Справа № 520/16390/2020
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2021-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2021 Справа № 520/16390/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 18.01.2021 року, головуючий суддя І інстанції: Зоркіна Ю.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/16390/2020

за позовом ОСОБА_1

до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України

про визнання протиправною бездіяльності та стягнення середнього грошового забезпечення за час затримки,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з зазначеним адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправною бездіяльність Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, щодо невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 41746.87грн та зобов`язати Державне підприємство обслуговування повітряного руху України нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 41746.87 грн.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 18.11.2021 року адміністративний позов залишено без розгляду.

Позивач, не погодившись з даною ухвалою суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що приймаючи зазначену ухвалу суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права.

В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.

Відповідно до ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи без розгляду позов, суд першої інстанції виходив з того, що заявником пропущено строк звернення до суду з позовом.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом Міністра оборони України від 19.10.1999 № 600 позивач відряджений до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України Украерорух із залишенням на військовій службі .

Звільнений з військової служби у запас наказом ЗМО України від 25.04.2005 № 12 та звільнений з посади у Державному підприємстві обслуговування повітряного руху України Украерорух від 18.05.2005 № 210/о.

Згідно довідки відповідача від 04.05.2007 № 1.14-246 загальна сума грошового забезпечення на день звільнення складає 3339.75 грн вислуга років на військовій службі 25 років 9 місяців 13 днів.

При звільненні позивачу не виплачена одноразова грошова допомога в розмірі 50% місячного забезпечення за 25 повних календарних років, у зв`язку з чим для захисту своїх прав позивач звернувся з позовом до суду.

Частиною 1 статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 статті 122 КАС України визначено, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Згідно частини 5 статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Таким чином, для вирішення питання щодо строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно з`ясувати, яким саме рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені права цієї особи, коли розпочався перебіг цього строку.

Позовна заява та матеріали справи свідчать, що позивачем оскаржується бездіяльність відповідача щодо невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні.

Отже, для вирішення питання про правильність застосування строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно з`ясувати, яким саме рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені права цієї особи, коли розпочався перебіг цього строку.

Позовна заява та матеріали справи свідчать, що порушення прав позивача відбулось з боку відповідача у вигляді бездіяльності, яка полягає у невчиненні дій, а саме у не нарахуванні та не виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні.

Бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи (наприклад, неприйняття рішення за заявою особи, ненадання допомоги працівниками міліції, неоприлюднення нормативно-правового акта тощо). Зазвичай бездіяльність не має часових меж.

Частинами першою та третьою статті 122 КАС України встановлено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків.

Враховуючи, що перебування особи на публічній службі є однією із функцій реалізації закріпленого у ст.43 Конституції України права на працю, до даних правовідносин необхідно застосовувати норми КЗпП України.

Зазначена позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 19.04.2018 по справі №806/1183/16.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Верховний Суд України у постанові від 26.10.2016 р. у справі №6-1395цс16 вкотре підтвердив принцип трудового права: якщо ти працював у штаті підприємства, то за твою працю підприємство повинно розрахуватися за будь-яких обставин, тобто кожна праця має бути оплачена. А отже, немає значення, коли працівник звернеться до суду з позовом про стягнення невиплаченої заробітної плати. Строк позовної давності законодавством не передбачений.

Проаналізувавши зміст ч. 2 ст. 233 КЗпП України, практику ВС, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці, звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору та відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, не обмежується будь-яким строком.

Системний аналіз наведених правових норм дозволяє дійти висновку, що адміністративний суд не може застосовувати строк звернення до адміністративного суду, як підставу відмови у задоволенні позову, у справах з вимогами, пов`язаними з виплатою компенсаторної складової доходу, та у справах з вимогами, пов`язаними з виплатою доходу як складової конституційного права на соціальний захист, до якого належить, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців.

Вказана позиція збігається с висновками Верховного Суду, які викладені в постанові від 19.06.2018 р. по справі № 646/6250/17 та від 24.04.2019р. по справі №607/14495/16.

За вказаних обставин, судова колегія вважає висновок суду першої інстанції про те, що позовна заява позивачем подана з пропуском звернення до суду з позовом є необґрунтованим, а рішення про залишення позову без розгляду передчасним, оскільки судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не було враховано вищезазначених положень діючого законодавства та судової практики, чим допущено порушення норм процесуального права.

Згідно статті 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Таким чином, оскільки судом першої інстанції при прийнятті рішення порушено норми процесуального права ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ч. 4 ст. 241, ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 320, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 18.01.2021 року по справі № 520/16390/2020 -скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про визнання протиправною бездіяльності та стягнення середнього грошового забезпечення за час затримки направити до суду 1 інстанції для продовження розгляду справи.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Спаскін О.А.
Судді Присяжнюк О.В.

Повний текст постанови виготовлений року