Справа № 540/1640/20
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2021-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2021 р.м.ОдесаСправа № 540/1640/20
Головуючий в 1 інстанції: Гомельчук С.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Турецької І. О.,

суддів Стас Л. В., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі - ГУ ПФУ в Херсонській області), в якому просила:

- визнати протиправними дії щодо відмови у призначенні пільгової пенсії за Списком №2;

- скасувати рішення №40 від 01 червня 2010 року про відмову в призначенні пільгової пенсії за Списком №2, відповідно до пункту 2-2 статті 114 закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ;

- зобов`язати призначити їй пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 27 травня 2020 року - дати звернення із заявою про призначення пенсії, та виплатити заборгованість, яка виникне у зв`язку із її призначенням;

- стягнути на її користь судовий збір у сумі 840,80 грн.

Позов ОСОБА_1 мотивовано тим, що належним чином оформленими документами, підтверджується її право на призначення пенсії із зниженням пенсійного віку, з урахуванням висновків, викладених у Рішенні Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020 (справа №1-5/2018(746/15).

Так, позивачка впевнена, що для призначення їй пенсії на пільгових умовах, є: досягнення нею 52-річного віку, наявність страхового стажу - 35 років 06 місяців 13 днів та наявність пільгового стажу 28 років та 11 днів на посаді молодшої медичної сестри Херсонського психоневрологічного будинку-інтернату. До того ж, за її твердженням, право на отримання пільгової пенсії за віком підтверджується наказами про результати атестації робочих місць та висновком щодо експертизи якості атестації робочих місць за умовами праці, включення середній та молодший медичний персонал (молодших медичних сестер) психоневрологічного будинку-інтернату до Списку №2.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення ГУПФ України в Херсонській області від 01 червня 2020 року за №40.

Зобов`язано ГУПФ України в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27 травня 2020 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року 1058-IV (далі-Закон №1058-IV) та п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі-Закон №1788-ХІІ), у редакції згідно із Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23 січня 2020 року, із врахуванням висновків суду в даній справі.

В іншій частині вимог - відмовлено.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що норми статті 114 Закону №1058-IV абсолютно ідентичні нормам статті 13 Закону №1788-ХІІ, зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII (далі-Закон №213-VIII), які були визнанні неконституційними, як такі, що порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

З огляду на наведену ідентичність цих норм, очевидною є невідповідність положень статті 114 Закону №1058-IV принципу верховенства права, для осіб які працювали із шкідливими умовами праці до підвищення пенсійного віку Законом №213-VIII та статтею 114 Закону №1058-IV.

Суд, з урахуванням дискреційних повноважень відповідача на прийняття рішень про призначення пенсії, вважав за доцільним, обрати інший спосіб захисту, ніж той про який просила позивачка, та зобов`язав ГУ ПФУ в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27 травня 2020 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, згідно із Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23 січня 2020 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, ГУ ПФУ в Херсонській області просить його скасувати, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначив, що відповідно до пункту 2-2 статті 114 Закон №1058-IV право на пенсію на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки які народились у період з 01 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року після досягнення 53 років.

З огляду на вказане, скаржник вважає, позивачка матиме право на пільгову пенсію після досягнення 53 років, а саме з 20.12.2020 р.

Отож, саме недосягнення ОСОБА_1 належного пенсійного віку стало, на думку Пенсійного фонду, законною відмовою в призначенні пільгової пенсії

ОСОБА_1 не скористалась правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до приписів п.3 ч.1 ст.311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження, у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 .

27 травня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в редакції, згідно із рішенням Конституційного суду України №1-р/2020 (№1-5/2018(746/15)) від 23 січня 2020 року, у зв`язку із досягненням 52 років, та надала наступні документи.

Зокрема, ОСОБА_1 надала трудову книжку, де містяться наступні записи про працю:

- з 01 жовтня 1991 року по 31 грудня 2008 року молодша медична сестра (санітарка палатна);

- з 01 січня 2009 року по 31 січня 2011 року - молодша медична сестра (санітарка - прибиральниця);

- з 01 лютого 2011 року по 31 січня 2017 року молодша медична сестра (санітарка ванниця);

- з 01 лютого 2017 року по теперішній час молодша медична сестра (санітарка палатна).

? ?:

- 62- 15 1997 ; 37- 02 2000 ?; 32 14 2005 ; 18- 06 2010 ; 31 06 2015 ;

- довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за віком за Списком №2 Херсонського психоневрологічного будинку-інтернату про її зайнятість повний робочий день на посаді молодшої медичної сестри по безпосередньому догляду та нагляду за хронічно-психічно хворими, яка передбачена Списком №2, розділом 24, підрозділ 24-г;

- висновки експертизи якості атестації робочих місць за умовами праці у Херсонському психоневрологічному дому-інтернаті №19, №53, №43, 27 про те, що представлені матеріали атестації робочих місць підтверджують право на пільгове пенсійне забезпечення працівників, зайнятих на робочих місцях за Списком №2, розділ 24, код 226000г.

01 червня 2020 року рішенням ГУ ПФУ в Херсонській області №40 позивачці відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного вікового цензу

У спірному рішенні зазначено, що стаж роботи позивачки на пільгових умовах (за Списком №2) складає 28 років 11 днів. Проте, право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно п.2-2 ст.114 Закону №1058-IV, ОСОБА_1 набуде по досягненню 53 років. Наявний у ОСОБА_1 пільговий стаж відповідачем не заперечується.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 13 Закону №1788, в редакції до внесення змін Законом №213, серед іншого, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом №213 внесено зміни у вищевказані приписи ст.13 Закону №1788, а саме: "на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах."

Згідно з Прикінцевими положеннями Закону №213, цей Закон набирає чинності з 01 квітня 2015 року.

Виходячи з наведеного, після внесення змін Законом №213 до Закону №1788, пенсійний вік жінок зайнятих повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, був збільшений з 50 до 55 років.

Разом із тим, Конституційний Суд України рішенням від 23 січня 2020 року №1-р/2020 справа №1-5/2018(746/15) визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), серед іншого, статтю 13 Закону №1788-XII із змінами, внесеними Законом №213.

Стаття 13, серед іншого, Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII, визнана неконституційною, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Конституційний Суд України у цьому рішенні зазначив, що зміни внесені у статтю 13 Закону №1788-XII вплинули на очікування осіб стосовно настання юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Особи, що належать до певної категорії працівників, були учасниками правовідносин, у яких вони об`єктивно передбачали настання відповідних наслідків, а саме призначення пенсій, тобто їх легітимні очікування були пов`язані саме з положеннями Закону №1788-XII у редакції до внесення змін Законом №213-VIII. Отже, зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Таким чином, зокрема стаття 13 Закону №1788-XII з змінами, внесеними Законом №213-VIII, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині першій статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

З наведеного слідує, що з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення №1-р/2020, тобто з 23 січня 2020 року, вступають в дію положення ст.13 Закону №1788-XII в редакції до внесення змін Законом №213-VIII для осіб, які працювали до 01 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах.

Разом з тим, застосування відповідачем до спірних правовідносин статті 114 Закону №1058-IV не відповідає принципу верховенства права, а також суперечить нормам ч.2 ст.19, ч.3 ст.22 Конституції України, згідно із якими, органи державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України та при прийнятті нових нормативно-правових актів або внесенні змін у діючі не допускається зменшення змісту й обсягу існуючих прав і свобод.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що норми статті 114 Закону України №1058-IV абсолютно ідентичні нормам статті 13 Закону №1788-XII, зі змінами, внесеними Законом №213-VIII, які були визнанні неконституційними, як такі, що порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

З огляду на наведену ідентичність цих норм, очевидною є невідповідність положень статті 114 Закону №1058-IV принципу верховенства права, для осіб які працювали із шкідливими умовами праці до підвищення пенсійного віку Законом №213-VIII та статтею 14 Закону №1058.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Підсумовуючи викладене та враховуючи те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, є всі підстави, відповідно до статті 316 КАС України, для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пункт 2 частини 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції постановлено рішення у справі розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для його оскарження в касаційному порядку.

Керуючись статтями 308, 311, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Л. В. Стас

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 23.03.2021 року.