Справа № 380/10018/20
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2021 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 (Позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Міністерства внутрішніх справ України (Відповідач), в якому просить:

- визнати дії Міністерства внутрішніх справ України, м. Київ, 01601, вул. Ак. Богомольця, 10, , тел. , ел. адреса www.mvs.gov.ua щодо відмови у розгляді висновку про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , протиправними;

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України, м. Київ, 01601, вул. Ак. Богомольця, 10, , тел. , ел. адреса www.mvs.gov.ua розглянути висновок про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 та прийняти рішення про призначення або про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що проходив службу в органах внутрішніх справ, звільнений зі служби 31 травня 2015 року. 08 травня 2015 року Військово-лікарська комісія Головного управління МВС України у Львівській області видала йому свідоцтво про хворобу № 113, в якому зазначено, що «захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ». 18 березня 2020 року Обласна МСЕК № 1 на підставі Акту огляду № 581 видала позивачу довідку серії 12 ААА № 011436 про результати визначення застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, що становить 45%. Причиною втрати працездатності є захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Згідно виписки з акта огляду МСЕК серії 12 ААБ № 333670 позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності, захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

10 червня 2020 року позивач звернувся до ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Львівській області із заявою (рапортом) та додатками, визначеними пунктом 7 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 (далі - Порядок № 850), у якій просив скерувати матеріали до Міністерства внутрішніх справ України (МВС України) для призначення та виплати одноразової грошової допомоги (ОГД) у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності. У вересні 2020 року на адресу ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Львівській області надійшов ніким не підписаний лист Міністерства внутрішніх справ України від 27 серпня 2020 року № 28355/15-2020, яким подані документи повернені на доопрацювання та в якому містяться посилання на нормативно-правові акти, проте жодним чином не вирішено питання про призначення та виплату позивачу ОГД. Позивач уважає дії Міністерства внутрішніх справ України, які полягають у відмові в розгляді висновку про призначення ОГД, та як наслідок призначенні ОГД або відмову у її призначенні, протиправними з огляду на те, що пунктом 9 Порядку № 850 передбачено, що МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови. Отже, розгляд заяви та доданих до неї документів, поданих працівником міліції для призначення і виплати ОГД, повинен закінчуватися прийняттям відповідного рішення (про призначення або про відмову у призначенні ОГД). При цьому, розгляд документів, призначення або відмова у призначенні та виплаті ОГД належить виключно до компетенції Міністерства внутрішніх справ України. Однак, у спірному випадку відповідач, як уповноважений орган, жодного рішення не прийняв, що, на думку позивача, свідчить про недотримання ним встановленого законодавством порядку вирішення питання про призначення ОГД у зв`язку із встановленням інвалідності. Позивач вважає, що відповідач відмовився розглядати подані ним документи та за результатами такого розгляду прийняти відповідне рішення, передбачене Порядком № 850, тобто про призначення або про відмову у призначенні ОГД.

У зв`язку з вищенаведеним адміністративний позов просить задоволити в повному обсязі.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач вказує, що у позовній заяві позивач безпосередньо посилається на положення частини 6 статті 23 Закону України «Про міліцію», якою було встановлено право працівника міліції на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності. Проте, з набранням чинності Законом України «Про Національну поліцію» (07 листопада 2015 року) Закон України «Про міліцію» втратив чинність. Отже, у межах спірних правовідносин позивач обґрунтовує свою правову позицію нормативно-правовим актом, що втратив чинність і на спірні правовідносини не розповсюджується.

Відповідач звертає увагу на те, що на Міністерство внутрішніх справ України покладається обов`язок перевірки направлених документів про призначення ОГД на їх відповідність Порядку № 850. Рішення приймається на підставі поданих документів, які повинні відповідати вимогам законодавства та узгоджуватися між собою. Зауважує, що з порушенням абзацу 4 пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1317 «Питання медико-соціальної експертизи» при проведенні медико-соціальної експертизи позивача, представники МВС України до складу комісії не залучалися. Станом на 15 грудня 2020 року на адресу МВС України від ліквідаційної комісії Головного управління МВС України доопрацьовані документи щодо призначення позивачу ОГД не надходили. З огляду на викладене, відповідач уважає, що вимоги позивача безпосередньо до МВС України є безпідставними та передчасними.

Також відповідач зауважує, що повноваження щодо розгляду заяви позивача про призначення та виплату ОГД є виключною компетенцією МВС України і здійснюється ним за наявності виключного переліку документів, передбаченого Порядком № 850 і з урахуванням встановлених цим порядком правил. При цьому, в залежності від обставин МВС України може прийняти рішення як про призначення виплати ОГД, так і про відмову у її здійсненні, тобто може обирати одне з кількох юридично допустимих рішень, відтак, суд не повинен і не може втручатися у здійснення цих повноважень шляхом зобов`язання відповідача прийняти конкретне рішення.

Стверджує, що позивач не перебував у службових (трудових) відносинах безпосередньо з МВС України, відповідно останній не був роботодавцем по відношенню до нього.

Крім того, відповідач наголошує, що в МВС України відсутня заява та передбачені Порядком № 850 документи щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, а саме такі не були надіслані Головним управлінням МВС України у Львівській області до МВС України для розгляду та прийняття рішення. А відповідно до пункту 9 Порядку № 850 МВС в місячний строк після надходження (у спірному випадку - від Головного управління МВС України у Львівській області) зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

У зв`язку з наведеним, у задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі.

Позивач подав відповідь на відзив, у якій додатково зазначає, що твердження відповідача про те, що подані ним документи не відповідають положенням Порядку № 850 є помилковими. Адже у матеріалах справи наявна копія рапорту від 10 червня 2020 року з додатками, які відповідають положенням пункту 7 Порядку № 850. Вважає, що посилання відповідача на відсутність представника МВС України при проведенні медико-соціальної експертизи не стосуються спірних правовідносин, позаяк предметом спору у цій справі є обов`язок МВС України прийняти рішення про призначення або відмову у призначенні ОГД позивачу відповідно до норм Порядку № 850. При цьому, жодною нормою Порядку № 850 не передбачено, що подані для призначення ОГД документи можуть бути повернуті на доопрацювання.

Позивач стверджує, що з огляду на норми чинного законодавства України, відповідач у встановлений строк зобов`язаний розглянути заяву та подані документи щодо призначення одноразової грошової допомоги та прийняти рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 Порядку № 850, про відмову у призначенні зазначеної допомоги.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою судді від 13 листопада 2020 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення сторін.

Суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини:

З 01 вересня 1993 року по 31 травня 2015 року ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України.

Відповідно до Свідоцтва про хворобу № 113 від 08 травня 2015 року, виданого військово-лікарською комісією ГУМВСУ у Львівській області, (а.с.8) у позивача наявне захворювання, пов`язане з проходженням в органах внутрішніх справ; позивач непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час.

Згідно з довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12ААА № 011436 від 18 березня 2020 року, виданого Комунальним закладом Львівської обласної ради «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» Обласна МСЕК № 1, (а.с.10) позивачу встановлено 45% ступеня втрати професійної працездатності.

Відповідно до виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії 12 ААБ № 333670 від 18 березня 2020 року, виданої Комунальним закладом Львівської обласної ради «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» Обласна МСЕК № 1, (а.с.9) позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності (захворювання, пов`язане з проходженням в органах внутрішніх справ.

10 червня 2020 року позивач звернувся до голови ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Львівській області із заявою (рапортом) (а.с.6), у якій просив провести йому виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що внаслідок отримання захворювання, пов`язаного із проходженням служби ОВС Львівською обласною МСЕК № 1 йому встановлено ІІІ групу інвалідності та 45% втрати працездатності. До заяви (рапорту) позивач долучив такі документи: 1. Довідку МСЕК № 1 про результати визначення професійної втрати працездатності; 2. Копію виписки МСЕК № 1 про встановлення групи інвалідності; 3. Копію Свідоцтва про хворобу; 4. Копію паспорта та ідентифікаційного коду; 5. Реквізити Банку; 6. Довідку ПАТ «НАСК «ОРАНТА».

Ліквідаційна комісія Головного управління МВС України у Львівській області на підставі поданих позивачем документів склала висновок про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ «Про міліцію» у зв`язку із встановленням йому інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ у розмірі 315300,00 грн. (а.с.12).

Надалі ліквідаційна комісія Головного управління МВС України у Львівській області зазначений висновок разом з поданими позивачем документами надіслала до Міністерства внутрішніх справ України для прийняття рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, що підтверджується листом № 304/31/01-2020 від 14 липня 2020 року.

27 серпня 2020 року Департамент фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України скерував ліквідаційній комісії Головного управління МВС України у Львівській області лист № 28355/15-2020 «Про повернення матеріалів» (а.с.11) відповідно до якого за результатами опрацювання матеріалів щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги Департаментом охорони здоров`я та реабілітації МВС України вказано на те, що медико-соціальна експертна комісія щодо нього проведена з порушенням пункту 10 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1317 «Питання медико-соціальної експертизи», відповідно до якого медико-соціальну експертизу колишнім працівникам міліції проводять комісії спеціалізованого профілю, до складу яких входять представники закладів охорони здоров`я МВС. Зокрема, повідомлено про те, що при проведенні медико-соціальної експертизи ОСОБА_1 представники закладів охорони здоров`я МВС до складу комісії не залучалися. Наявність зазначених недоліків унеможливила прийняття рішення за надісланими матеріалами згідно з Порядком № 850. Ураховуючи викладене, матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 повертаються на доопрацювання.

Уважаючи дії відповідача щодо відмови у розгляді висновку про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 протиправними, позивач звернувся з цим адміністративним позовом до суду.

Предметом розгляду у цій справі є оцінка правомірності дій відповідача щодо повернення без прийняття рішення матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини з приводу виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції були врегульовані Законом України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ (далі - Закон № 565-ХІІ).

Так, частиною шостою статті 23 Закону № 565-ХІІ встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

З 07 листопада 2015 року Закон № 565-ХІІ втратив чинність у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VІІІ (далі - Закон № 580-VІІІ).

Абзацом третім пункту 15 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580-VІІІ визначено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Таким чином, норми статті 23 Закону № 565-ХІІ мають переживаючу дію, а колишні працівники міліції мають право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням їм інвалідності на підставі цього Закону в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

З метою реалізації положень статті 23 Закону України «Про міліцію» Кабінет Міністрів України 21 жовтня 2015 року прийняв постанову № 850, якою затвердив Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок № 850).

За змістом пункту 1 Порядку № 850 ці Порядок та умови визначають механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - грошова допомога) у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) працівника міліції - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть; у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до підпункту 2 пункту 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи;

За приписами пункту 7 Порядку № 850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Згідно з пунктом 8 Порядку № 850 керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає Міністерству внутрішніх справ в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 Порядку № 850, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.

Відповідно до пункту 9 Порядку № 850 МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Аналіз наведених норм права дає суду підстави дійти наступних висновків з метою правильного їх застосування до спірних правовідносин:

- за працівниками міліції зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом № 565-ХІІ відповідно до Порядку № 850, який діяв до набрання чинності Законом № 580-VІІІ;

- розгляд заяви (рапорту) і доданих до неї документів, поданих працівником міліції для призначення і виплати одноразової грошової допомоги, повинен закінчуватись прийняттям відповідного рішення (про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги). Повернення документів як таких, що не відповідають вимогам законодавства, для доопрацювання, Порядком № 850 не передбачено.

- обов`язок прийняти рішення про призначення або про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги за наслідками розгляду поданих працівником міліції заяви (рапорту) та документів покладений на Міністерство внутрішніх справ України.

Суд встановив, що ліквідаційна комісія Головного управління МВС України у Львівській області на підставі поданих позивачем документів склала висновок про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ «Про міліцію», який надіслала до Міністерства внутрішніх справ України для прийняття рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ.

Проте, листом від 27 серпня 2020 року № 28355/15-2020 «Про повернення матеріалів» Департамент фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України повернув ліквідаційній комісії Головного управління МВС України у Львівській області матеріали щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги на доопрацювання.

Отже, з порушенням вимог пункту 9 Порядку № 850, відповідач, як уповноважений орган, за результатами розгляду поданих позивачем документів та висновку ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Львівській області не прийняв жодного рішення з числа тих, які передбачені вищезазначеним пунктом, а саме про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги позивачу.

Тобто, відповідач всупереч вимогам пункту 9 Порядку № 850 не розглянув по суті матеріали про призначення та виплату позивачу одноразової грошової допомоги, а протиправно повернув їх ліквідаційній комісії Головного управління МВС України у Львівській області, не прийнявши жодного рішення, за наявності імперативного обов`язку таке рішення прийняти.

При цьому, суд зауважує, що лист Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України від 27 серпня 2020 року № 28355/15-2020 «Про повернення матеріалів» не є рішенням в розумінні пункту 9 Порядку № 850, оскільки не містить підстав та мотивів відмови у призначенні одноразової грошової допомоги позивачу.

Крім того, формулювання причин відмови у листах не може розцінюватись як належний спосіб прийняття та обґрунтування рішень суб`єктом владних повноважень.

За таких обставин, суд доходить висновку, що Міністерство внутрішніх справ України ухилилося від прийняття рішення, що віднесене до його компетенції, оскільки не прийняло жодного рішення щодо одноразової грошової допомоги позивачу (про призначення/відмову у призначенні), відповідно до пункту 9 Порядку № 850.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № 822/1579/17, від 10 жовтня 2018 року у справі № 733/1290/16-а, від 19 лютого 2019 року у справі № 802/498/18-а.

Таким чином, дії відповідача щодо повернення без прийняття рішення матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , є протиправними.

Посилання відповідача на те, що у межах спірних правовідносин позивач обґрунтовує свою правову позицію нормативно-правовим актом, що втратив чинність і на спірні правовідносини не розповсюджується, суд оцінює критично, адже, як уже було зазначено вище абзацом третім пункту 15 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580-VІІІ визначено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію». Саме тому норми статті 23 Закону № 565-ХІІ мають переживаючу дію, а колишні працівники міліції мають право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням їм інвалідності на підставі цього Закону в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, а саме згідно з Порядком № 850.

Твердження відповідача про те, що станом на 15 грудня 2020 року на адресу МВС України від ліквідаційної комісії Головного управління МВС України доопрацьовані документи щодо призначення позивачу ОГД не надходили, а відтак, вимоги позивача безпосередньо до МВС України є безпідставними та передчасними суд не враховує, оскільки повернення документів як таких, що не відповідають вимогам законодавства, для доопрацювання, Порядком № 850 не передбачено. Натомість, відповідач, як уповноважений орган, був зобов`язаний у силу вимог пункту 9 Порядку № 850 прийняти рішення щодо призначення/відмову у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги на підставі скерованих ліквідаційною комісією Головного управління МВС України у Львівській області листом № 304/31/01-2020 від 14 липня 2020 року, документів, а не повертати такі документи для доопрацювання.

Безпідставними є також доводи відповідача про те, що позивач не перебував у службових (трудових) відносинах безпосередньо з МВС України, відповідно останній не був роботодавцем по відношенню до нього, позаяк у межах спірних правовідносин указана обставина не має жодного юридичного значення. Адже відповідно до положень Порядку № 850 обов`язок прийняти рішення про призначення або про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги за наслідками розгляду поданих працівником міліції заяви (рапорту) та документів покладений саме на Міністерство внутрішніх справ України.

Твердження відповідача про те, що в МВС України відсутня заява та передбачені Порядком № 850 документи щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги, а саме такі не були надіслані Головним управлінням МВС України у Львівській області до МВС України для розгляду та прийняття рішення спростовуються долученим відповідачем до матеріалів справи листом ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Львівській області № 304/31/01-2020 від 14 липня 2020 року (зареєстрований в МВС України 21 липня 2020 року № 44711), згідно з яким ліквідаційна комісія Головного управління МВС України у Львівській області направила документи для прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги пенсіонеру МВС ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням інвалідності згідно із Законом України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ «Про міліцію».

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Дії відповідача щодо повернення без прийняття рішення матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги позивачу не відповідають пунктам 1, 3, 5, 6 частини 2 статті 2 КАС України.

Таким чином, у зв`язку з неприйняттям відповідачем після надходження документів позивача щодо призначення йому одноразової грошової допомоги відповідного рішення, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю шляхом визнання протиправними дій Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення документів про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України розглянути висновок про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 і додані до нього документи та прийняти одне із рішень, передбачених пунктом 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову повністю.

Відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до квитанції № 52551188 від 09 листопада 2020 року при поданні позовної заяви позивач сплатив судовий у збір у розмірі 840,80 грн. Отже, за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства внутрішніх справ України на користь позивача належить стягнути сплачений ниим судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень, п. 3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Міністерства внутрішніх справ України (вул. Ак. Богомольця, 10, м. Київ, 01601) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії - задоволити повністю.

Визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення без прийняття рішення матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .

Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України розглянути висновок про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 і додані до нього документи та прийняти одне із рішень, передбачених пунктом 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства внутрішніх справ України (вул. Ак. Богомольця, 10, м. Київ, 01601, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 840,80 грн. сплаченого судового збору, згідно квитанції № 52551188 від 09 листопада 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 22 березня 2021 року.

Суддя Клименко О.М.