суті, суд вважає, що відповідачем при нарахуванні позивачу податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізособами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості та земельного податку з фізичних осіб не враховано Постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 16.09.2020 у справі №607/15555/17, якою скасовано ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 27.06.2019 в частині задоволення заяви позивача про поворот виконання рішення, на підставі якого із 01.07.2019 за позивачем здійснена державна реєстрація права власності на нерухоме майно та земельні ділянки.

Матеріалами даної справи також підтверджено, що позивач користувалась своїм правом та зверталась до контролюючого органу за отриманням відповідної звірки даних.

Однак, доказів відкликання оскаржуваних податкових повідомлень - рішень учасниками справи суду не подано та судом не здобуто.

Водночас, вирішуючи спір по суті, судом не приймаються доводи учасників справи щодо кримінального провадженні №00003322, оскільки предметом розгляду даної справи є правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Частинами 1 та 2 статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що позбавлення майна може бути виправданим лише у випадку, якщо буде показаний, inter alia, "інтерес суспільства" та "умови, передбачені законом". Більше того, будь-яке втручання у право власності обов`язково повинно відповідати принципу пропорційності. Як неодноразово зазначав Суд, "справедливий баланс" має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Пошук такого справедливого балансу пролягає через всю Конвенцію ( 995_004 ). Далі Суд зазначає, що необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе "індивідуальний і надмірний тягар" (див. рішення щодо Брумареску (Brumaresku), яке згадувалося вище, параграф 78).

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР та вона набула чинності для України 11 вересня 1997 року.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Аналізуючи оскаржувані рішення, суд вказує, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, відповідно до частини другої статті 2 КАС України, має на увазі, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 01 липня 2003 року, яке, відповідно до ч. 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», підлягає застосуванню судами як джерело права, вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.05.2011: згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Відповідно до частини першої ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно частини першої ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Оскільки матеріали справи свідчать про те, що позивачу станом на дату нарахування податкового зобов`язання та прийняття відповідачем спірних податкових повідомлень-рішень фактично не був кореспондований обов`язок сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченої фізособами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості та земельного податку з фізичних осіб, у той час як відповідачем не було надано належних та допустимих доказів, які б доводили протилежне, суд дійшов висновку про те, що спірні податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що даний позов підлягає до задоволення повністю. Сплачений судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити повністю.

2.Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області від 12.12.2019 №0169046/1-5404-1918, №0-1918, від 31.07.2020 №0130380/1-5404-1915, від 26.12.2019 №-1918, №-1918, №-1918, від 07.04.2020 №1-1918, №1-1918, №1-1918.

3.Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 976 (дев`ятсот сімдесят шість) грн. 64 коп., сплачений у відповідності до квитанції №44203618 від 06.02.2020, судовий збір у розмірі 176 (сто сімдесят шість) грн. 42 коп. сплачений у відповідності до квитанції №51872078 від 14.05.2020, судовий збір у розмірі 632 (шістсот тридцять дві) грн. 60 коп. сплачений у відповідності до квитанції №7 від 08.07.2020.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У зв`язку із направленням головуючої судді на дистанційне навчання з 15.03.2021 по 19.03.2021, повне судове рішення складено та підписано у перший робочий день 22.03.2021.

Реквізити учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_2 );

відповідач - Головне управління ДПС у Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Білецька, 1, м.Тернопіль,46003, ).

Головуюча суддя Дерех Н.В.