Справа № 495/5290/19
Суддя: Прийомова О. Ю.
Дата ухвалення: 2021-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 495/5290/19
№ провадження 2-а/495/8/2021
р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

23 березня 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,

за участю секретаря Іванченко А.С.,

справа № 495/5290/19,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Білгород - Дністровському Одеської області в порядку загального позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відділу державного архітектурно - будівельного контролю Білгород - Дністровської міської ради про скасування постанови державного архітектурно - будівельного контролю Білгород - Дністровської міської ради,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до відділу державного архітектурно - будівельного контролю Білгород - Дністровської міської ради, про скасування постанови державного архітектурно - будівельного контролю Білгород - Дністровської міської ради, просить суд поновити строк для оскарження постанов; визнати протиправною та скасувати постанови про притягнення до адміністративної відповідальності; справи - закрити.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником 7/100 частин домоволодіння з госпбудівлями під

АДРЕСА_1 , вказує, що у 2007 році вона просила дозвіл на влаштування дверного отвору з ванної кімнати у двір сараю.

Окрім того, рішенням виконавчого комітету їй було затверджено проектну документацію на будівництво сараю розміром 3*4 м /на місці частини сараю літ «В»/., а 28.11.2007 року вона отримала дозвіл від Інспекції ДАБК на виконання вищевказаних будівельних робіт.

В загальному дворі мешкають і інші співвласники, та її безпосередній сусід ОСОБА_2 в порушення вимог законодавства здійснив самовільне будівництво горищного приміщення, створивши небезпечне навантаження на навіс.

Проте заміть належного реагування, органи місцевого ДАБК, перевіривши скарги її на дії сусіда, повністю звинуватили саме її.

Так, зазначає, що 15.06.2019 року вона отримала поштовий конверт від Інспекції ДАБК Білгород-Дністровської міської ради разом із постановою № 22 від 06.06.2019 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 96 КУпАП.

В супровідному листі було вказано про наявність ще однієї постанови про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за №22.

Вважає вказані постанови незаконними, необґрунтованими та такими, що мають бути скасованими, з наступних підстав.

Так, на її думку посадові особи органу ДАБК порушили строки проведення позапланової перевірки, наявність вини в діях ОСОБА_3 за інкриміноване їй правопорушення відсутня, постанови були винесені передчасно, закінчились усі строки притягнення її до адміністративної відповідальності, відповідачем не з`ясовано усіх співвласників сараю літ «В», порушено процедуру розгляду адміністративної справи, наслідком якої стало винесення оскаржуваних постанов.

З вказаних вище підстав вона і звернулась до суду за захистом своїх прав.

26 червня 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду по вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження з призначенням справи до її підготовчого розгляду.

24 жовтня 2019 року відповідачем наданий відзив на позовні вимоги позивача, відповідно до якого зазначив, що згідно направлення № 71 від 15.05.2019 року та наказу № 71 від 15.05.2019 року, строк проведення перевірки встановлено 10 робочих днів з 15.05.2019 року по 28.05.2019 року, проте за письмовим рішенням начальника Відділу строк було продовжено ще на 2 робочих дні, про що свідчать відповідні відмітки у зазначених направленні та наказі.

Відповідач наполягає, що правопорушення вчинене ОСОБА_1 є триваючим.

ОСОБА_1 мала здати в експлуатацію об`єкт будівництва /сараю розміром 3*4 м/, що відповідає проектній документації, натомість збудувала кам`яну споруду 4*4,4 м.

Відповідно до даних єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відсутня інформація про реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації за адресою: АДРЕСА_2 .

Оскільки, гр. ОСОБА_1 не здала в експлуатацію свій об`єкт будівництва, то будівництво вважається таким, що триває.

Посилання позивача на п.1 Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію є помилковим та необґрунтованим, оскільки цей пункт стосується робіт, виконання яких не передбачає втручання в огороджувальні та несучі конструкції, а гр. ОСОБА_1 здійснила будівництво двоповерхового об`єкта, при будівництві якого нею були знесені старі дерев`яні стіни, перекриття та крівля, і замість цього були побудовані кам`яні стіни та ж/б перекриття, що апріорі є втручанням в несучі конструкції.

Позивач вважає, що її передчасно притягнуто до відповідальності, але ОСОБА_1 було притягнуто до адмін. відповідальності за порушення вимог ст 26, ч.8 ст. 39 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» та ст 9 ЗУ «Про архітектурну діяльність», а не за невиконання законних вимог /приписів/ посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю, відповідальність за що передбачена ст 188-42 КУпАП..

Строк притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не сплив, адже правопорушення вчинене позивачем було встановлено уповноваженим на це органом /Відділом/ 30.05.2019 року в результаті позапланової перевірки, а притягнуто до відповідальності 06.06.2019 року.

Також відповідач зазначив, що ствердження позивача щодо позбавлення її прав, передбачених ст. 268 КУпАП спростовуються матеріалами відео фіксації, в якій чітко зафіксовано, що гр. ОСОБА_1 було роз`яснено її права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАп, зміст ч.1 ст. 63 Конституції України та ч.3 ст. 10 Конституції України та було повідомлено про дату, час та місце розгляду справи про адмін. правопорушення.

Окрім усього іншого, наполягає, що начальником Відділу при розгляді матеріалів справи правильно встановлено те, що виконання будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_2 , а саме сараю розміром 3*4 на місці частини сараю літ «В» здійснювала господарським способом саме громадянка ОСОБА_1 на підставі дозволу на виконання будівельних робіт № 885 від 28.11.2011 року. Експлуатує дану двоповерхову будівлю саме ОСОБА_4 , тому саме вона повинна нести відповідальність за експлуатацію об`єкта будівництва, не прийнятого в експлуатацію.

03 березня 2020 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду підготовче провадження по справі було закрито та вона призначена до судового розгляду по сутті.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав, наведених у позові.

Представник відповідача в судовому засіданні з позовними вимогами позивача не погодився, вважає їх необґрунтованими та просить в задоволені відмови у повному обсязі.

Вислухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що дійсно згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВЕС № 084719, ОСОБА_1 є власником 7/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. /л.с.16-18/.

21.06.2007 року на підставі рішення виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради № 751, у домоволодінні по АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1 надано дозвіл з влаштування дверного отвору з ванної кімнати літ «1-5» у двір/ замість вікна/, а 26.06.2007 позивач отримала дозвіл № 529 Інспекції ДАБК на виконання будівельних робіт з будівництва: у домоволодінні по АДРЕСА_1 , влаштування дверного отвору з ванної кімнати літ «1-5» у двір /замість вікна. /л.с.61,66-67/.

Згодом на підставі рішення виконавчого комітету № 1302 від 22.11.2007, гр. ОСОБА_1 затверджено проектну документацію та надано дозвіл на будівництво сараю розм. 3*4 м/на місці частини сараю літ «В»/ у домоволодінні по АДРЕСА_1 . /л.с.62-64/

28.11.2007 року гр. ОСОБА_1 Інспекцією ДАБК видано дозвіл № 885 на виконання будівельних робіт. Термін дії дозволу до 28.11.2008 року. /л.с.65/.

Позивач у своєму позові зазначає, що усі будівельні роботи були проведені нею відповідно до вищевказаних дозволів.

Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, на підставі проведеного позапланового заходу Відділу ДАБК Білгород-Дністровської міської ради був складений акт № 71 від 30.05.2019 року, припис про усунення порушень законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 30.05.2019 року, два протоколи про адміністративне правопорушення відносно гр. ОСОБА_1 від 30.05.2019 року, а також згодом 06.06.2019 року, начальником відділу державного архітектурно-будівельного контролю Білгород-Дністровської міської ради винесено дві постанови № 21 та № 22 про притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1,9 ст. 96 КУпАП, та накладено на неї стягнення у вигляді штрафів.

Згідно поштового повідомлення позивач отримала оскаржувані постанови 15.06.2019 року. /л.с.33,34/

До суду позивач звернулась з відповідним позовом 24.06.2019 року.

У відповідності до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого зазначеним Кодексом або іншими законами. Частиною третьою цієї статті встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до суду.

У відповідності до ч.2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Згідно ч.1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно рішення Європейського Суду у справі Bellet v. France, суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Відповідно до положень ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових чи службових осіб.

За таких обставин, враховуючи те, що позивач отримала поштове відправлення з оскаржуваними постановами лише 15.06.2019 року та звернулась до суду в десятиденний строк, тому суд вважає, що позивачем строк звернення до суду з відповідним позовом пропущений з поважних причин, а отже підлягає поновленню, у зв`язку з неможливістю порушення права особи на доступ до суду.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року № 553 (далі - Постанова № 553).

Відповідно до ч.1 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі Закон № 3038-VI), державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого Постановою КМУ від 23.05.2011 № 553, передбачено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється Інспекціями за територіальним принципом (у межах областей) у порядку проведення планових та позапланових перевірок.

Підставою для проведення позапланової перевірки є, зокрема, звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог містобудівного законодавства.

Під час проведення позапланової перевірки посадова особа інспекції зобов`язана пред`явити службове посвідчення та направлення для проведення позапланової перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи, дійсно згідно заяви ОСОБА_2 щодо порушення будівельних норм під час здійснення будівництва ОСОБА_1 , в.о. начальника ВДАБК було видано наказ № 71 від 15.05.2019 «Про проведення позапланової перевірки».

На підставі вищевказаного наказу, було видано головному спеціалісту - інспектору відділу Лишенко О.Л., ОСОБА_5 та головному спеціалісту юрисконсульту Відділу Клівець М.Ю. направлення для проведення позапланового заходу № 71 від 15.05.2019 року. Строк дії направлення був окреслений в межах діючого законодавства тривалістю 10 робочих днів з 15.05.2019-28.05.2019 року.

Відповідно до абз. 10 до п. 7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою КМУ від 23.05.2011 № 553, строк проведення позапланової перевірки не може перевищувати десяти робочих днів, а у разі потреби може бути одноразово продовжений за письмовим рішенням керівника відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю чи його заступника не більше ніж на два робочих дні.

Таким чином, строк проведення перевірки був продовжений ще на 2 дні, про що наявна відмітка у самому направленні, за підписом начальника Відділу ДАБК.

Статтями 3 та 4 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" передбачено, що справи про правопорушення, передбачені цим Законом, розглядаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю. Накладати штраф від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, мають право його керівник та уповноважені ним посадові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю.

Приписами ст. 19 Конституції України, встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

У відповідності до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в зв`язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення).

Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковими.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено право особи, права та свободи якої було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушених прав та бути адекватним наявним обставинам.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як слідує із змісту ч. 1 ст. 246 КУпАП, порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

За змістом ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженою на те посадовою особою.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Матеріалами справи встановлено, що у протоколах Відділу ДАБК від 30.05.2019 року наявна відмітка, що ОСОБА_1 від надання пояснень та від підпису відмовилась.

Даний факт засвідчено відео фіксацією, з доданим диском.

Ствердження позивача про неповідомлення її про дату та час розгляду протоколу та не роз`яснення їй прав, визначених ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції спростовуються матеріалами справи, а саме зазначеним в протоколах диском відео фіксації.

Як слідує із положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Щодо наявності вини позивача в інкримінованих правопорушеннях, слід зазначити наступне.

У відповідності до ч.1 ст. 96 КУпАП, порушення вимог законодавства, будівельних норм, стандартів і правил та затверджених проектних рішень під час нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту об`єктів чи споруд - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та на посадових осіб - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 9 вищенаведеної норми встановлено, що експлуатація об`єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об`єкта до експлуатації, вчинені щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), крім порушень, передбачених частиною восьмою цієї статті, -

тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятисот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст 9 ЗУ «Про архітектурну діяльність», будівництво об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" .

У відповідності до ч.1 ст. 39 ЗУ "Про регулювання містобудівної діяльності", прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви.

Разом з тим, Відділом ДАБК достовірно встановлено, що згідно єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відсутня інформація про реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач не заперечує проти цього факту, проте вказує, що у неї були відповідні дозволи на будівництво такого об`єкта, та посилаючись на Перелік будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, вважає, що її дії були законними.

У відповідності до п.1 Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 червня 2017 р. № 406, роботи з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, а також нежилого будинку, будівлі, споруди, приміщення в них, виконання яких не передбачає втручання в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними (СС1), з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідкам.

Однак, з акту, складеного за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду /контролю/ щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 30.05.2019 року, протоколів про адміністративне правопорушення від 30.05.2019 року, припису та самих оскаржуваних постанов вбачається, що ВДАБК були виявлені ознаки проведення будівельних робіт з втручанням в огороджувальні та несучі конструкції житлового будинку.

З цього приводу суд погоджується з доводами відповідача, про те, що наведений вище пункт Переліку стосується робіт, виконання яких не передбачає втручання в огороджувальні та несучі конструкції, а гр. ОСОБА_1 здійснила будівництво двоповерхового об`єкта, при будівництві якого нею були знесені старі дерев`яні стіни, перекриття та кривля, і замість цього були побудовані кам`яні стіни та ж/б перекриття, що однозначно є втручанням в несучі конструкції.

Таким чином, гр. ОСОБА_1 набула законного права на початок виконання будівельних робіт з будівництва сараю 3*4 м /на місці сараю літ «В»/, однак на сьогодні будівництво є незакінченим, оскільки об`єкт не зданий в експлуатацію, тому правопорушення є триваючим, а отже ураховуючи встановлення відповідними органами ДАБК правопорушення саме 30.05.2019 року, то строк притягнення її до адміністративної відповідальності станом на момент винесення оскаржуваних постанов - не сплив.

Як зазначено в протоколах, що досліджувались в якості надання доказів під час прийняття рішень, викладених у постановах Відділу ДАБК № 21 та № 22 від 06.06.2019 року, при перевірці на об`єкті за адресою: АДРЕСА_2 власник гр. ОСОБА_1 на місці частини сараю літ «В» виявлено збудовану кам`яну двоповерхову будівлю.

Другий поверх даної будівлі експлуатується як житлове приміщення.

Вхід на другий поверх здійснюється через облаштовані металеві сходи, які конструктивно закріплені несучій стіні даної будівлі /4 м/ зі сторони домоволодіння по АДРЕСА_3 .

Більш того, згідно оскаржуваних постанов встановлено, що ОСОБА_1 мала дозвіл на проведення будівництва сараю 3*4 м. , але при виконанні вказаних будівельних робіт вона відступила від вимог проектної документації.

Таким чином, встановлено невідповідність об`єкта будівництва проектній документації на будівництво такого об`єкта.

Постановою КМУ № 553 від 23.05.2011 затверджений Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, у п.17 якого зазначено, що у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, крім акта перевірки, складається протокол, видається припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил або припис про зупинення підготовчих та/або будівельних робіт (далі - припис).

Згідно п.19 Порядку, припис складається у двох примірниках. Один примірник припису залишається в органі державного архітектурно-будівельного контролю, а інший надається суб`єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль.

У п.11 Порядку вказано, що посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час проведення перевірки мають право, зокрема у разі виявлення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, містобудівних умов та обмежень, затвердженого проекту або будівельного паспорта забудови земельної ділянки видавати обов`язкові для виконання приписи щодо:

усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил.

У відповідності до ст 38 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.

Згідно ст. 188-42 КУпАП, невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю -

тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі вищевикладеного можливо з певністю вказати, що постановами № 21 та № 22 на позивача було накладено відповідальність не за невиконання вимог припису, а саме за порушення ч.1,9 ст. 96 КУпАП, тому недоцільним є ствердження позивача про передчасність винесення оскаржуваних постанов.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до принципу презумпції невинуватості обов`язок доказування лежить на органі (посадовій особі), що розглядає справи про адміністративне правопорушення.

Отже, обов`язок доказування по зазначеній адміністративній справі законом покладено на відповідача, тобто відповідач повинен довести суду правомірність складання вищезазначеної постанови.

У наданому Відділом ДАБК Білгород-Дністровської міської ради відзиві повністю спростовані ствердження позивача, якими вона обґрунтовує свої позовні вимоги .

Відповідно до ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

У справі «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89) ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно статті 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99; від 27 вересня 2001 р., пункт 30). Разом з тим, у рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain», заява серія A № 303-A; від 9 грудня 1994 р.; пункт 29).

У іншому рішенні, зокрема, у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) зазначено, що національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін.

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає у тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

На важливість дотримання судами вимоги щодо вмотивованості (обґрунтованості) рішень йдеться також у ряді інших рішень ЄСПЛ (наприклад, «Богатова проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України» та ін.).

Так, у п. 29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 року Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, № 303А) суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Отже, у рішеннях ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього.

Тобто вмотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Враховуючи усе вищевикладене, на основі повно та всебічно досліджених доказів, у сенсі розуміння вимог чинного законодавства, прийнявши до уваги, що позивачем жодним чином не доведено порушення процедури розгляду справи про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1,9 ст. 96 КУпАП, жодних доказів безпідставності притягнення особи позивача до адміністративної відповідальності та відсутності її вини у здійсненні будівництва сараю розмірами 3*4 м. з відхиленням від проектної документації та законності експлуатації об`єкта будівництва без прийняття відповідними органами державного архітектурно-будівельного контролю його до експлуатації, та з урахуванням спростовання письмовим відзивом вимог, якими позивач обґрунтовує свій позов, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до відділу державного архітектурно - будівельного контролю Білгород - Дністровської міської ради, про скасування постанови державного архітектурно - будівельного контролю Білгород - Дністровської міської ради в частині визнання протиправним та скасування постанов № 21 та № 22 від 30.05.2019 року є необґрунтованим, недоведеним та таким, що задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки вимоги ОСОБА_6 про закриття справи про адміністративне правопорушення є похідними від основної частини позову, тому задоволенню також не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 38, 39 ЗУ "Про регулювання містобудівної діяльності", ст.ст.96,254,256,281,283КУпАП, ст. ст. 2,5,77, 243, 250-255, 268, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до відділу державного архітектурно - будівельного контролю Білгород - Дністровської міської ради, про скасування постанови державного архітектурно - будівельного контролю Білгород - Дністровської міської ради - задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 строк для звернення до суду з позовом про оскарження постанов № 21 та № 22 від 06.06.2019 року.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 до відділу державного архітектурно - будівельного контролю Білгород - Дністровської міської ради, про скасування постанови державного архітектурно - будівельного контролю Білгород - Дністровської міської ради - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду у відповідності до ст. 286 КАС України подається протягом десяти днів з дня його підписання.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого адміністративного апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН: НОМЕР_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідач: відділ державного архітектурно - будівельного контролю Білгород - Дністровської міської ради, місцезнаходження: 67701, Одеська область, м. Білгород - Дністровський, вул. Першотравнева, 74, .

Повний текст рішення складений 23 березня 2021 року.

Суддя: