Справа № 140/16939/20
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
про залишення позову без розгляду

22 березня 2021 року ЛуцькСправа № 140/16939/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Димарчук Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження клопотання представника відповідача про залишення без розгляду позовної заяви в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним рішення комісії Міністерства оборони України від 08Л 1.2019 №150 про відмову у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як дочці загиблого, котра перебувала на його утриманні та зобов`язання призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу через загибель смерть військовослужбовця - її батька у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 18.01.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення виклику (сторін) за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). В ухвалі про відкриття провадження зазначено, що дотримання позивачем строків звернення до суду з даним позовом буде розглянуто та вирішено судом після одержання відзиву на позовну заяву (а.с. 28).

11.02.2021 від відповідача Міністерства оборони України надійшов відзив на позовну заяву та клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду, передбачений ч.2 ст. 122 КАС України. Зокрема, про прийняте Комісією Міністерства оборони рішення позивача було повідомлено через ІНФОРМАЦІЯ_1 ще 18.11.2019, що не заперечує сама позивач. Однак, лише 05.01.2021 позивач звернулась до суду з даним позовом, тобто з пропуском встановленого законом строку (а.с. 68)

Розглянувши клопотання представника відповідача, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що клопотання про залишення позову без розгляду підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з частинами першою, другою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За приписами частини 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ч.3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

У позовній заяві позивач вказує, що оскаржуване рішення про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги (витяг з протоколу засідання комісії) ІНФОРМАЦІЯ_2 було надіслане на зареєстровану адресу її проживання 18.11.2019. Однак, вона була відсутньою за місцем реєстрації з поважної причини, оскільки навчалася на денній формі у Ківерцівському медичному коледжі, а по його закінченні поступила до Волинського національного університету імені Лесі Українки. Про прийняте рішення про відмову у здійсненні виплат їй стало відомо після прибуття додому.

Залишаючи позовну заяву без руху ухвалою від 16.12.2020 суд визнав неповажними причини пропуску строку вказані позивачем у позовній заяві (перебування на навчанні в іншому місті) та наголосив на необхідності вказати інші підстави (за наявності) для поновлення строку звернення до суду та додавши докази поважності причин його пропуску (а.с. 17).

На усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду від 16.12.2020, позивач подала нову редакцію позовної заяви у якій зазначила, що об`єктивно не могла дізнатися про порушення свого права через те, що була відсутньою за місцем реєстрації свого проживання з поважної причини, оскільки навчалася (на денній формі) у Ківерцівському медичному коледжі, а по його закінченні поступила до Волинського національного університету імені Лесі Українки. Крім того, її мати - ОСОБА_2 через стан свого здоров`я віднесена до осіб підвищеного ризику на захворювання COVID - 19, тому позивач не приїздила додому, щоб не піддавати її ризику захворювання.

Суд зауважує, що процесуальний закон пов`язує строк звернення до суду із тим, коли саме особі стало відомо про порушення його прав, свобод та інтересів.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути, зокрема, день винесення рішення, яке оскаржується, якщо воно приймалося за участю особи, або день вчинення дії, яка оскаржується, якщо особа була присутня під час вчинення цієї дії.

Якщо цей день встановити точно не можливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином право особи на звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів передбачено конкретно визначеним строком. Це, насамперед, викликано специфікою спорів, що розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Зокрема, причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Суд звертає увагу, що поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Причини, зазначені позивачем у позовній заяві - навчання на денній формі у Ківерцівському медичному коледжі не за місцем свого проживання та незадовільний стан здоров`я ОСОБА_2 не є поважними причинами, які унеможливили вчасну поінформованість позивача та звернення до суду в межах строків передбачених законом.

Окрім того, оскаржуване рішення відповідача направлялось також сестрі позивача ОСОБА_3 , від якої позивач також могла і мала можливість дізнатись про його прийняття.

Зрештою саме позивачем ОСОБА_1 разом з сестрою ОСОБА_3 через Волинський обласний військовий комісаріат збирались і подавались документи для призначення і виплати одноразової допомоги та компенсаційних сум через загибель батька - військовослужбовця ОСОБА_4 . Відповідно позивач мала би цікавитись про результати розгляду заяви і документів, які ж самі і подали на розгляд відповідачу.

Непоінформованість позивача про порушення своїх прав через байдуже ставлення до них або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або, як згадано вище, непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Оскільки позивачем належними та допустимими доказами не доведено поважності пропущеного нею строку звернення до суду (який є досить тривалим та становить понад п`ять місяців), тому суд не визнає причини пропуску строку поважними та не вбачає правових підстав для задоволення заяви про поновлення строку звернення до суду.

При цьому практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс та інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії слід залишити без розгляду у зв`язку з пропущенням строку звернення до суду.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Керуючись статтями 122, 123, п.8 ст. 240, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити позивачу у поновленні строку звернення до суду з даним позовом.

Клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду, задовольнити.

Позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії залишити без розгляду.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 КАС України та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Т.М. Димарчук