Справа № 420/10041/20
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2021-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/10041/20
Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Турецької І. О.,

суддів Стас Л. В., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - ГУПФ України в Одеській області), в якому просив:

- визнати протиправними дії у відмові, що викладена в листі №8198-7992/П -02/8-1500/20 від 11 вересня 2020 року, в нарахуванні та виплаті суми компенсації втрати частини доходів за період 01 квітня 2012 року по 31 липня 2020 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 26684,62 грн.;

- зобов`язати нарахувати та виплатити суму компенсації втрати частини доходів за період з 01 квітня 2012 року по 31 липня 2020 року у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 26684,62 грн.

Обґрунтовуючи вимоги позивач указував, що на виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2018 року у справі №1540/3573/18, яка набрала чинності 15 січня 2019 року, відповідач лише у серпні 2020 року здійснив виплату недоотриманої пенсії за період з 01 квітня 2012 року по 14 січня 2019 рокув розмірі 26684,62 грн.

Відтак, у зв`язку із затримкою виплати нарахованої пенсії, позивач впевнений у своєму праві на компенсацію втрати частини доходів, яке визначено Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2010 року №2050-III (далі Закон №2050-III).

Поряд з цим, позивач, указує на правову позицію Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладену в ухвалі від 06 липня 2016 року по справі №212/9427/14-ц, за якою, у разі нарахування несплаченого особі доходу, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць на індекс інфляції в період невиплати доходу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Суд визнав протиправними дії ГУПФ України в Одеській області у відмові, що викладена в листі №8198-7992/П -02/8-1500/20 від 11 вересня 2020 року, в нарахуванні та виплаті суми компенсації втрати частини доходів за період за період 16 січня 2019 року по 31 липня 2020 року та зобов`язано її нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 16 січня 2019 року по 31 липня 2020 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії.

В іншій частині вимог відмовив.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив із того, що основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої статтею 2 Закону №2050-III, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів.

Тому, на думку суду, оскільки нарахування доходів відбулося за рішенням суду, позивач має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, з дня набрання законної сили судовим рішенням.

До вказаного висновку суд першої інстанції дійшов, з урахуванням практики Верховного Суду, викладеної у постанові від 11 липня 2017 року у справі №2а-1102/09/2670, за якою визначальними обставинами для виплати компенсації, передбаченої статтею 2 Закону №2050-III, є порушення встановлених строків саме виплати нарахованих доходів.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, у письмовому провадженні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 просить його скасувати, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначив, що, всупереч статей 2-4 Закону№2050-III, згідно з якими компенсація нараховується за весь період невиплати доходу, судом першої інстанції помилково зроблено висновок про початок нарахування компенсації від дня набрання законної сили постановою Одеського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2018 року по справі №1540/3573/18.

Скаржник вважає, що судом першої інстанції не було надано правової оцінки тому, що відповідачем порушено вимоги частини 2 статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 01 січня 1992 року №2262-XII (далі-Закон №2262-XII), якою імперативно передбачено, що «нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів».

На підтримку своєї позиції, скаржник покликається на правовий висновок Верховного Суду, що викладений у постанові від 18 листопада 2014 року по справі №21-518а14.

10 лютого2021 року ГУПФ України в Одеській області подало до суду відзив, в якому не погоджується з доводами апеляції.

У відзиві наголошує, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: нарахування громадянину належних йому доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії), порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання) та затримка виплати доходів один і більше календарних місяців.

Ураховуючи, що поточна пенсія нараховувалась та виплачувалась своєчасно, ГУПФ України в Одеській області впевнено в тому, що зазначена позивачем сума боргу ніяким чином не може бути використана в контексті ст.2 Закону №2050-ІІІ.

Відповідно до приписів п.3 ч.1 ст.311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження, у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Фактичні обставини справи.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2018 року по справі №1540/3573/18, залишеного без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2019 року по справі №1540/3573/18 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії ГУПФ України в Одеській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 з 01 квітня 2012 року пенсії, виходячи з розміру грошового забезпечення, який не відповідає розміру грошового забезпечення, зазначеному в довідці Одеського обласного військового комісаріату від 10 лютого 2014року за вих. №6672 щодо розміру посадового окладу.

Зобов`язано ГУПФ України в Одеській області провести з 01 квітня 2012 року перерахунок пенсії із урахуванням посадового окладу, визначеного Одеським обласним військовим комісаріатом у довідці №6672 від 10 лютого 2014 року, зі сплатою суми недотриманого пенсійного забезпечення, що утворилась внаслідок проведеного перерахунку.

15 березня 2019 року, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2018 року (справа №1540/3573/18), ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії з 01 квітня 2012 року з урахуванням посадового окладу, визначеного у довідці Одеського обласного військового комісаріату від 10 лютого 2014 року №6672.

19 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до пенсійного органу в якій просив нарахувати та виплатити, у якості відшкодування завданої майнової шкоди, суму компенсації втрати частини доходів за період з 01 квітня 2012 року по 31 липня 2020 року.

11 вересня 2020 року за №8198-7992/П-02/8-1500/20 листом ГУПФ України в Одеській області повідомлено:

«…Відповідно до статті 2 Закону України від 19 жовтня 2000 року №2050 "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати"компенсація громадянам втрата частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплата (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплата доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі розуміються грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема пенсії.

Враховуючи, що поточна пенсія нараховувалась та виплачувалась своєчасно, а Ви звертаєтесь про виплату компенсації частини доходів, отримання яких вирішено в судовому порядку, законні підстави для компенсації втрата таких доходів відсутні.

Крім того, проведення розрахунку компенсації не було предметом судового розгляду по справі №1540/3573/18, а тому вчинення таких дій Головним управлінням виходитиме за межі зобов`язань, покладених судовим рішенням».

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

За з містом статті 2 Закону №2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Приписами статей 3,4 Закону №2050-III обумовлено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Згідно з пунктом 1 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159 (далі - Порядок №159) його дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до пунктів 2, 4 Порядку №159 компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Положеннями пункту 3 Порядку №159 передбачено, що компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру:

пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат);

соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо);

стипендії;

заробітна плата (грошове забезпечення).

Дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата). При цьому право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.

Компенсація за порушення строків виплати доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у даному випадку - органом прокуратури) добровільно чи на виконання судового рішення.

Отже, основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченоїст.2 Закону №2050-ІІІ та Порядком №159, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у т. ч. пенсії). Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в т. ч. пенсія (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат), у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер.

Таким чином, компенсація втрати частини доходів нараховується лише на нараховані та фактично виплачені із порушенням строків доходи.

З огляду на викладене, позивач має право на компенсацію втрати частини грошових доходів внаслідок порушення строків виплати пенсії за час затримки виконання судового рішення.

До такого ж висновку дійшов Верховний Суд в постановах від 11 липня 2017 року у справі №2а-1102/09/2670, від 20 травня 2020 року у справі №815/2454/18.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Для зупинення виконання судових рішень, яке допускається як виняток, повинні бути вагомі причини.

Відповідно до ч.2 ст.14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з ч.3 ст.14 КАС України, невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З матеріалів справи вбачається, що постанова Одеського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2018 року по справі №1540/3573/18 про виплату ОСОБА_1 недоотриманої пенсії в розмірі 26684,62 грн., яка набрала чинності 15 січня 2019 року, була виконана відповідачем 14 серпні 2020 року.

З огляду на викладене, позивач має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії з дати набрання законної сили судовим рішенням до дати фактичного виконання рішення суду, тобто з 16 січня 2019 року по 14 серпня 2020 року.

Частина 2 ст. 9 КАС України надає право суду вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З урахуванням вимог даної статті, колегія суддів вважає необхідним вийти за межі позовних вимог задля ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача шляхом зміни кінцевої дати періоду компенсації втрати частини доходів, з 31 липня 2020 року на 14 серпня 2020 року.

Частина 1 ст.317 КАС України унормовує, що підставами зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Ураховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів вважає за необхідним змінити рішення суду першої інстанції, шляхом викладення його резолютивної частини в іншій редакції.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пункт 2 частини 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції постановлено рішення у справі розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для його оскарження в касаційному порядку.

Керуючись статтями 308, 311, 317, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2020 року змінити, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції.

«Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у відмові, що викладена в листі №8198-7992/П -02/8-1500/20 від 11 вересня 2020 року, в нарахуванні та виплаті суми компенсації втрати частини доходів за період за період 16 січня 2019 року по 14 серпня 2020 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму компенсації втрати частини доходів за період з 16 січня 2019 року по 14 серпня 2020 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії».

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Л. В. Стас

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 23.03.2021 року.