Справа № 360/5030/20
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2021-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
Іменем України

23 березня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/5030/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Смішлива Т.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання дії протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

28 грудня 2020 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанськ Луганської області (далі - відповідач), в якій просить суд:

- визнати дії Управління Пенсійного фонду України у місті Лисичанськ Луганської області, щодо не підвищення розміру пенсії у зв`язку із зміною в законодавстві зокрема внесенням змін до постанови КМУ «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», № 1210 від 23 жовтня 2011 року, та виплати пенсії по недіючому законодавству протиправними з 25 березня 2014 року;

- зобов`язати Управління Пенсійного фонду України у місті Лисичанськ Луганської області, здійснити ОСОБА_1 , перерахунок та виплату пенсії, з урахуванням змін у законодавстві виходячи зокрема із діючих нормативно-правових актів та діючої редакції постанови КМУ «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», № 1210 від 23 жовтня 2011 року, з 25 березня 2014 року та виплатити недоотримані суми пенсії починаючи з 25 березня 2014 року.

В обґрунтування позову зазначено, що з 01 січня 2012 року позивач почав отримувати державну пенсію згідно постанови КМУ № 1210 від 23 жовтня 2011 року, по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи як інвалід II групи через УПФУ в м. Лисичанськ Луганської області.

Постановою Лисичанського міського суду Луганської області від 16 квітня 2013 року, справа № 2-а/415/98/13, визнано дії Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області щодо припинення виплати пенсії у раніше призначеному обсязі протиправними. Визнано недійсним розпорядження про призначення пенсії. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області здійснити перерахунок та виплату мені пенсії у на умовах та згідно розпорядження про призначення пенсії від 23 грудня 2011 року та виплатити недоотримані суми пенсії з 01 травня 2012 року.

Фактично позивачу на даний час платять (обчислюють), пенсію за старим недіючим законодавством.

На неодноразові звернення посадові особи відповідача, повідомляли, що не здійснюють позивачу подальші перерахунку пенсії через те, що пенсія призначена та перерахована згідно розпорядження про призначення пенсії від 23 грудня 2011 року, на підставі рішення (постанови) суду.

З посиланням на норми Конституції України та Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування представник позивача вважає дії відповідача протиправними.

22 січня 2019 року до Луганського окружного адміністративного суду через відділ діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (арк. спр. 19-20).

В обґрунтування відзиву зазначено, що відповідно до абзацу першого пункту 9 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи проводиться перерахунок пенсії за бажанням військовослужбовців, зокрема військовозобов`язаних, призваних на військові збори, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження військової служби (військових зборів) і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Відповідно до вимог Постанови КМУ за № 1210 позивач не має права на проведення перерахунку пенсії як інваліду 3 групи внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Статтею 54 Закону № 796-ХІІ визначено, що умови порядок призначення, та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Виходячи з положень п. 1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються, актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Виходячи з положень п. 1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210.

У відповідності до п. 1 Порядку № 1210 механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання і пенсій, у зв`язку з втратою годувальника внаслідок каліцтва чи захворювання і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно, до статей 54, 57 і 59 Закону України № 796 визначається саме цим Порядком.

Тому відповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 30 грудня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (арк. спр. 11-12).

Ухвалою суду від 30 грудня 2020 року зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі №510/1286/16-а (арк. спр. 13-14).

Ухвалою суду від 04 лютого 2021 року поновлено провадження у справі (арк. спр. 137).

Ухвалою суду від 05 березня 2021 року вирішено подальший розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання дії протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (арк. спр. 147).

Позивач та представник відповідача у судове засідання не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, позивач просив розглядати справу без його участі.

Згідно з частиною третьою статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанції.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта (частина дев`ята статті 205 КАС України).

З огляду на положення статті 205 КАС України справу розглянуто за відсутності сторін у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , отримує пенсію по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи інвалідам ІІ групи, 20 листопада 2020 року звернувся до відповідача із зверненням.

Листом № 1211-02-8/4487 від 30 листопада 2020 року відповідач повідомив позивачу про відсутність підстав для перерахунку пенсій відповідно до постанови суду від 16 квітня 2013 року у справі № 2-а/415/98/13 (арк. спр. 8).

Посвідченнями від 21 серпня 2019 року серії НОМЕР_2 , від 24 червня 2014 року серії Є № 112890, від 16 червня 2017 року серії НОМЕР_3 , довідкою до акта огляду МСЕК від 04 червня 2014 року серії 10 ААВ № 396430, довідкою від 04 червня 2014 року серії 10 ААА № 055978 підтверджено, що позивач є інвалідом другої групи, захворювання пов`язано з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни (арк. спр. 4, 26, 97).

Відповідно до архівної довідки від 16 січня 2007 року № 35195, виданої Галузевим державним архівом Міністерства оборони України, позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 07 травня 1986 року (наказ № 1) по 07 червня 1986 року (наказ № 37). Отримав дозу опромінення 25 рентген (арк. спр. 6, 32).

Донецькою регіональною міжвідомчою експертною комісією на засіданні від 13.04.2007 № 205 складено експертний висновок, яким встановлено, що у позивача захворювання пов`язано з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС (арк. спр. 7).

Військовим квитком від 02 листопада 1983 року серії НОМЕР_4 підтверджено, що позивач з 07 травня 1986 року по 07 червня 1986 року у складі в/ч № 34102 брав участь у ліквідації наслідків аварії ЧАЕС (арк. спр. 33).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 16.04.2018 у справі № 812/380/18, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного адміністративного суд від 26.06.2018, позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю; визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області щодо нездійснення ОСОБА_1 підвищення розміру пенсії у зв`язку зі зростанням рівня інфляції (індексу споживчих цін) з 12 серпня 2017 року; зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 шляхом підвищення розміру пенсії у зв`язку зі зростанням рівня інфляції (індексу споживчих цін) з 12 серпня 2017 року (арк. спр. 105-108, 110-113).

Відповідно до протоколів перерахунку пенсії позивачу здійснювався перерахунок пенсії (арк. спр. 116-121, 126).

14 червня 2019 року позивач звернувся до відповідача із письмовою заявою про перерахунок пенсії згідно з частиною 3 статті 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати та на підставі Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2019 року № 1-р (ІІ)/209 у справі № 3-14/2019 (402/19, 1737/19) (арк. спр. 129).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 19.11.2019 у справі № 360/4555/19 позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області від 04 жовтня 2019 року № 9057/03-33 про відмову в перерахунку ОСОБА_1 пенсії по інвалідності за заявою від 14 червня 2019 року; зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14 червня 2019 року про перерахунок пенсії та прийняти обґрунтоване рішення; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено (арк. спр. 132-136).

Листом від 01 березня 2021 року № 2109 відповідач повідомив суд про те, що з 19 квітня 2007 року позивачу призначена пенсія по інвалідності 2 групи згідно виписки з акту огляду МСЕК 2-20 СМ № 18350 від 25 січня 2007 року, причина інвалідності загальне захворювання, при загальному стажі 23 р. 6 м. 7 дн. та робота за сп. 1 (лікв. ав. ЧАЕС ) 0 р. 0 м. 24 дн., заробітна плата взята за період з 01 березня 1986 pоку по 28 лютого 1991 року та з 01 липня 2000 року по 30 червня 2004 року середньомісячний заробіток склав 574,56 грн, пенсія по інвалідності призначена в сумі 382,38 грн. З 19 квітня 2007 року позивачу призначена пенсія по інвалідності 2 групи в розмірі відшкодування фактичних збитків згідно Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із заробітку за період з 10 травня 1986 року по 17 травня 1986 року у сумі 0,00481 грн. З 01 травня 2012 року позивачу зменшено пенсію згідно акту зустрічної перевірки, проведеної у лютому 2012 року, в ході якої виявлено відсутність первинних документів щодо суми розрахованої заробітної плати, яку відображено в довідці № 202, виданої ВАТ «Лисичанський завод ГТВ». З 01 жовтня 2012 року згідно особистої заяви пенсіонера від 15 жовтня 2012 року та довідки про заробітну плату № 468 від 10 жовтня 2012 року за роботу в населених пунктах зони відчуження з 07 травня 1986 року по 07 червня 1986 року у сумі 0,00167, зроблено перерахунок пенсії з більшого заробітку. Згідно постанови про відкрити виконавчого провадження та ухвали Донецького апеляційного суду пенсія перерахована відповідно до постанови Лисичанського міського суду № 2-а-415/98/13 від 17 червня 2013 року, якою зобов`язано управління поновити ОСОБА_1 виплату державної пенсії на умовах та в розмірі згідно розпорядження про призначення пенсії від 23 грудня 2011 року та виплатити недоотримані суми пенсії починаючи з 01 травня 2012 року довічно перерахунок та виплату основної пенсії з розрахунку 8-ми мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, нанесену здоров`ю, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, з урахуванням положень ст. 67 ч. 3 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Постанова Лисичанського міського суду управлінням виконано в повному обсязі (арк. спр. 142-145).

Розмір пенсії включно з індексацією склав 7287,00 грн (7175,02) пенсія за рішенням суду + 111,98 індексація), відрахування ПДФО-544,95 грн, в/збір - 54,50 грн фактично виплачена, пенсія - 6687,55 грн. 3 01 вересня 2015 року розмір пенсії включно з індексацією склав - 7287,00 грн. 19 листопада 2018 року згідно листа ГУ ПФУ пенсійна справа позивача направлена для перевірки сум які потрібно внести до реєстру судових рішень згідно постанови КМУ № 649. Пенсія позивачу виплачується згідно ст. 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (арк. спр.144-145), що підтверджено листом від 17 березня 20221 року № 1211-03-7/2400 (арк. спр. 161-163).

Листом від 17 березня 2021 року за вихідним номером 1211-03-7/2404 відповідач повідомив про неможливість виконати рішення суду від 19 листопада 2019 року у справі № 360/4555/19 та здійснити виплату пенсії позивачу на умовах та в розмірі згідно з розпорядженням про призначення пенсії від 23 грудня 2011 року в розмірі 7287,00 грн станом з 01 вересня 2015 року (арк. спр. 157, 158-159).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Частиною першою статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) встановлено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 2 Закону № 1788-XII визначені види пенсій: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Аналогічні приписи закріплено і у статтях 9, 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором (№ 1058-IV).

Пунктом 13 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV встановлено, що у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до законів України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором. Порядок фінансування цих пенсій встановлюється відповідними законами.

Відповідно до частини першої статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально (частина перша).

Згідно з частиною п`ятою статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Згідно із статтею 58 Закону № 1058-IV на Пенсійний фонд покладене керівництво та управління солідарною системою, збір, акумуляція та облік страхових внесків, призначення пенсії та підготовка документів для її виплати, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, здійснення контролю за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішення питань, пов`язаних з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснення адміністративного управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені Законом і статутом Пенсійного фонду. Таким чином, відповідач у справі - орган владних повноважень, на якого чинним законодавством України покладені владні управлінські функції у сфері пенсійного забезпечення.

Закон України від 28 лютого 1991 року № 796-XII Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Закон № 796-XII) визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Згідно зі статтею 1 Закону № 796-ХІІ він спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.

Статтею 9 Закону № 796-XII визначено, що особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є:

1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;

2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт;

4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

Відповідно до статті 10 Закону № 796-XII учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі, проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців*, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Згідно примітки «*» тут і надалі до військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань.

Порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначено розділом VIII Закону № 796-ХІІ.

Частиною першою статті 54 Закону № 796-XII встановлено, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

Отже, оскільки позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) та інвалідом ІІ групи по захворюванню, що пов`язане з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, то відповідно до статті 54 Закону № 796-XII він має право на пенсію по інвалідності.

Статтею 59 зазначеного Закону урегульовано порядок призначення пенсії військовослужбовцям, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

Суд зазначає, що частиною 3 статті 59 Закону № 796-ХІІ у редакції Закону України від 05 жовтня 2006 року № 231-V Про внесення змін до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи визначено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали особами з інвалідністю, пенсія з інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням цих осіб з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, що був встановлений на час їхнього перебування в зоні відчуження.

Статтею 54 Закону № 796-ХІІ встановлено, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, що визначається згідно із законодавством. В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986 - 1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців.

Тобто, частиною третьою статті 59 Закону № 796-ХІІ у редакції, чинній до 01 жовтня 2017 року, було визначено лише одну категорію осіб, які мали право на обчислення пенсії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, а саме: особи, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали особою з інвалідністю.

Зазначеною нормою у редакції, чинній з 01 жовтня 2017 року, передбачено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Аналіз редакцій частини третьої статті 59 Закону № 796-ХІІ давав підстави для висновку, що Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій розширено перелік категорій осіб, на які вказана норма розповсюджується, а саме: осіб, які брали участь у інших ядерних аваріях та випробуваннях, а також осіб, які брали участь у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї. Водночас незмінною залишалась умова щодо проходження такими особами дійсної строкової служби у відповідний період.

Згідно з частиною шостою статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII Про військовий обов`язок і військову службу визначено види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

25 квітня 2019 року Конституційним Судом України ухвалено рішення у справі № 3-14/2019 (402/19, 1737/19) (№ 1-р(II)/2019), яким визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення дійсної строкової, яке міститься у положеннях частини третьої статті 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю. Словосполучення дійсної строкової, що міститься в положеннях частини третьої статті 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Аналогічна за змістом норма міститься у статті 91 Закону України від 13 липня 2017 року № 2136-VIII Про Конституційний Суд України.

Отже, особи, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби та є інвалідами внаслідок цього, мають право на обчислення пенсії, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати згідно з частиною третьою статті 59 Закону № 796-XII з 25 квітня 2019 року.

Відповідно до п. 4-7 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV (в редакції Закону № 2148-VІІІ) особам, пенсії/щомісячне довічне грошове утримання яким призначені відповідно до Законів України «Про Кабінет Міністрів України», «Про державну службу», «Про Національний банк України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про судоустрій і статус суддів», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», Митного кодексу України, Податкового кодексу України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України, розмір яких з урахуванням перерахунку, передбаченого пунктом 4-3 цього розділу, розрахований за нормами цього Закону, буде більший, проводиться автоматичне, без їхнього звернення, переведення пенсії на умовах, передбачених цим Законом, за матеріалами пенсійних справ.

Механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57 і 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Порядок № 1210).

Постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2017 року № 851 Порядок № 1210 доповнено п. 9-1 наступного змісту:

«9-1. За бажанням осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби та внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, за формулою:

П=Зс*Кзс*Кв/100%, де П - розмір пенсії; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, визначається як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки; Кзс - середньомісячний коефіцієнт заробітної плати, який враховується під час обчислення пенсії; Кв - розмір відшкодування фактичних збитків (у відсотках).

Середньомісячний коефіцієнт заробітної плати, який враховується під час обчислення пенсії (Кзс), визначається за формулою: Кзс=Зп(мін)*5/Зс1

де Зп(мін) - розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року;

Зс1 - середня заробітна плата (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за рік, що передує відповідному року.

Розмір відшкодування фактичних збитків (Кв) визначається як відсоток втрати працездатності, визначений органами медико-соціальної експертизи.

У разі зміни розміру мінімальної заробітної плати проводиться перерахунок зазначених пенсій виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

З огляду на це чинними з 25 квітня 2019 року є положення частини третьої статті 59 Закону № 796-ХІІ, згідно з якими особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року. Тобто фактично в результаті ухвалення Рішення Конституційним Судом України змінено положення частини третьої статті 59 Закону, оскільки розширено раніше встановлений перелік осіб, на яких поширюється порядок обчислення пенсій по інвалідності, визначений цими положеннями Закону.

Відтак особи, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби та є інвалідами внаслідок цього, мають право на обчислення пенсії, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати згідно з частини третьої статті 59 Закону № 796-ХІІ з 25 квітня 2019 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 червня 2019 року № 543 абзац перший п. 9-1 Порядку № 1210, викладено у такій редакції:

« 9-1. За бажанням військовослужбовців, зокрема військовозобов`язаних, призваних на військові збори, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження військової служби (військових зборів) і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, за формулою: П=Зс*Кзс*Кв/100%

де П - розмір пенсії; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, визначається як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки; Кзс - середньомісячний коефіцієнт заробітної плати, який враховується під час обчислення пенсії; Кв - розмір відшкодування фактичних збитків (у відсотках).

Середньомісячний коефіцієнт заробітної плати, який враховується під час обчислення пенсії (Кзс), визначається за формулою:

Кзс=Зп(мін)*5/Зс1

де Зп(мін) - розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року;

Зс1 - середня заробітна плата (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за рік, що передує відповідному року.

Розмір відшкодування фактичних збитків (Кв) визначається як відсоток втрати працездатності, визначений органами медико-соціальної експертизи.

У разі зміни розміру мінімальної заробітної плати проводиться перерахунок зазначених пенсій виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року».

Згідно з матеріалами справи позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 07 травня 1986 року (наказ № 1) по 07 червня 1986 року (наказ № 37) та отримав дозу опромінення 25 рентген (арк. спр. 34), позивачу встановлено ІІ групу інвалідності у зв`язку із захворюваннями, пов`язаними з виконанням обов`язків з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Військовим квитком підтверджено, що строкову військову службу позивач проходив з 10 листопада 1983 року по 24 листопада 1985 року, цей факт також підтверджується записом у трудовій книжці (арк. спр. 29).

Разом з цим матеріалами справи підтверджено, що позивач з 07 травня 1986 року по 07 червня 1986 року позивач був призваний на військові збори та у складі в/ч № 34102 брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (арк. спр. 30, 33).

Отже, з урахуванням наведеного вище, позивач з 26 квітня 2019 року має право на призначення пенсії по інвалідності на підставі частини третьої статті 59 Закону № 796-XII, як військовослужбовець, який брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, та з огляду на це отримав інвалідність.

Однак, право на обчислення пенсії за вказаною нормою не є абсолютним, оскільки, в силу положень ч. 3 ст. 59 Закону № 796-ХІІ, потребує вчинення пенсіонером певних дій для його реалізації.

При цьому, встановлено судом, що 14 червня 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою (арк. спр. 129) в якій, зокрема, вказував, що він як інвалід та військовослужбовець, який брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, має право на пенсію по інвалідності, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, як це передбачено частиною третьою статті 59 Закону № 796-XII.

У заяві позивач просив провести з 25 квітня 2019 року перерахунок та виплату пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, відповідно до частини третьої статті 59 Закону №796-XII.

Зміст вказаної заяви, на думку суду, безперечно свідчить про намір позивача отримувати пенсію відповідно до частини третьої статті 59 Закону № 796-XII.

Суд зазначає, що з аналізу наведених вище норм слідує, що п`ятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, це лише вихідний показник для обчислення пенсії, який сам по собі не враховує індивідуальних особливостей кожного окремого пенсіонера (зокрема, розміру відшкодування фактичних збитків (у відсотках)), а тому застосування формули, наведеної у пункті 9-1 Порядку № 1210, дозволяє визначити розмір пенсії індивідуально для кожного пенсіонера з врахуванням його особливостей.

Суд зауважує, що визнання неконституційними положення частини третьої статті 59 Закону № 796-XII в частині словосполучення «дійсної строкової» не призвело до зміни формули, передбаченої пунктом 9-1 Порядку № 1210, за якою проводиться обчислення пенсії.

З матеріалів справи вбачається, що станом на дату звернення із заявою про перерахунок пенсії (14 червня 2019 року) відповідно до частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розмір пенсії позивача складав 7287,00 грн відповідно до розпорядження про призначення пенсії від 23 грудня 2011 року, з яких 6467,42 грн - основний розмір пенсії від середнього заробітку; 328,80 грн. - додаткова пенсія інвалідам ІІ групи з числа ліквідаторів ЧАЕС; 50 грн доплата (709); 111,98 грн індексація доплата.

У свою чергу, згідно з пунктом 4-3 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 01 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

З аналізу наведених норм вбачається можливість автоматичного переведення осіб, яким пенсія призначена, зокрема, за Законом № 796-ХІІ, на пенсію на загальних умовах за Законом № 1058-IV, у тому разі, якщо розмір пенсії, умовно розрахованої для цих осіб за Законом № 1058-IV із застосуванням п. 4-3 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, виявиться більшим, ніж той, який ці особи фактично отримують за Законом № 796-ХІІ.

Однак, як убачається з матеріалів справи, позивач не порушує питання про переведення його з пенсії, призначеної на умовах Закону № 796-ХІІ, на пенсію, на умовах Закон № 1058-IV.

Норма п. 4-7 Прикінцевих положень Закон № 1058-IV жодним чином не стосується зміни механізму обчислення пенсії в межах Закону № 796-ХІІ (із передбаченого статтею 54 цього Закону на 5-кратний розмір мінімальної заробітної плати, визначений ч. 3 статті 59 Закону № 796-ХІІ).

Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини третьої статті 45 Закону № 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Оскільки позивач лише 14 червня 2019 року виявив бажання щодо виплати основної державної пенсії по інвалідності, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до вимог частини третьої статті 59 Закону № 796-ХІІ, суд дійшов висновку, що обчислення основної державної пенсії по інвалідності позивача підлягає з дати його звернення із відповідною заявою.

При цьому підстави для здійснення такого перерахунку пенсії позивачу з 25 березня 2014 року, як заявлено позивачем у позові, судом не встановлено.

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України, Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Таким чином, позивач з 25 квітня 2019 року мав право на перерахунок та виплату пенсії, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, у відповідності до положення частини третьої статті 59 Закону № 796-ХІІ, проте для реалізації такого права, як зазначено судом вище, необхідним є звернення із відповідною заявою.

Враховуючи викладене, у відповідача не було підстав для здійснення такого перерахунку з 25 квітня 2019 року, з огляду на те, що відповідна заява позивача подана пізніше.

Суд наголошує, що рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року у справі № 360/4555/19 відповідача зобов`язано повторно розглянути заяву від 14 червня 2019 року з прийняття обґрунтованого рішення.

Однак, відповідачем вказане рішення суду не виконано та визначено розмір пенсії позивачу відповідно до розпорядження від 23 грудня 2011 року (арк. спр. 164).

Враховуючи, що відповідачем на виконання рішення суду від 19 листопада 2019 року у справі № 360/4555/19 не прийнятого обґрунтованого рішення, суд дійшов висновку, що останній вчинив бездіяльність, яка триває до теперішнього часу.

Суд в котрий раз зазначає, що відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

За приписами частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

За встановлених обставин, суд вважає безпідставним посилання відповідача на виплату пенсії позивачу у відповідності до статті 54 Закону № 796-ХІІ.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушених прав, суд зазначає таке.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною другою статті 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Абзацом другим частини четвертої статті 245 КАС України передбачено, що у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, а також приписи статті 45 Закону №1058-IV, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання відповідача провести позивачу з 14 червня 2019 року перерахунок пенсії в розмірі, обчисленому з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до частини третьої статті 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням виплачених сум.

За таких обставин позовні вимоги належать до часткового задоволення.

Питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог статті 139 КАС України судом не вирішується, оскільки позивач згідно з пунктом 10 частини першої статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ Про судовий збір від сплати судового збору звільнений.

Керуючись статтями 2, 72, 77, 90, 94, 139, 241-246, 250, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області (ідентифікаційний код 21792407, місце знаходження: 93113, Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Сосюри, буд. 347) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області щодо не перерахунку ОСОБА_1 пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи з 14 червня 2019 року, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, визначену частиною третьою статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області провести ОСОБА_1 з 14 червня 2019 року перерахунок та виплату пенсії в розмірі, обчисленому з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до частини третьої статті 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.В. Смішлива