Справа № 440/6711/20
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2021-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/6711/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Слободянюк Н.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Дубінчина О.М.,

представника позивача Гайдака О.В.,

розглянувши у судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СНЕК ДРАЙВ" до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення, скасування картки відмови та визнання бездіяльності протиправною, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СНЕК ДРАЙВ" /далі позивач, ТОВ "СНЕК ДРАЙВ"/ звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою (з урахуванням уточненої позовної заяви від 01 грудня 2020 року) до Київської митниці Держмитслужби /далі відповідач/ про:

- визнання протиправною бездіяльності Київської митниці Держмитслужби, що полягає у нездійсненні реєстрації митної декларації №UA100110/2020/605709 від 11 серпня 2020 року, поданої Товариством з обмеженою відповідальністю "СНЕК ДРАЙВ";

- визнання протиправним та скасування рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA100000/2020/000335/2 від 17 серпня 2020 року;

- скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100110/2020/00072 від 17 серпня 2020 року;

- визнання протиправною бездіяльності Київської митниці Держмитслужби, що полягає у неприйнятті Київською митницею Держмитслужби рішення, передбаченого частиною дев`ятою статті 55 Митного кодексу України за результатами розгляду поданих Товариством з обмеженою відповідальністю "СНЕК ДРАЙВ" документів 05 листопада 2020 року /а.с.171-185 т.1/.

Позов обґрунтований тим, що позивачем подано митну декларацію типу ІМ-40-ДЕ №UA100110/2020/605709 на товар "Горіхи кеш`ю без шкарлупи, в упаковках, масою нетто понад 10 кг. Клас (Grade) - WW320. Вага нетто: 15876,00 кг. Врожай 2020 року, Дата виробництва: 06/2020, Термін зберігання 12 місяців. Упаковано у 700 карт.кор. У кожному коробі один поліетиленовий кульок по 22,68 кг. +- 1,5%. Торгівельна марка LongSon. Країна виробництва VN. Виробник: "Long Son Inter Foods", поставлений згідно умов зовнішньоекономічного контракту №20620LSI-SND від 27 травня 2020 року. Відповідачем винесено рішення про коригування митної вартості №100000/2020/000335/2 від 17 серпня 2020 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100110/2020/00072 від 17 серпня 2020 року, які позивач вважає протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки позивачем надано всі необхідні документи на підтвердження поставки товару та проведення оплати за такий товар у відповідній вартості. З наданих позивачем документів слідує, що поставка товару здійснена за умовами CIF Odessa, а тому всі витрати на пакування, навантаження, страхування та транспортування включені у вартість товару, яка за змістом інвойсу від №137INF20 від 17 червня 2020 року становить 2,85 USD/LBS WW320, при цьому загальна вага товару нетто становить 35000,00 LBS, що становить 15876,00 KG, а загальна вартість товару становить 99750 USD. Зазначеним документом в повній мірі підтверджено митну вартість товарів на рівні 99750 USD. Крім того, зазначену митну вартість підтверджено і додатковими документами, зокрема, копією митної декларації країни відправлення, страховим полісом та платіжними документами.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, витребувано докази.

Відповідач позов не визнав та у відзиві на позовну заяву /а.с.194-204 т.1/ зазначив, що під час здійснення митного контролю за МД №UA100110/2020/605709 від 11 серпня 2020 року було опрацьовано надані декларантом документи та встановлено, що у наданих до митного оформлення документах відсутні відомості щодо складових митної вартості, зокрема таких як транспортування та страхування, а відтак декларантом не подано достовірних відомостей про включення до ціни товару на умовах поставки CIF витрат, пов`язаних з транспортуванням товарів до названого місця призначення, та страхування. Крім того, надані позивачем документи містять розбіжності, у зв`язку із чим такі документи не підтверджують відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари? та не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів. З огляду на неможливість застосування інших методів визначення митної вартості, митним органом скориговано митну вартість товару позивача із застосуванням резервного методу згідно положень статті 64 Митного кодексу України.

У відповіді на відзив /а.с.11-16 т.2/ позивач зазначив, що подані позивачем на підтвердження митної вартості документи містять усі дані, необхідні для визначення митної вартості.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду, занесеною до протоколу підготовчого засідання від 04 лютого 2021 року, продовжено строк підготовчого провадження.

Ухвалами Полтавського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року залишено без розгляду позов Товариства з обмеженою відповідальністю "СНЕК ДРАЙВ" до Київської митниці Держмитслужби у частині позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності Київської митниці Держмитслужби, що полягає у нездійсненні реєстрації митної декларації №UA100110/2020/605709 від 11 серпня 2020 року, поданої Товариством з обмеженою відповідальністю "СНЕК ДРАЙВ", а також закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання від 16 березня 2021 року відповідач свого уповноваженого представника не направив, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання.

Частиною першою статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з пунктом першим частини третьої цієї статті якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Зважаючи на те, що відповідач явку уповноваженого представника до суду не забезпечив та про причини його неявки не повідомив, суд визнав за можливе проводити судове засідання за відсутності представника відповідача.

Заслухавши вступне слово представника позивача та дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

Товариство з обмеженою відповідальністю "СНЕК ДРАЙВ" зареєстровано як юридична особа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за кодом /а.с. 71 т.1/.

Товариством з обмеженою відповідальністю "СНЕК ДРАЙВ" (покупець) укладено із компанією "Long Son Inter Foods" (Vietnam) (продавець) контракт №20620LSI-SND від 27 травня 2020 року /а.с.51-55 т. 1/, згідно умов якого продавець продає, а покупець купляє на умовах CIF Одеса (Інкотермс 2010) продукти харчування в об`ємі, асортименті, кількості, ціні та в строки, що визначені в інвойсах. Товар буде ввезений на територію України (пункт 1.1); кількість та асортимент товару вказуються в інвойсах (пункт 1.2); ціни по позиціям товару, поставка якого здійснюється по даному контракту, вказані в інвойсі. Ціни по позиціям товару встановлюються в доларах США і розуміються на умовах CIF Одеса (Інкотермс 2010) (пункт 2.1); ціни включають витрати по упакуванню, маркуванню і транспортуванню товару, а також витрати по оплаті митного оформлення, податків, мита та інших зборів, що стягуються при вивезенні товару (пункт 2.3); покупець повинен здійснити оплату за поставлений товар на умовах 20 % предоплати, 80% оплати після отримання копій відвантажувальних документів (пункт 3.1); оплата за товар здійснюється в доларах США на реквізити, указані в пункті 10 (пункт 3.2); поставка товару за цим контрактом має бути здійснена на умовах CIF Одеса (Інкотермс 2010) не пізніше 12 днів після отримання постачальником грошових коштів в розмірі 20% предоплати від загальної суми інвойсу (пункт 4.1); товар поставляється згідно попередньої заявки покупця у строки, асортименті та кількості, що зазначаються в додатках до контракту або інвойсі (пункт 4.3); після відвантаження товару і отримання предоплати продавець передає покупцю оригінали наступних документів: підписаний комерційний інвойс (3 екземпляри), специфікацію на товар, сертифікат походження товару, фітосанітарний сертифікат на товар, пакувальний лист, сертифікат якості, ГМО сертифікат, фумігаційний сертифікат (пункт 4.5); даний договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2021 року (пункт 9.1).

Відповідно до товарної накладної (Packing list) №137INF20 від 17 червня 2020 року /а.с.16-17 т.1/ та рахунку-фактури (інвойсу) (Commercial invoice) №137INF20 від 17 червня 2020 року /а.с.18-19 т.1/ ТОВ "СНЕК ДРАЙВ" придбано у компанії "Long Son Inter Foods" згідно контракту №20620LSI-SND від 27 травня 2020 року горіхи кеш`ю WW320; вага нетто: 15876,00 кг; вага брутто: 16272,90 кг; дата виробництва 06/2020 р.; упаковано у 700 коробок; вартість контракту 99750,00 доларів США, в т.ч. депозит 19950,00 доларів США, баланс 79800,00 доларів США; база перевезення: CIF (вартість, страхування і фрахт) Одеса; коносамент (Bill of lading) №COSU від 22 червня 2020 року.

Згідно з Коносаментом №COSU від 22 червня 2020 року /а.с. 20-22 т.1/ здійснено перевезення з міста Хошимін, В`єтнам, до порту Одеса, Україна, вантажовідправник: "Long Son Inter Foods", вантажоотримувач: ТОВ "СНЕК ДРАЙВ", товару кеш`ю WW320. Дата виробництва 06/2020. Маса нетто: 15876,00 кг. Маса брутто: 16272,90 кг. Морський фрахт передплачено. Підрахунок та пломбування вантажу вантажовідправником на умовах СY-FO (контейнерний термінал відповідальність вантажовідправника порт призначення, відповідальність вантажоотримувача). Дата завантаження на борт 22 червня 2020 року.

11 серпня 2020 року представником декларанта, ТОВ МАКСІ-ПРОМ, до підрозділу митного оформлення Київської митниці Держмитслужби подано митну декларацію типу ІМ-40-ДЕ №UA100110/2020/605709 /а.с.205-206 т.1/, на товар (графа 31) "Горіхи кеш`ю без шкарлупи, в упаковках, масою нетто понад 10 кг. Клас (Grade) - WW320. Вага нетто: 15876,00 кг. Врожай 2020 року. Дата виробництва: 06/2020, Термін зберігання: 12 місяців. Упаковано у 700 карт.кор. У кожному коробі один поліетиленовий кульок по 22,68 кг. +- 1,5%. Торгівельна марка: LongSon. Країна виробництва: VN . Виробник: "Long Son Inter Foods", ціна товару (графа 42) 99750,00 , код МВВ (графа 43) 1.

До митної декларації декларантом подано наступні документи: пакувальний лист (Packing list) №137INF20 від 17 червня 2020 року /а.с.16-17 т.1/; рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) №137INF20 від 17 червня 2020 року /а.с.18-19 т.1/; коносамент (Bill of lading) COSU від 22 червня 2020 року /а.с.20-22 т.1/; автотранспортна накладна (Road consignment note) №6889 від 07 серпня 2020 року /а.с. 30 т.1/; фітосанітарний сертифікат (Phytosanitary certificate) №062657В/20/0201 від 21 червня 2020 року /а.с.40 т.1/; сертифікат про походження товару (Certificate of origin) № від 22 червня 2020 року /а.с. 31-32 т.1/; зовнішньоекономічний договір (контракт) №20620LSI-SND від 27 травня 2020 року /а.с.51-55 т.1/; некласифікований внутрішній договір (контракт) Брок. Угода 011/17 від 14 лютого 2017 року; інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів в зборів, №5798939 від 10 серпня 2020 року.

З метою підтвердження числових складових митної вартості декларанту запропоновано надати до митного органу наступні документи /а.с. 237 т.1/, а саме: транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (передбачених положеннями наказу МФУ №599 від 24 травня 2012 року); страхові документи та документи, що містять відомості про вартість страхування (в перекладі на українську мову); якщо рахунок оплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності інші платіжні та / або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні при ідентифікації ввезеного товару; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення (з перекладом на українську мову).

Листом (заявою) ТОВ "СНЕК ДРАЙВ" №25 від 17 серпня 2020 року /а.с.231 т.1/ повідомило підрозділу митного оформлення Київської митниці Держмитслужби, що згідно частини другої та третьої статті 53, статей 54 та 57 Митного кодексу України компанією надано повний перелік документів, необхідних для митного оформлення та підтвердження заявленої митної вартості товару до митної декларації №UA100110/2020/605709 від 11 серпня 2020 року.

17 серпня 2020 року Київською митницею Держмитслужби прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA100000/2020/000335/2 /а.с. 228-229, 240 т.1/, яким була відкоригована заявлена декларантом митна вартість товару у сумі 99750,00 USD та за шостим методом визначена митна вартість в сумі 113830,92 USD за товар: "Горіхи кеш`ю без шкарлупи, в упаковках, масою нетто понад 10 кг. Клас (Grade) - WW320. Вага нетто: 15876,00 кг. Врожай 2020 року. Дата виробництва: 06/2020, Термін зберігання: 12 місяців. Упаковано у 700 карт.кор. У кожному коробі один поліетиленовий кульок по 22,68 кг. +- 1,5%. Торгівельна марка: LongSon. Країна виробництва: VN. Виробник: "Long Son Inter Foods".

В обґрунтування вказаного рішення зазначено, що митна вартість імпортованих товарів, заявлена до митного контролю та митного оформлення за МД від 11 серпня 2020 року №UA100110/2020/605709, не може бути визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) відповідно до частини 6 статті 54 та частини 2 статті 58 Митного кодексу України (далі - Кодекс) з наступних підстав: при проведенні контролю митної вартості товарів, заявленої до митного оформлення за митною декларацією від 11 серпня 2020 року №UA100110/2020/605709, встановлено, що надані для підтвердження митної вартості документи містять розбіжності стосовно відомостей щодо включення числових значень складових митної вартості до ціни товару. Згідно п. 2.1 контракту від 27 травня 2020 року №20620LSI-SND (далі - Контракт), укладеного між «Long Sоn Inter Foods» та ТОВ «СНЕК ДРАЙВ» та наданого до митного оформлення інвойсу від 17 серпня 2020 року №137ІNF20, умовами поставки товару є CIF-Одеса. Міжнародний торговий термін CIF (Cost, Іnsurаnсе аnd Freight (.. named port of destination) "вартість, страхування та фрахт" означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов`язаний оплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення, але ризик втрати або ушкодження товару як і будь-які додаткові витрати, що виникають після відвантаження товару, переходять із продавця на покупця. За умовами терміну CIF на продавця покладається обов`язок по митному очищенню товару для експорту, також продавець заключає договір страхування й виплачує страхувальнику страхову премію. Відповідно до частини 10 статті 58 Кодексу до митної вартості товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням із аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів. Пунктами 1.1 та 4.1 Контракту обумовлено, що вартість товару включає пакування, маркування, перевезення, а також витрати на митні формальності, податки, мито та інші збори при експорті. Отже, у наданих до митного оформлення документів відсутня інформація щодо включення до ціни товару вартості страхування, що передбачено умова поставки CIF - Одеса та не відомо до якого місця включені витрати на доставку, зокрема чи включені до ціни угоди витрати на фрахт відповідно до коносаменту від 22 червня 2020 року №COSU. Таким чином, за результатами контролю митної вартості відповідно до частини 2 статті 54 Кодексу у наданих до митного оформлення документах відсутні відомості щодо складових митної вартості, зокрема таких як транспортування та страхування. Таким чином, декларантом не подано достовірних відомостей щодо включення до ціни товару на умовах поставки CIF витрат, пов`язаних з транспортуванням товарів до названого місця призначення та страхування. Відповідно до частини 2 статті 52 Кодексу декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню: Відповідно до частини 3 статті 53 Кодексу у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи. Враховуючи зазначене та керуючись положеннями частинами 2, 3 статті 53 та частини 5 статті 54 Кодексу, декларанту запропоновано надати до митного органу наступні документи: 1) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (передбачені положеннями наказу МФУ від 24.05.2012 №599); 2) страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (в перекладі на українську мову відповідно до вимог ст. 254 МКУ); 3) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 4) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 5) виписку з бухгалтерської документації; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення (з перекладом на українську мову відповідно до вимог ст. 254 Кодексу). Також декларанта повідомлено, що він за власним бажанням може надати додаткові наявні у нього документи. Декларантом додатково надано митну декларацію країни відправлення (В`єтнам), рахунок на оплату транспортних витрат, копію страхового полісу та висновок ТПП. Інших документів, які запитувались митницею, не надано. За результатами опрацювання всіх наданих декларантом документів встановлено наступне. Згідно п. 3.1, 4.1 Контракту та інвойсу від 17 червня 2020 року №137ІNF20 здійснена передплата за товар у розмірі 19950 дол. США (20%). Згідно частини 2 статті 53 Кодексу у разі, якщо здійснена оплата за товар, декларант надає банківські платіжні документи та/або інші банківські документи, які містять реквізити, необхідні для ідентифікації оцінюваного товару. Декларантом до митного оформлення наданий банківський платіжний документи (SWIFТ) від 31 липня 2020 року на суму 19800 дол. США, разом із тим, в графі «призначення платежу» даного платіжного документа зазначений інвойс від 27 травня 2020 року №136INF20, в той час як поставка товарів здійснюється за іншим інвойсом: від 17 червня 2020 року №137INF20. Також передплата у розмірі 20% повинна бути здійснена до відвантаження товару, яке відбулося 22 червня 2020 року, а згідно даних інвойсу від 17 червня 2020 року №137ІNF20 на момент виставлення даного інвойсу оплата у розмірі 19950 дол. США вже здійснена. Також відповідно до п.4.1 Контракту відвантаження товару відбувається не пізніше 12 днів після відвантаження, отже на момент відвантаження передплата за товар повинна бути здійснена. Згідно п.3.1 Контракту друга частина у розміру 80% повинна бути сплачена після надання документів на відвантаження. Враховуючи, що відвантаження відбулось 22 червня 2020 року, а згідно п.4.4-4.5 після відвантаження та передплати продавець надає покупцеві документи на відвантаження, на момент митного оформлення оплата за товар повинна бути здійснена у повному обсязі. Разом із тим, документів стосовно оплати за товар декларантом не надано, отже відсутні відомості щодо ціни, яка сплачена, що відповідно до частини 6 статті 54 Кодексу є підставою для відмови декларанту у підтвердженні заявленої ним митної вартості. Також наданий рахунок на фрахт у сумі 1400 дол. США виставлений на особу «BARROW LAN AND BALLARD LTD», яка не є стороною зовнішньоекономічної угоди від 27 травня 2020 року №20620LSl-SND та не має відношення до поставки оцінюваного товару. У наданому коносаменті від 22 червня 2020 року №СOSU перевізником зазначено українську компанію «Клевер ТІМ». Компанії, від якої надано рахунок на перевезення, не зазначено у коносаменті, що викликає сумніви у достовірності наданих документах щодо вартості транспортування, які неможливо співставити з транспортною накладною (коносаментом). Також не надано· відомостей щодо включення зазначених витрат на транспортування до ціни товару. Згідно наданого страхового полісу витрати на страхування складають 60,34 дол. США. Разом із тим, відомостей щодо включення зазначених витрат до ціни товару декларантом не надано. Отже, відсутні відомості щодо включення до ціни товарів витрат на транспортування та страхування, що відповідно до частини 6 статті 54 Кодексу є підставою для відмови декларанту у підтвердженні заявленої ним митної вартості. Висновок Київської ТПП від 20 липня 2020 року №Ц-700/2 прийнятий до уваги митниці, але не може бути підставою для визнання митної вартості. Експертом під час дослідження вартісний аналіз проводиться на підставі інформації з мережі Інтернет та зроблено висновок про відповідність рівню відпускних цін компаній на товар при продажу товару в Україні без врахування кон`юнктури ринку та біржових котирувань вартості сировини, яка є основною складовою при виробництві товару. Також у використаних методичних та інформаційних виданнях вказано інформацію з мереж Інтернет, але пропозиції не відображено у звіті та у додатках до нього. Згідно п.54 Національного стандарту №1, затвердженого ПКМУ від 10 вересня 2003 року №1440, зібрані вихідні дані та інша інформація повинні відображатися у звіті з посиланням на джерело їх отримання та у додатках до нього, у висновку наданому для підтвердження заявленої митної вартості відсутні вихідні дані з додатками. Висновок підготовлений з порушенням положень Національного стандарту №l та не може засвідчувати обґрунтованість числового розрахунку вартості імпортованих товарів, які у ньому наведені у зв`язку з відсутністю документально підтверджених даних. Прайс-лист виробника наданий на умовах поставки CIF-Одеса, що вказує на адресну спрямованість даного прас-листа, отже він не містить інформації щодо пропозицій для продажу оцінюваних товарів незалежним покупцям, отже не відображає дійсну вартість товару у розумінні положень статті VII Генеральної угоди з тарифів та торгівлі. Так, згідно норм зазначеної статті під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Тобто даний документ не підтверджує дійсність цін та достовірність митної вартості. Також декларантом не надано запитуваних митницею документів у повному обсязі, що свідчать про те, що витрати на транспортування та страхування включені до ціни товару та не надано відомостей щодо здійснення 20% передплати за товар. Ненадання документів, необхідних для здійснення контролю митної вартості, відповідно до частини 6 статті 54 Кодексу є підставою для відмови декларанту у підтвердженні заявленої ним митної вартості. Таким чином, відомості щодо складових митної вартості не підтверджені належним чином та не піддаються обчисленню та перевірці, що суперечить положенням частини 2, 21 статті 58 Кодексу. З технічних причин продовження графи 33 рішення про коригування митної вартості товарів від 17 серпня 2020 року №UA100000/2020/000335/2 буде направлено окремим повідомленням. Продовження графи 33 рішення про коригування митної вартості товарів від 17 серпня 2020 року №UA100000/2020/000335/2. Відповідно до статті 33 Кодексу органи доходів і зборів використовують інформаційні ресурси, що знаходяться у їх віданні, створені, оброблені та накопиченні в інформаційних системах та складаються з відомостей, що містяться у документах, які надаються під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів, та інших документах. Перевірка правильності визначення митної вартості товарів здійснюється шляхом порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснювалося відповідно до п. 2.5 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщаються через митний кордон України, затверджених ДФС України №689 від 11 вересня 2015 року. При здійсненні порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних до подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, з`ясовано, що подібні товари оформляються за значно вищим рівнем митної вартості, а саме від 7,17 дол США за кг. Таким чином, заявлений рівень митної вартості 6,20 дол США за кг суперечить поняттю «дійсної вартості» у розумінні статті VII Генеральної угоди з тарифів та торгівлі 1994. Під дійсною вартістю слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Відповідно до частини 2 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або невизначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. Також положеннями частини 6 статті 54 Кодексу встановлено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю, якщо заявлені неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, або заявлені відомості містять розбіжності та не містять всіх складових митної вартості, необхідних при її обчисленні, а також коли декларантом не подано документів згідно із переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-3 статті 53 Кодексу. У зв`язку із зазначеним, керуючись положеннями статті VII Генеральної угоди з тарифів та торгівлі 1994, частини 6 статті 54 та частини 2 статті 58 Кодексу, використання заявленого декларантом методу визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) відповідно до статті 58 Кодексу, неможливо. Керуючись положеннями частини 4 статті 57 Кодексу, проведена процедура консультацій між митницею та декларантом. За результатами консультації декларанту надіслано повідомлення з обґрунтуванням незастосування заявленого ним методу визначення митної вартості та пропозицією визначити митну вартість оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Кодексу з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів та торгівлі, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визначених органами доходів і зборів митних вартостях. Обґрунтування незастосування методів визначення митної вартості: метод за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) не застосований відповідно до частини 6 статті 54 та частини 2 статті 58 Кодексу у зв`язку з тим, що документи, подані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару відповідно до статті 53 Кодексу не містить документально підтверджених відомостей щодо числових значень складових митної вартості та відомостей щодо ціни, яка сплачена. Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не застосований у зв`язку з тим, що ціни угоди на ідентичні товари не застосовані декларантом та не прийняті митним органом за ціною договору відповідно до умов, зазначених у статті 59 Кодексу. Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не застосований у зв`язку з тим, що ціни на подібні товари не прийняті митницями відповідно до умов, визначених у статті 60 Кодексу. Метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості не застосований у зв`язку з відсутністю ціни, за якою ідентичні або подібні (аналогічні товари) були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до положень статті 62 Кодексу. Метод визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислення вартості) не застосований у зв`язку з відсутністю наданої виробником товарів, що оцінюється, або від його імені інформації про їх вартість з дотриманням умов, зазначених у статті 63 Кодексу. Враховуючи неможливість застосування попередніх методів, митну вартість визначено із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Кодексу з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів та торгівлі, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визначених органами доходів і зборів митних вартостях з урахуванням країни виробництва, розміру партії та комерційних умов із застосування 7,17 дол США за кг відповідно до МД від 09 липня 2020 року №UA500050/2020/207247 та №UA500050/2020/207283.

У зв`язку із прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів №UA100000/2020/000335/2 від 17 серпня 2020 року Київською митницею Держмитслужби винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100110/2020/00072, якою повідомлено про відмову у митному оформленні (випуску) товарів з причини: декларантом обраний невідповідний метод визначення митної вартості.

В подальшому зазначений товар був випущений у вільний обіг за митною декларацією №UA100110/2020/605848 від 17 серпня 2020 року /а.с.62 т.1/.

Не погодившись з правомірністю формування картки відмови № UA100110/2020/00072 від 17 серпня 2020 року та рішення про коригування митної вартості товарів №UA100000/2020/000335/2 від 17 серпня 2020 року, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, викладеним у заявах по суті, суд виходить з наступного.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, справляння митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13 березня 2012 року №4495-VI /далі МК України/.

Статтями 49, 50 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відомості про митну вартість товарів використовуються для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно з частинами першою та другою статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Частинами четвертою та п`ятою статті 58 МК України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Відповідно до частин першої та другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Частинами першою - третьою статті 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України. Контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Такі сумніви можуть бути зумовлені, зокрема, неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару; невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, результату митного огляду цього товару; порівнянням заявленої митної вартості з митною вартістю ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, в постанові від 7 травня 2020 у справі № 826/10527/17 та в постанові від 9 червня 2020 року у справі №1.380.2019.002044. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (стаття 53) заборонено, проте надання документів, які підтверджують митну вартість товарів є обов`язком декларанта. До таких документів також належить митна декларація країни відправлення.

Відповідно до частин першої - третьої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до частини п`ятої статті 55 МК України декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів.

Згідно з частиною другою статті 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Правила визначення митної вартості товару, який імпортується, за ціною договору викладені законодавцем в статті 58 Митного кодексу України.

Відповідно до частин першої п`ятої цієї статті метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно з частинами восьмою одинадцятою цієї ж статті термін "ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті" стосується лише ціни оцінюваних товарів. Дивіденди або інші платежі покупця на користь продавця, не пов`язані з оцінюваними товарами, не є частиною митної вартості. Додавання, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, згідно з цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; 2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів; 3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті; 4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця; 5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 7) витрати на страхування цих товарів.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті. До митної вартості не включаються нижчезазначені витрати або кошти за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, що документально підтверджені та які піддаються обчисленню: 1) плата за будівництво, спорудження, складення, технічне обслуговування або технічну допомогу, здійснені після ввезення імпортних товарів, таких як промислова установка, машини або обладнання; 2) витрати на транспортування після ввезення; 3) податки, які справляються в Україні.

З аналізу наведених норм слідує, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, до якої додаються, зокрема, такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, та витрати на страхування цих товарів.

З матеріалів справи вбачається та Митницею не заперечується, що поставка імпортованого позивачем товару відбулася на умовах CIF Одеса згідно Інкотермс 2010, що відповідає умовам пунктам 1.1 та 2.1 контракту №20620LSI-SND від 27 травня 2020 року, а згідно пункту 2.3 вказаного контракту до ціни включаються витрати по упакуванню, маркуванню і транспортуванню товару, а також витрати по оплаті митного оформлення, податків, мита та інших зборів, що стягуються при вивезенні товару.

Згідно з офіційними правилами тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс 2010 поставка товару на умовах CIF («вартість, страхування, фрахт») покладає на продавця обов`язок оплатити фрахт, необхідний для доставки товару в зазначений порт призначення, та обов`язок за свій рахунок здійснити витрати на страхування товару, тоді як у покупця відсутній обов`язок на укладення договору перевезення та страхування (пункти А.3, Б.3 умов поставки CIF за Інкотермс 2010).

Таким чином, витрати на страхування, транспортування та фрахт здійснено продавцем та вже є включеними до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінюваний товар (фактурної вартості товару), у зв`язку з чим не додаються при визначенні митної вартості товару. Крім того, умовами контракту №20620LSI-SND від 27 травня 2020 року не передбачено надання документів зі страхування та фрахту товару покупцю.

При цьому відповідно до товарної накладної (Packing list) №137INF20 від 17 червня 2020 року та рахунку-фактури (інвойсу) (Commercial invoice) №137INF20 від 17 червня 2020 року позивачем куплено згідно контракту №20620LSI-SND від 27 травня 2020 року горіхи кеш`ю WW320 вартістю 99750,00 доларів США на умовах поставки такого товару - CIF (вартість, страхування і фрахт) Одеса. Зі змісту Коносаменту (Bill of lading) №COSU від 22 червня 2020 року слідує, що морський фрахт на поставку вказаного товару передплачено, а підрахунок та пломбування вантажу вантажовідправником на умовах СY-FO (контейнерний термінал відповідальність вантажовідправника порт призначення, відповідальність вантажоотримувача).

За таких обставин вимоги відповідача щодо надання декларантом додаткових документів на підтвердження включення до ціни товару вартості страхування, що передбачено умовами поставки CIF Одеса, та витрат на фрахт відповідно до коносаменту №COSU від 22 червня 2020 року, є неправомірними.

Крім того, суд враховує, що в процесі митного оформлення декларантом додатково надано копію полісу страхування вантажу №30203936 від 17 червня 2020 року /а.с.27-29 т.1/, за умовами якого заявником компанією "Long Son Inter Foods" на користь страхувальника ТОВ «СНЕК ДРАЙВ» згідно контракту №20620LSI-SND від 27 травня 2020 року застраховано товар горіхи кеш`ю WW320 вартістю 99750,00 доларів США на умовах поставки такого товару CIF, який перевозиться згідно коносаменту №COSU від 22 червня 2020 року, витрати на страхування складають 60,35 дол. США.

Також в процесі митного оформлення декларантом додатково надано копію debit note №MTV-DN-MTVF20060071 від 17 червня 2020 року /а.с. 216 т.1/, згідно якого вартість морського фрахту згідно перевезення вантажу за коносаментом №COSU від 22 червня 2020 року становить 1400 дол. США.

Враховуючи вищевикладене, довід відповідача щодо відсутності у наданих до митного оформлення документах відомостей щодо складових митної вартості, зокрема таких як транспортування та страхування, суд вважає безпідставним, а коригування митної вартості, заявленої позивачем, на цій підставі - необґрунтованим.

Приймаючи оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару відповідачем зазначено, що документи містять розбіжності, не підтверджують відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари та не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів, зокрема: «згідно п. 3.1, 4.1 Контракту та інвойсу від 17 червня 2020 року №137ІNF20 здійснена передплата за товар у розмірі 19950 дол. США (20%). Декларантом до митного оформлення наданий банківський платіжний документи (SWIFТ) від 31 липня 2020 року на суму 19800 дол. США, разом із тим, в графі «призначення платежу» даного платіжного документа зазначений інвойс від 27 травня 2020 року №136INF20, в той час як поставка товарів здійснюється за іншим інвойсом: від 17 червня 2020 року №137INF20. Також передплата у розмірі 20% повинна бути здійснена до відвантаження товару, яке відбулося 22 червня 2020 року, а згідно даних інвойсу від 17 червня 2020 року №137ІNF20 на момент виставлення даного інвойсу оплата у розмірі 19950 дол. США вже здійснена. Також відповідно до п.4.1 Контракту відвантаження товару відбувається не пізніше 12 днів після відвантаження, отже на момент відвантаження передплата за товар повинна бути здійснення. Згідно п.3.1 Контракту друга частина у розміру 80% повинна бути сплачена після надання документів на відвантаження. Враховуючи, що відвантаження відбулось 22 червня 2020 року, а згідно п.4.4-4.5 після відвантаження та передплати продавець надає покупцеві документи на відвантаження, на момент митного оформлення оплата за товар повинна бути здійснена у повному обсязі. Разом із тим, документів стосовно оплати за товар декларантом не надано, отже відсутні відомості щодо ціни, яка сплачена, що відповідно до частини 6 статті 54 Кодексу є підставою для відмови декларанту у підтвердженні заявленої ним митної вартості».

Надаючи оцінку зазначеним доводам Київської митниці Держмитслужби, суд зазначає наступне.

Судовим розглядом встановлено, що митна вартість поставки горіхів кеш`ю WW320 у сумі 99750,00 доларів США, поставленого згідно умов контракту №20620LSI-SND від 27 травня 2020 року, підтверджується інвойсом від 17 червня 2020 року №137INF20 та поданими до митного оформлення документами, а саме: пакувальним листом (Packing list) №137INF20 від 17 червня 2020 року, коносаментом (Bill of lading) COSU від 22 червня 2020 року.

Так, зі змісту інвойсу від 17 червня 2020 року №137INF20 слідує, що вартість товару, придбаного згідно контракту №20620LSI-SND від 27 травня 2020 року, а саме: горіхів кеш`ю WW320. Вага нетто: 15876,00 кг. Вага брутто: 16272,90 кг. Дата виробництва 06/2020 р. Упаковано у 700 коробок, становить 99750,00 доларів США, в т.ч. депозит 19950,00 доларів США, баланс 79800,00 доларів США.

Отже, з огляду на умови контракту №20620LSI-SND від 27 травня 2020 року та інвойсу від 17 червня 2020 року №137INF20 передоплата у розмірі 20 % вартості на суму 19950,00 доларів США зарахована сторонами зазначеного контракту як депозит та не підлягала сплаті позивачем повторно. Інша частина вартості товару на суму 79800,00 доларів США була оплачена ТОВ «СНЕК ДРАЙВ» в подальшому (16 липня 2020 року в сумі 50000,00 доларів США та 20 липня 2020 року в сумі 29800,00 доларів США), що підтверджується банківськими платіжними документами ПАТ «Банк Восток» №95 від 16 липня 2020 року та № 99 від 20 липня 2020 року /а.с.41-44 т.1/.

Крім того, заявлена позивачем митна вартість ввезеного товару згідно контракту №20620LSI-SND від 27 травня 2020 року на підставі інвойсу від 17 червня 2020 року №137INF20 у сумі 99750 дол США також підтверджується додатково наданою декларантом в процесі митного оформлення митною декларацією країни відправлення №00 від 17 червня 2020 року /а.с. 217-222 т.1/.

Таким чином, митним органом не доведено наявності у нього обґрунтованого сумніву у заниженні заявленої позивачем митної вартості при розмитненні товарів, а отже, і підстав коригування митної вартості товару за резервним методом.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для визнання протиправним та скасування рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA100000/2020/000335/2 від 17 серпня 2020 року.

Стосовно позовної вимоги про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100110/2020/00072 від 17 серпня 2020 року суд зазначає наступне.

Положеннями частин першої та другої статті 256 Митного кодексу України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.

Відповідно до частин дев`ятої, десятої статті 264 Митного кодексу України орган доходів і зборів не має права відмовити у прийнятті митної декларації, якщо виконано всі умови, встановлені цим Кодексом.

Відмова органу доходів і зборів у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта.

Частиною дванадцятою цієї статті Кодексу передбачено, що у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи органу доходів і зборів.

Таким чином, картка відмови у прийнятті митної декларації та у митному оформленні (випуску) товарів є документом, що формалізує негативне для декларанта рішення посадової особи органу доходів і зборів про завершення процедури декларування товарів, заявлених до митного оформлення на підставі конкретної митної декларації.

Стаття 24 Митного кодексу України гарантує кожній особі право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси.

Судом встановлено, що картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100110/2020/00072 від 17 серпня 2020 року вмотивована прийняттям митним органом рішення про коригування митної вартості №UA100000/2020/000335/2 від 17 серпня 2020 року, неправомірність якого підтверджено у ході розгляду цієї справи. За такої обставини зазначена картка відмови також є протиправною та підлягає скасуванню.

Стосовно позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності Київської митниці Держмитслужби, що полягає у неприйнятті Київською митницею Держмитслужби рішення, передбаченого частиною дев`ятою статті 55 Митного кодексу України за результатами розгляду поданих Товариством з обмеженою відповідальністю "СНЕК ДРАЙВ" документів 05 листопада 2020 року суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частин сьомої десятої статті 55 МК України у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів митний орган розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Якщо митний орган протягом строку, зазначеного у частині дев`ятій цієї статті, не надає обґрунтованої відмови у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів, вважається, що декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість товарів визначено правильно. У такому випадку митний орган скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості, а надана фінансова гарантія повертається (вивільняється) у порядку та строки, визначені цим Кодексом.

Судовим розглядом встановлено, що спірний товар був випущений у вільний обіг за митною декларацією №UA100110/2020/605848 від 17 серпня 2020 року /а.с.62 т.1/, в якій зазначений код МВВ (графа 43) 1 (основний метод визначення митної вартості), визначений декларантом самостійно, та 6 (резервний метод), скорегований з урахуванням оскаржуваного рішення відповідача; із застосуванням гарантійних митних платежів (графи 47-48).

В подальшому відповідно до положень частини восьмої статті 55 МК України представником декларанта, ТОВ МАКСІ-ПРОМ, до підрозділу митного оформлення Київської митниці Держмитслужби надано лист за вх. №40784/11 від 05 листопада 2020 року /а.с. 74 т.1/ із доданими банківськими платіжними документами ПАТ «Банк Восток» №95 від 16 липня 2020 року та № 99 від 20 липня 2020 року /а.с.41-44 т.1/ про оплату вартості товару 16 липня 2020 року в сумі 50000,00 доларів США та 20 липня 2020 року в сумі 29800,00 доларів США, на підтвердження заявленої декларантом митної вартості товару, поставленого згідно умов контракту №20620LSI-SND від 27 травня 2020 року та інвойсу від 17 червня 2020 року №137INF20.

Проте, відповідачем не надано до суду будь-яких документів на підтвердження вчинення дій, передбачених частиною дев`ятою статті 55 МК України щодо розгляду поданих додаткових документів і прийняття протягом 5 робочих днів з дати їх подання письмового рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасування рішення про коригування заявленої митної вартості або обґрунтованої відмови у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів.

Таким чином, позовна вимога про визнання протиправною бездіяльності Київської митниці Держмитслужби, що полягає у неприйнятті Київською митницею Держмитслужби рішення, передбаченого частиною дев`ятою статті 55 Митного кодексу України за результатами розгляду документів, поданих Товариством з обмеженою відповідальністю "СНЕК ДРАЙВ" листом за вх. №40784/11 від 05 листопада 2020 року, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи те, що відповідачем не надано суду доказів, які б спростовували доводи позивача, суд доходить висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів позовної заяви слідує, що позивачем заявлено три вимоги немайнового характеру та одну вимогу майнового характеру, а тому позивачем сплачено судовий збір за подання цього позову 8408,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №3501 від 25 серпня 2020 року, №4479 від 17 листопада 2020 року та №4668 від 01 грудня 2020 року /а.с. 79-80, 186 т.1/.

Таким чином, враховуючи задоволення позову у частині двох вимог немайнового характеру та однієї вимоги майнового характеру, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судового збору в сумі 6306,00 грн.

Суд враховує, що ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року задоволено заяву представника позивача про залишення позову без розгляду у частині та залишено без розгляду позов Товариства з обмеженою відповідальністю "СНЕК ДРАЙВ" до Київської митниці Держмитслужби у частині позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності Київської митниці Держмитслужби, що полягає у нездійсненні реєстрації митної декларації №UA100110/2020/605709 від 11 серпня 2020 року, поданої Товариством з обмеженою відповідальністю "СНЕК ДРАЙВ".

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Враховуючи те, що одну позовну вимогу немайнового характеру залишено без розгляду за заявою представника позивача, що підпадає під виняток, передбачений наведеною нормою, то суд доходить висновку, що відсутні підстави для повернення судового збору, сплаченого за подання такої позовної вимоги.

Стосовно стягнення витрат на здійснення перекладу документів у сумі 3170,00 грн суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Частиною третьою статті 137 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що спеціаліст, перекладач, експерт отримують винагороду за виконані роботи (надані послуги), пов`язані із справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків.

Згідно з частиною п`ятою статті 137 КАС України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

На підтвердження понесення ТОВ "СНЕК ДРАЙВ" витрат на оплату послуг з перекладу надано рахунок-фактуру №10652 від 14 вересня 2020 року /а.с.69 т.1/ та платіжне доручення №3709 від 14 вересня 2020 року на суму 3170,00 грн, в графі "призначення платежу" якого зазначено «оплата за надання послуг згідно р.ф. №10652 від 14.09.2020» /а.с. 70 т.1/.

Зі змісту рахунку-фактури №10652 від 14 вересня 2020 року суд позбавлений можливості ідентифікувати які саме документи були надані для перекладу та надання таких послуг в межах цієї адміністративної справи.

Таким чином, оплату коштів за вказаним платіжним дорученням №3709 від 14 вересня 2020 року неможливо пов`язати саме з перекладом документів, необхідних для розгляду цієї справи за позовом ТОВ "СНЕК ДРАЙВ".

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача судових витрат, пов`язаних із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи, в розмірі 3170,00 грн, з огляду на відсутність їх документального підтвердження.

Доказів понесення інших судових витрат позивачем не надано.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 211, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "СНЕК ДРАЙВ" (вул. Овочева, буд. 7-А, м. Полтава, Полтавська область, 36010, ідентифікаційний код 40467576) до Київської митниці Держмитслужби (бульв. Вацлава Гавела, буд. 8-А, м.Київ, 03124, ідентифікаційний код 43337359) про визнання протиправним та скасування рішення, скасування картки відмови та визнання бездіяльності протиправною задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості Київської митниці Держмитслужби №UA100000/2020/000335/2 від 17 серпня 2020 року та картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення Київської митниці Держмитслужби №UA100110/2020/00072.

Визнати протиправною бездіяльність Київської митниці Держмитслужби (бульв. Вацлава Гавела, буд. 8-А, м.Київ, 03124, ідентифікаційний код 43337359), що полягає у неприйнятті Київською митницею Держмитслужби рішення, передбаченого частиною дев`ятою статті 55 Митного кодексу України за результатами розгляду документів, поданих Товариством з обмеженою відповідальністю "СНЕК ДРАЙВ" листом за вх. №40784/11 від 05 листопада 2020 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Держмитслужби (бульв. Вацлава Гавела, буд. 8-А, м.Київ, 03124, ідентифікаційний код 43337359) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СНЕК ДРАЙВ" (вул. Овочева, буд. 7-А, м. Полтава, Полтавська область, 36010, ідентифікаційний код 40467576) витрати зі сплати судового збору у сумі 6306,00 грн (шість тисяч триста шість гривень нуль копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги у порядку, встановленому статтею 297 з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 22 березня 2021 року.

Суддя Н.І. Слободянюк