Справа № 308/4041/20
Суддя: Данко В. Й.
Дата ухвалення: 2021-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/4041/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючого судді Данко В.Й.,

з участю секретаря судового засідання Павлюх Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом адвоката Петюшки Романа Васильовича в інтересах ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Закарпатській області про визнання протиправними дій та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Петюшка Р.В. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Закарпатській області про визнання протиправними дій та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що постановою серії ДПО 18 № 744699 від 26.02.2020 року, складеною поліцейським взводу №1 роти №3 батальйону УПП в Закарпатській області сержанта поліції Рішко Я.М. на ОСОБА_1 було накладено стягнення у вигляді штрафу за скоєння адміністративного правопорушення за ч.2 ст. 36, ч. 6 ст. 121, ч. 4 ст. 126 КУпАП.

З даною постановою він не згоден, оскільки така винесена безпідставно і викладені в ній дані не відповідають фактичним обставинам події, адміністративного правопорушення ним вчинено не було, так як він стверджує, що не керував транспортним засобом. Поліцейський незаконно розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, не надав можливості позивачу скористатися його правами передбаченими ст. 268 КУпАП.

Зазначає, що будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошено посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були досліджені докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи, не було запропоновано і не було надано можливість скористатися правовою допомогою адвоката.

Просить поновити строк оскарження постанови, оскільки копію постанови від 26.02.2020 року отримав поштою 03.03.2020 року, згідно копії поштового конверту та відомостями з офіційного сайту «Укрпошти» про вручення поштового відправлення 796, а 09 березня потрапив до травмпункту Ужгородської ЦМКЛ з діагнозом дестрозія зв`язок лівої стопи, у зв`язку з чим був позбавлений можливості рухатися, і тільки 03.04.2020 року в дистанційному режимі мав змогу, як учасник бойових дій звернутися до Ужгородського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги для призначення адвоката для представництва інтересів в суді у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

З 12 березня до 03 квітня 2020 року в Україні запроваджено карантин через спалах у світі корона вірусу, який продовжили до 24 квітня 2020 року та 11 травня 2020 року згідно рішення Кабінету Міністрів України, у зв`язку з чим пропуск строку на оскарження був пропущений з поважних причин.

Враховуючи вищенаведене, просить визнати протиправними дії поліцейського взводу №1 роти №3 батальйону УПП в Закарпатській області сержанта поліції Рішко Ярослава Михайловича та постанову серії ДПО18 №744699 від 26.02.2020 року поліцейського взводу №1 роти №3 батальйону УПП в Закарпатській області сержанта поліції Рішко Ярослава Михайловича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі скасувати та провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121, ч. 4 ст. 126 КУпАП.

В порядку, передбаченому КАС України, відповідачем подано відзив на адміністративний позов, з якого слідує, що 26.02.2020 року близько 00 год. 40 хв. екіпаж патрульної поліції під час несення служби в м. Ужгород по вул. Дендеші, помітив автомобіль «Mazda», номерний знак « НОМЕР_1 », який порушив ПДР України, а саме порушив пункт 2.9в ПДР України, тобто керував транспортним засобом з номерним знаком, що був неосвітлений у темну пору доби, чим скоїв адміністративне правопорушення за ч.6 ст. 121 КУпАП. Відповідно до положень ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» вищевказаний автомобіль було зупинено. Інспектор належним чином представився, пояснив суть правопорушення, причину та підставу зупинки та перевірки документів,попросив пред`явити документи, зазначені в п.2.1 ПДР України на підставі ЗУ «Про національну поліцію» та пункту 2.4 ПДР України.

Зазначає, що під час перевірки документів за наявними базами, інспектор встановив що водій керував автомобілем будучи позбавленим права керувати транспортними засобами на підставі рішення суду, чим порушив п.п. 2.1А ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.4 ст. 126 КУпАП.

Окрім того, в ході спілкування з водієм, у нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та в подальшому складені відповідні матеріали.

Вказує, що встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. 2.9в та 2.1а ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 122 та ч. 4 ст. 126 КУпАП було прийняте рішення про складання адміністративних матеріалів щодо ОСОБА_1

ОСОБА_1 було роз`яснено права, як особі яка притягається до адміністративної відповідальності, всі усні доводи було взято до уваги при розгляді справи про адміністративне правопорушення, однак письмових пояснень він не надав.

При винесенні постанови за ч.4 ст. 126 КУпАП та накладенні на правопорушника стягнення в розмірі 510 грн., відповідно до санкції статті, позивача було ознайомлено зі змістом постанови, від підпису та отримання копії постанови він відмовився.

Вказує, що твердження ОСОБА_1 про транспортн6ий засіб, який не рухався є хибним, оскільки таке спростовується відео з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано розмову поліцейського з гр. ОСОБА_1 де останній чітко вказує про те звідки і куди він їхав та додають відповідне відео.

Окрім цього зазначає, що окрім оскаржуваної постанови від 26.02.2020 року, було скеровано і протокол за ч. 2 ст. 130 КУпАП та Ужгородським міськрайонним судом від 21.05.2020 року у справі №308/2172/20 гр. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, що встановлює факт керування водієм транспортним засобом, що також спростовує доводи позивача стосовно того, що він не керував автомобілем.

Таким чином, відповідач вважає, що постанова про притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є обґрунтованою та законною, а також такою, що не підлягає скасуванню, тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився. Однак адвокат позивача Петюшка Р.В. подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд провести розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи.

Згідно вимог ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином справа розглядається, у відповідності до ч. 5 ст. 262 КАС України, за наявними у справі матеріалами.

Згідно вимог ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином справа розглядається, у відповідності до ч. 5 ст. 262 КАС України, за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 26.02.2020 року поліцейським взводу №1 роти №3 батальйону УПП в Закарпатській області сержантом поліції Рішко Я.М. була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО 18 № 744699 відносно позивача.

Як зазначено у оскаржуваній постанові 26.02.2020 року о 00 год. 37 хв. у позивача, в м. Ужгород по вул. Дендеші, буд. 28, не підсвічувався державний номерний знак в нічну пору добита та був позбавлений права керувати таким ТЗ, чим порушив п. 2.9 в та 2.1 а ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 126 та ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Згідно постанови, інспектор, враховуючи, що позивач скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП, ч. 6 ст. 122 КУпАП, і з застосуванням ч. 2 ст. 36 КУпАП постановив застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень.

Відповідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 2.9 в ПДР України передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Відповідно до 2.1. а ПДР України передбачено, що Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ч. 6 ст. 121 КУпАП складом даного правопорушення є керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 КУпАП складом даного правопорушення є керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Абзацом 2 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до ч.1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що обов`язковою та водночас достатньою умовою для наявності у співробітника відповідного органу Національної поліції права вимагати у водія пред`явлення документів, передбачених п. 2.1. Правил дорожнього руху, в тому числі реєстраційний документ на транспортний засіб є наявність законних підстав зупинки транспортного засобу.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у статті 251 КУпАП.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судом встановлено, що під час розгляду справи про адміністративні правопорушення позивач свою провину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 1, ч. 4 ст. 126 КУпАП не визнав, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, наданого представником відповідача.

Згідно положень ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

З оглянутих судом відеозаписів з нагрудної камери поліцейського, судом встановлено, що на останньому зафіксовано, що на транспортному засобі «Mazda», в якому знаходився позивач, не підсвічувався номерний знак. З відеозапису судом встановлено, що позивач на вимогу поліцейського не пред`явив реєстраційного документа на транспортний засіб та вказав звідки він їхав.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем доведено в установленому порядку факт скоєння позивачем правопорушення, про яке зазначено в оскаржуваній постанові, а саме: порушення п. 2.9 в та 2.1 а ПДР України, що свідчить про обґрунтованість постанови про накладення адміністративного стягнення серії ДПО 18 № 744699 від 26.02.2020 року.

Кодекс адміністративного судочинства України передбачає не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч. 2 ст. 77 КАС України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 77 КАС України).

На переконання суду, відповідачем обґрунтовано визнано позивача винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 6 ст.121 КУпАП, ч.4 ст. 126 КУпАП та з урахуванням вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП правомірно накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн., а доводи, на які посилається позивач, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене та аналізуючи здобуті по справі докази, суд доходить висновку щодо безпідставності позовних вимог, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 9, 19, 72-77, 241-246, 255, 286, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні адміністративного позову адвоката Петюшки Романа Васильовича в інтересах ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Закарпатській області про визнання протиправними дій та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 КАС України.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених ст. 286 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.Й. Данко