Справа № 756/12836/20
Суддя: Яценко Н. О.
Дата ухвалення: 2021-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/756/40/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2021 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Яценко Н.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м.Києві, третя особа: інспектор роти 2 батальйону 2 полку 1 Управління патрульної поліції в м.Києві лейтенанта поліції Матюшенко Катерини Павлівни, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач у жовтні 2020 року звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить суд: поновити строк для подання позову, визнати протиправними дії інспектора роти 2 батальйону 2 полку 1 Управління патрульної поліції в м.Києві лейтенанта поліції Матюшенко Катерини Павлівни та скасувати постанову серії ДП18 № 618861 від 30 серпня 2020 року про притягнення його, ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що 30 серпня 2020 року рухався у транспортному засобі «TOYOTA LAND CRUSER PRADO» д.н.з НОМЕР_1 , по прибудинковій території біля будинків за адресою: вул.Героїв Дніпра 45 - Героїв Дніпра 47, був зупинений патрульним автомобілем. До його автомобілю підійшов інспектором патрульної поліції Матюшенко К.П., одразу сказала, що він порушник, нібито він не виконав вимогу дорожньої розмітки п.1.3, перетнувши її та вимагала пред`явити їй документи, а саме водійське посвідчення, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. На що він зазначив, що нічого не порушував і став наполягати на розгляді адміністративної справи. Для встановлення особи, з метою розгляду справи він пред`явив інспектору закордонний паспорт. Переглянувши його документи, інспектор пішла до службового автомобілю та через деякий час повернулась зі складеною постановою.

Посилаючись на відсутність будь-яких доказів порушення ним ПДР, упередженість інспектора поліції при прийнятті оскаржуваної постанови, яка постановлена з порушенням діючого законодавства, без належного обґрунтування та розгляду, просить задовольнити заявлений ним позов.

З метою скасування вищевказаної постанови 04 вересня 2020 він звернувся зі скаргою до Управління патрульної поліції у м.Києві, але листом від 26 вересня 2020 року йому було відмовлено у скасування зазначеної постанови. Лист він отримав 07 жовтня 2020 року так як він був не рекомендований, а звичайний, в зв`язку з цим ним був пропущений строк на звернення до суду з адміністративним позовом, просив суд поновити строк на звернення до суду з позовом та задовольнити його.

Ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 27 жовтня 2020 року було відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін.

Не погоджуючись з пред`явленими вимогами, 29 грудня 2020 року в порядку ст.47 КАС України представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити ОСОБА_1 , в задоволенні позовних вимог у зв`язку із законністю та обґрунтованістю винесеної постанови. Свої заперечення мотивовано тим, що інспектор патрульної поліції при складанні оскаржуваної постанови діяв у межах наданих повноважень, з дотриманням встановлених правил, зауважує, що позивачем не надано доказів спростування факту наявності адміністративного правопорушення.

Відповіді на відзив від позивача не надходила.

Згідно ч. 5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва суду від 27 жовтня 2020 року відкрито спрощене провадження без виклику сторін.

Враховуючи відсутність клопотань про проведення судового засідання та наявність достатніх доказів для розгляду справи, суд вбачає можливим розглянути справу без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши письмові матеріали справи, зібрані у справі докази, оцінивши їх в сукупності суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як видно з тексту оскаржуваної постанови серії ДП18 № 618861 від 30 серпня 2020 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. В постанові зазначено, що 30 серпня 2020 року о 18 год 40 хв в м.Києві по вул. Героїв Дніпра, 34, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом перетнув подвійну суцільну лінію горизонтальної дорожньої розмітки 1.3. та не пред`явив посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.213, ст.ст.222, 258 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі передбачених ч.1 ст.126 КУпАП, в порядку скороченого провадження, тобто без складання протоколу про адміністративне правопорушення з винесенням постанови по справі про адміністративне правопорушення за результатами її розгляду на місці вчинення правопорушення.

Предметом оскарження є постанова по справі про адміністративне правопорушення, перевіряючи правомірність її винесення суб`єктом владних повноважень, суд зобов`язаний перевірити наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст.245 КУАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.251 КУАП, доказами в справі про адміністративнеправопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Предмет доказування у справі про адміністративні правопорушення становлять обставини, що підлягають з`ясуванню у справі про адміністративне правопорушення, а саме: наявність події адміністративного правопорушення; особа, яка вчинила протиправні дії (бездіяльність), за якими нормами КУпАП передбачена адміністративна відповідальність; винність особи у вчиненні адміністративного правопорушення; обставини, що пом`якшують адміністративну відповідальність, і обставини, що обтяжують адміністративну відповідальність; характер і розмір шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням; обставини, що виключають провадження по справі про адміністративне правопорушення; інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи; причини і умови вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч.5 ст.14 Закону «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 1.3 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР.

Відповідно до п.1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Відповідно до пункту правил 2.1 ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Так, диспозицією ч.1 ст.126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за зокрема, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Розділом 34 Дорожня розмітка п.1 Горизонтальна розмітка (додаток 2) Правил дорожнього руху передбачено дорожню розмітку 1.1 (вузька суцільна лінія), яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

Пунктом 1.3. додатку 2 Правил дорожнього руху передбачена подвійна суцільна розмітка, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху. Лінію 1.3 перетинати забороняється.

Як визначено ст.251 КУпАП, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється доказами у справі, якими є: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речові докази та інші документи.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В КУпАП та КАС України визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення та її перегляду судом у випадку оскарження, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. В даній категорії справ відповідач, як суб`єкт владних повноважень, повинен зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати позицію позивача та його заперечення проти пред`явленого йому обвинувачення, адже в силу ч.3 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, для використання доказу при розгляді справи необхідно, щоб він був належним і допустимим. Належний доказ - це доказ, зміст якого відтворює (приблизно чи вірогідно) фактичну обставину, що має значення для правильного вирішення справи. До того ж фактичні дані - це дані, які маючи зв`язок із фактами предмета доведення, здатні підтвердити існування чи відсутність доказуваних фактів, а допустимим вважається той доказ, який був отриманий у встановленому законом порядку і передбаченими способами, а також, коли законодавець допускає його використання.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідачем до суду не надіслано будь-яких належних та допустимих доказів фіксації порушення позивачем правил дорожнього руху, які могли б спростовувати твердження позивача про дотримання ним правил дорожнього руху. А саме довести наявність на місці вчинення правопорушення відповідних дорожніх знаків та докази порушення них водієм ОСОБА_1 .

Отже в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

За таких обставин, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.126 КУпАП, на думку суду, є недоведеним.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи сукупність викладених обставин та недоведеність правомірності винесення інспектором роти 2 батальйону 2 полку 1 Управління патрульної поліції в м.Києві лейтенанта поліції Матюшенко Катериною Павлівною, постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 №618861 від 30 серпня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн., суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог із скасуванням оскаржуваної постанови та закриттям провадження у справі на підставі п.1ч.1 ст.247 КУпАП, у відповідності до п.3 ч.3 ст.286 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановлених цим кодексом або іншими законами.

Згідно ст.289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Право на поновлення строку звернення до суду з позовом з приводу оскарження дій суб`єкта владних повноважень закріплено також в ст. ст. 100, 102 КАС України.

Як видно з матеріалів адміністративного позову, оскаржувана позивачем постанова була винесена 30 серпня 2020 року за наслідками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн. в дохід держави. Як вказує позивач, з метою скасування вищевказаної постанови 04 вересня 2020 він звернувся зі скаргою до Управління патрульної поліції у м.Києві, але листом від 26.вересня 2020 року йому було відмовлено у скасування зазначеної постанови. Лист він отримав 07 жовтня 2020 року так як він був не рекомендований, а звичайний, в зв`язку з цим ним був пропущений строк на звернення до суду з адміністративним позовом, що підтверджується копією його скарги (а.с.10-13).

Отже, суд приходить до переконання, що строк для подання позову, передбачений ст.289 КУпАП позивачем пропущений з поважних причин, тому підлягає поновленню.

На підставі викладеного, керуючись ст.9,121,222, 247, 251, 254, 256, 258, 280, 283, 284,293 КУпАП, ст.9,76-78,244-246,257,262 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Поновити ОСОБА_1 строк для подання адміністративного позову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м.Києві, третя особа: інспектор роти 2 батальйону 2 полку 1 Управління патрульної поліції в м.Києві лейтенанта поліції Матюшенко Катерини Павлівни, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - задовольнити.

Визнати протиправними дії інспектора другої роти другого батальйону, полку №1 управління патрульної поліції в м.Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенанта поліції Матюшенко Катерини Павлівни щодо винесення постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №618861 від 30 серпня 2020 року відносно ОСОБА_1 .

Скасувати постанову серії ДП18 №618861 від 30 серпня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.О. Яценко