Справа № 440/6430/20
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2021-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 р. Справа № 440/6430/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Кононенко З.О. , Макаренко Я.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.01.2021, головуючий суддя І інстанції: Г.В. Костенко, м. Полтава, по справі № 440/6430/20

за позовом ОСОБА_1

до Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Кременчуцької міської ради полтавської області

про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

06.11.2020 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління містобудування та архітектури Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області (далі - відповідач) в якому просив: визнати протиправними дії Управління містобудування та архітектури Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області щодо відмови гр. ОСОБА_1 у видачі будівельного паспорту забудови земельної ділянки на "Нове будівництво житлового будинку та господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 ", оформлені листом від 25.05.2020 №28-05/0900/33; зобов`язати Управління містобудування та архітектури Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області видати гр. ОСОБА_1 будівельний паспорт забудови земельної ділянки на "Нове будівництво житлового будинку та господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 ".

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 11.01.2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.01.2021 року по справі №440/6430/20 та прийняти рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що при дослідженні доказів не враховано, що земельну ділянку було сформовано, як об`єкт цивільних прав приватної власності ще до плану зонування території м. Кременчука Полтавської області (зоннінгу), затвердженого рішенням Кременчуцької міської ради від 30.09.2014 року (зі змінами від 07.09.2017 року), який входить до складу Генерального плану м. Кременчука, затвердженою міською радою 25.12.2007 року (зі змінами від 29.04.2014 року та додатковими змінами від 01.04.2016 року). Формування земельної ділянки відбувалось за Технічною документацією із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, в тому числі при поділі та об`єднанні земельних ділянок - 18.11.2009 року. Розробник такої документації Кременчуцький міськрайонний виробничий відділ Полтавська регіональна філія ДП «Центр ДЗК».

Крім того, зазначає, що на підставі даної документації із землеустрою було присвоєно кадастровий номер земельній ділянці № :06:001:0750, визначена площа 813 кв.м. і її поштова адреса: АДРЕСА_1 , як ознака об`єкта нерухомості. Документація із землеустрою розроблялась на підставі рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області «Про передачу земельних ділянок у власність» №77 від 24.01.2000 року. Даним рішенням органу місцевого самоврядування земельну ділянку передано для обслуговування жилих будинків і господарських будівель. Земельна ділянка була зареєстрована в Державному реєстрі земель. Цільове призначення згідно рішення - для обслуговування жилих будинків і господарських будівель. Потім інформацію про земельну ділянку перенесено в автоматизованому порядку з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру, на підставі Закону України «Про державний земельний кадастр» - 30.09.2013 року, на підставі витягу.

Окрім того, позивач зазначає, що з невідомих причин, згідно інформації відповідача, відповідно до Генерального плану м. Кременчука, затвердженого міською радою 25.12.2007 року (зі змінами від 29.04.2014 року та додатковими змінами від 01.04.2016 року) та плану зонування території м. Кременчук Полтавської області, затвердженого рішенням Кременчуцької міської ради від 30.09.2014 року (зі змінами від 07.09.2017 року) земельна ділянка на сьогоднішній день відноситься до територій загального користування.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є власником земельної ділянки загальною площею 0,0813 га з кадастровим номером :06:001:0750, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями договору купівлі-продажу земельної ділянки від 31.01.2020, та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №198545401.

Позивач звернувся до Управління містобудування та архітектури Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради із заявою на видачу будівельного паспорта від 20.05.2020 (вх. №28-01/44467 від 20.05.2020), в якій просив видати будівельний паспорт забудови земельної ділянки площею 0,0813 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . До заяви додано: копію документа, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою; ескіз намірів забудови.

Листом Управління містобудування та архітектури Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 25.05.2020 №28-05/0900/33 позивачу повідомлено, що при розгляді документів було встановлено невідповідність намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні: відповідно до Генерального плану міста Кременчука, затвердженого міською радою 25.12.2007 (зі змінами від 29.04.2014 та додатковими змінами від 01.04.2016), плану зонування території м. Кременчука Полтавської області, затвердженого рішенням Кременчуцької міської ради від 30.09.2014 та змінами від 07.09.2017), земельна ділянка по АДРЕСА_1 , відноситься до територій загального користування, що суперечить розміщенню садибної забудови.

Не погодившись з діями відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовивши у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що, відмовляючи позивачу у видачі будівельного паспорту у зв`язку із невідповідністю намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, відповідач діяв в межах чинного законодавства, оскільки земельна ділянка з кадастровим номером :06:001:0750 за адресою: АДРЕСА_1 , на якій позивач бажає збудувати житловий будинок, відноситься до територій загального користування, де заборонено будівництво житлових будинків з прибудинковими територіями.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ст.ст.316-319 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та вправі вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст.373 Цивільного кодексу України передбачено зокрема, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Згідно зі ст. 375 Цивільного кодексу України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Відповідно до ст. 39 Земельного кодексу України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що право власника на забудову на своїй земельній ділянці здійснюється за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Відповідно до ч.1 ст.27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» забудова присадибних, дачних і садових земельних ділянок може здійснюватися на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки. Будівельний паспорт визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 500 квадратних метрів, господарських будівель і споруд, гаражів, елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки.

Порядок видачі та форма будівельного паспорта визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Відповідно до п. 1.3-1.4 Порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.07.2011 № 103 (далі - Порядок № 103), параметри забудови визначаються з урахуванням державних будівельних норм ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення».

Розроблення будівельного паспорта здійснюється в межах населених пунктів - відповідно до наявної містобудівної документації на місцевому рівні (п. 1.4 Порядку №103).

Пунктом 2.1 Порядку № 103 визначено, що до заяви замовником повинні додаватися: засвідчена в установленому порядку копія документа, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою; засвідчена в установленому порядку згода співвласника земельної ділянки (житлового будинку) на забудову зазначеної земельної ділянки; ескіз намірів забудови (місце розташування будівель та споруд на земельній ділянці, фасади, максимальні відмітки висотності, відстані від сусідніх земельних ділянок); проект будівництва (за наявності).

Відповідно до п.2.3 Порядку №103 уповноважений орган містобудування та архітектури на підставі отриманих документів визначає відповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам чинної містобудівної документації на місцевому рівні, детальним планам територій, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, державним будівельним нормам, стандартам і правилам.

Пунктом 2.4 Порядку № 103 передбачено, що пакет документів для видачі будівельного паспорта або внесення змін до нього повертається уповноваженим органом містобудування та архітектури замовнику з таких підстав: неподання повного пакета документів, визначених п. 2.1 або п. 2.2 цього розділу; невідповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, детальним планам територій, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, державним будівельним нормам, стандартам і правилам.

У Законі України "Про основи містобудування" визначені основні вимоги до містобудівної діяльності. Зокрема, при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпечені розробка містобудівної документації, проектів конкретних об`єктів згідно з вихідними даними на проектування, з дотриманням державних стандартів, норм і правил.

Згідно з ч.2 ст.5 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» вимоги містобудівної документації є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами містобудування.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

План зонування території (зонінг) - це містобудівна документація, що визначає умови та обмеження використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

За змістом ст.17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

У складі генерального плану населеного пункту може розроблятися план зонування території цього населеного пункту. План зонування території може розроблятися і як окрема містобудівна документація після затвердження генерального плану.

До того ж в силу приписів ч. 1 ст.21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» громадському обговоренню підлягають розроблені в установленому порядку проекти містобудівної документації на місцевому рівні: генеральні плани населених пунктів, плани зонування територій, детальні плани територій.

Врахування громадських інтересів при розробленні проектів містобудівної документації має вирішальне значення, оскільки мета містобудування та розроблення на його виконання містобудівної документації, спрямована на формування повноцінного життєвого середовища, забезпечення при цьому охорони навколишнього природного оточення, раціонального природокористування та збереження культурної спадщини.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що за наявності затвердженого плану зонування території, вирішення уповноваженим органом питання видачі будівельного паспорта повинно вирішуватись з врахуванням встановлених ним умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.10.2019 у справі №820/4909/17.

Як встановлено матеріалами справи, рішенням 21 сесії Кременчуцької міської ради V скликання "Про затвердження генерального плану міста Кременчука" від 25 грудня 2007 року затверджено генеральний план міста Кременчука. План зонування території (зонінг) міста Кременчука затверджено рішенням 51 сесії Кременчуцької міської ради VІ скликання від 30 вересня 2014 року "Про затвердження плану зонування території (зонінг) міста Кременчука", а внесення змін до плану зонування території (зонінгу) міста Кременчука - рішенням 25 сесії Кременчуцької міської ради VІІ скликання від 07 вересня 2017 року "Про затвердження внесення змін до плану зонування території (зонінгу) міста Кременчука".

Згідно з розділом 3 пояснювальної записки (книга 1) Плану зонування території (зонінг) міста Кременчука, затвердженого рішенням 51 сесії Кременчуцької міської ради VІ скликання від 30 вересня 2014 року "Про затвердження плану зонування території (зонінг) міста Кременчука", з урахуванням змін, внесених рішенням 25 сесії Кременчуцької міської ради VІІ скликання від 07 вересня 2017 року "Про затвердження внесення змін до плану зонування території (зонінгу) міста Кременчука", рішення щодо забудови та використання земельних ділянок приймаються з урахуванням планування обмежень, що встановлені зонінгом, які діють у межах зон, та поширюються на всі будинки, споруди, земельні ділянки, інші об`єкти нерухомості цих зон незалежно від форм власності. Виключенням є магістралі, вулиці, використання території, яких визначаються їх цільовим призначенням. Для кожної земельної ділянки дозволяється таке використання, яке відповідає видам забудови та використання, режиму використання територій з відповідними планувальними обмеженнями. Якщо земельна ділянка розміщується в зоні декількох планувальних обмежень, до неї застосовуються всі види обмежень та режимів використання територій або найбільш жорсткий з цих режимів.

Відповідно до викопіювання з Генерального плану м. Кременчука, затвердженого рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області від 01 квітня 2016 року, по вул.Бригадна, 26, м. Кременчук (а.с.27) та викопіювання з Плану зонування територій (зонінгу) м. Кременчука, затвердженого рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області від 07 вересня 2017 року, по АДРЕСА_1 ", земельна ділянка по АДРЕСА_1 ", відноситься до територій загального користування.

Тобто, земельна ділянка з кадастровим номером :06:001:0750 за адресою: АДРЕСА_1 ", відноситься до територій загального користування, де заборонено будівництво житлових будинків з прибудинковими територіями.

В своїй апеляційній скарзі позивач зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що земельну ділянку було сформовано, як об`єкт цивільних прав приватної власності ще до плану зонування території м. Кременчука Полтавської області (зоннінгу), затвердженого рішенням Кременчуцької міської ради від 30.09.2014 року (зі змінами від 07.09.2017 року), який входить до складу Генерального плану м. Кременчука, затвердженою міською радою 25.12.2007 року (зі змінами від 29.04.2014 року та додатковими змінами від 01.04.2016 року).

Колегія суддів вважає необґрунтованими вказані доводи, оскільки на час прийняття оспорюваного у межах даної справи рішення, План зонування був чинним, а тому обов`язковим для виконання як позивачем, так і відповідачем. Крім того, в межах даної справи позивач вказане рішення Кременчуцької міської ради від 30.09.2014 року (зі змінами від 07.09.2017 року) не оскаржує.

Предметом спору у даній справі є виключно визнання дій Управління містобудування та архітектури Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області щодо розгляду заяви ОСОБА_2 про надання будівельного паспорта забудови земельної ділянки по АДРЕСА_1 протиправними та зобов`язання вчинити дії, а відтак судом першої інстанцій правильно надано оцінку виключно діям відповідача у межах спірних відносин.

Крім того, колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги стосовно помилкового посилання суду першої інстанції на правову позицію, викладену в постановах Верховного Суду від 16.07.2019 року у справі №520/8970/18 та від 28.10.2019 року № 820/4909/17, оскільки у вказаних справах розглядалося питання щодо порушення права користування земельною ділянкою у зв`язку з відмовою у видачі будівельного паспорту забудови земельної ділянки з підстав невідповідності намірам забудови вимогам містобудівної документації, а тому правові висновки, зазначені у вказаних постановах, можуть враховуватися судом відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Крім того, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги стосовно того, що відмова у видачі будівельного паспорту з мотивів невідповідності намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні свідчить про втручання у право власності позивача, оскільки містобудівна документація розробляється з врахуванням громадських інтересів, та має на меті створення та підтримання повноцінного життєвого середовища з урахуванням балансу інтересів суспільства та приватних інтересів.

До того ж, Європейський суд з прав людини у рішеннях у справах «Стретч проти Сполученого Королівства» та «Ісмаїлов проти Російської Федерації» наголошує на одному з обов`язкових критеріїв правомірності втручання у право мирного володіння майном - його «пропорційності», «справедливій рівновазі» між суспільним та приватним інтересами. Складові цього критерію не є універсальними (абсолютними), оскільки не існує чіткого, виключного переліку обставин, установлення яких беззаперечно свідчитиме про додержання чи порушення цієї «справедливої рівноваги».

Отже, з урахуванням того, що відповідно до частини другої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині, а суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, то, на думку колегії суддів, оспорювана відмова відповідача прийнята пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Колегія суддів зазначає, що відмова у видачі будівельного паспорту з мотивів невідповідності намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні не припиняє право користування позивачем земельною ділянкою.

Таким чином, Управління діяло в межах чинного законодавства та у нього були відсутні підстави для видачі ОСОБА_1 будівельного паспорту, у зв`язку із невідповідністю намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що висновки, викладені в рішенні Полтавського окружного адміністративного суду від 11.01.2021 року, не можуть слугувати підставою для визнання незаконними дій Управління щодо відмови позивачу в наданні будівельного паспорту для забудови земельної ділянки, оскільки така відмова прийнята відповідачем з дотриманням чинного законодавства України та в межах компетенції.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ч.ч. 1-4 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача у справі.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.01.2021 року у справі № 440/6430/20 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.01.2021 по справі № 440/6430/20 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)О.М. Мінаєва
Судді(підпис) (підпис) З.О. Кононенко Я.М. Макаренко