Справа № 340/1739/20
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2021-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 березня 2021 року м. Дніпросправа № 340/1739/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2020 року (суддя Брегей Р.І., м. Кропивницький, повний текст рішення складено 12.11.2020 року) в справі №280/2391/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання здійснити призначення та виплачувати пенсію, зобов`язання зарахувати до стажу певний період, -

в с т а н о в и в:

01.06.2020 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі по тексту - відповідач або ГУ ПФУ) з вимогами про визнання незаконним та скасування рішення від 06.05.2020 №92 про відмову у призначенні мені пенсії за вислугу 20 років стажу на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ (в редакції Закону України №2663-111 від 12.07.2001); зобов`язати здійснити призначення та виплачувати пенсію за вислугою років з часу звернення із заявою від 05.05.2020 з розрахунку 90% від середнього розміру щомісячної заробітної плати (без обмеження її максимального розміру), обчисленого за останні 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією (на підставі довідок прокуратури Кіровоградської області від 04.05.2020 №18-145 та від 04.05.2020 №18-145 в яких зазначено загальний розмір надбавок, премій та інших виплат за період з 01.03.2015 по 01.02.2020 - всього 1671288,33 грн., індексацію грошових доходів 21275,14 грн., розміри посадового окладу 5660,00 грн. і надбавку за вислугу років (30%) - 1698,00 грн.), а також виходячи з розміру надбавки за класний чин «молодший радник юстиції» - 2000 грн., який застосовувався до втрати 25.09.2019 чинності ст. 53 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону від 14.08.2014 №1642-VII та Положенням про класні чини працівників органів прокуратури України, затвердженим постановою Верховної Ради України від 06.11.1991 №1795-Х11) без обмеження і довічно максимального розміру пенсії, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991 року (у редакції Закону №2663-111 від 12.07.2001); зобов`язання зарахувати до 20-річного стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, повний строк навчання з 28.07.1995 по 12.07.1999 у Київському інституті внутрішніх справ при Національній академії внутрішніх справ України, тобто 3 роки 11 місяців 14 днів.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12.11.2020 року в задоволені позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити. Свої вимоги обґрунтував тим, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначав, що суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог не обґрунтував не застосування при вирішенні даного спору приписів статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789 - XII в редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668 - VI, який набрав чинності 01.10.2011 та статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-УІІ, який був чинний під час звернення із заявою про призначення пенсії. Зроблено необґрунтований висновок про відсутність «законних сподівань» на отримання пенсії за вислугу років на підставі Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру» № 2663-III від 12.07.2001, які могли б підпадати під дію статті 1 Першого протоколу до Конвенції, і як наслідок, судом першої інстанції не застосовано положення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, тобто не застосовано закон, який підлягав застосуванню, в розумінні ст. 317 КАС України. Апелянт вважав за необхідне застосувати до спірних правовідносин положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції дією пункту 34 рішення ЄСПЛ у справі «Суханов та Ільченко проти України», «Федоренко проти України», «Стреч проти Сполучного Королівства». Апелянт вказував, що при вирішені його спору має застосовуватись Закон України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХП в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру» від 12.07.2001 № 2663-ІІІ. Апелянт вказував, що стосовно нього не повинні застосовуватись положення статті 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-УІІ від 14.10.2014 щодо пенсійного забезпечення прокурорів, які стосуються лише тих працівників, які працевлаштувались до органів прокуратури України після 16.07.2015 року. Працевлаштувавшись в органи прокуратури Кіровоградської області 27 січня 2006 року вказував, що виникло право власності, яке полягає у законному очікуванні на отримання пенсії на умовах, визначених ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ, правові відносини з державою Україна щодо набуття вищезазначеного права власності, а також подальшого користування своєю власністю виникли саме 27 січня 2006 року, ці правовідносини є спірними, оскільки держава Україна, в особі Пенсійного фонду України, не визнає право власності, яке полягає у законному очікуванні на отримання пенсії. Апелянт вказував, що ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ в редакції від 12.07.2001, яка надавала право прокурорсько-слідчим працівникам виходити на пенсію за вислугу 20 років, діяла з 2001 року до 01 жовтня 2011 року, упродовж всього цього часу працював на прокурорських посадах органів прокуратури Кіровоградської області (з січня 2006 року) і станом на 01.10.2011 року вже мав 14 років вислуги з 20 необхідних для виходу на пенсію, з них майже 6 років - робота на прокурорських посадах в органах прокуратури. Тобто, станом на 01.10.2011 року, коли набрали чинності зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ в редакції від 12.07.2001 щодо збільшення стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, вже мав 70 % такого стажу. Апелянт звернув увагу, що в позовній заяві ставив вимогу щодо зарахування до 20-річного стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, повний строк навчання з 28.07.1995 року по 12.07.1999 року у Київському інституті внутрішніх справ при Національній академії внутрішніх справ України, тобто 3 роки 11 місяців 14 днів, оскільки відповідно до ст. 18 Закону України «Про міліцію» в редакції, чинній на час прийняття на службу до державного владного органу, Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області мало зарахувати весь строк навчання у закладі освіти МВС України як строкову військову службу до вислуги років.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що Законом України «Про прокуратуру» (станом на день звернення за призначенням пенсії), передбачено, що прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 14 років 6 місяців. Припис частини 1 статті 86 Закону України «Про прокуратуру», що набрав чинності з 26 жовтня 2014 року , аналогічний припису частини 1 статті 50-1 Закону (в редакції від 01 жовтня 2011 року). Станом на 30 вересня 2011 року позивач не набув право на пенсію за вислугу років, оскільки не пропрацював в органах прокуратури більше 10 років і стаж роботи не досяг 20 років, навіть якщо врахувати до нього весь строк навчання у вищому навчальному закладі МВС України як строку військову службу. Суд першої інстанції зазначав, що на день подання заяви про призначення пенсії (05 травня 2020 року) вислуга років позивача не досягла 24 роки 6 місяців, навіть якщо зарахувати до неї весь строк навчання у вищому навчальному закладі МВС України як строк військової служби, а робота на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не перевищила 14 років 6 місяців. Суд першої інстанції вказував, що ОСОБА_1 розпочав службу в органах прокуратури 27 січня 2006 року, та станом на день прийняття на службу приписами частини 3 статті 18 Закону України «Про міліцію» передбачалось, що навчання у школах Міністерства внутрішніх справ України після здобуття середньої освіти прирівнюється до проходження військової служби. Навчання у закладі освіти МВС України у статусі курсанта, якому присвоєно спеціальне звання, прирівнювалось до проходження військової служби. Управління мало зарахувати весь строк навчання у закладі освіти МВС України як строкову військову службу до вислуги років, бо це краще для позивача, ніж половина строку навчання. Навчання у закладі освіти МВС України не відносився до військової служби станом на 12 січня 2007 року.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 у період з 28 липня 1995 року по 12 липня 1999 року був курсантом (присвоєно спеціальне звання), навчався у Київському інституті внутрішніх справ при Національній академії внутрішніх справ України (строк навчання склав 3 роки 11 місяців 14 днів), що підтверджується копією диплома спеціаліста НОМЕР_1 від 10.07.1999 року.

Відповідно до листа № 46/Б-4807 від 21.11.2016 року Національна академія внутрішніх справ Міністерства внутрішніх справ України повідомила позивача проте, що відповідно до наказу від 03.10.1995 року № 290 «Про розподіл дисциплін між кафедрами інституту» дисципліна «Бойова підготовка» викладалась на кафедрі бойової та фізичної підготовки Київського інституту внутрішніх справ при Українській академії внутрішніх справ України.

Відповідно до копії трудової книжки № НОМЕР_2 , позивач з 12 липня 1999 року по 02 квітня 2004 року безперервно проходив службу в підрозділах Державного департаменту з питань виконання покарань (строк служби склав 4 роки 8 місяців 22 дня); з 27 січня 2006 року до 05 травня 2020 року безперервно працював на посадах прокурора різних підрозділів прокуратури Кіровоградської області (стаж роботи в органах прокуратури становить 14 років 3 місяці 8 днів).

Встановлено, що 05.05.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області з заявою про призначення пенсії. Листом від 14.05.2020 року № 1100/0302-6/11833 Управління відмовило у призначенні пенсії, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 має загальний стаж 20 років 10 місяців та 2 дні, з них 14 років 3 місяці стажу роботи на посадах прокурорів, при необхідному для призначення пенсії загальному стажі 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років 6 місяців.

Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області при обрахунку стажу позивача, враховувало половину терміну навчання в юридичному вузі (Київському інституті МВС при Національній академії внутрішніх справ України) у період з 01.09.1995 року по 10.07.1999 року, рахує як 1 рік 10 місяців 10 днів.

Матеріалами справи встановлено, що листом від 01.10.2020 року № 46/10/3671 Національна академія внутрішніх справ Міністерства внутрішніх справ України повідомляла суд першої інстанції про те, що у період з 28 липня 1995 року по 10 липня 1999 року у структурі академії не було військових інститутів, факультетів військової підготовки та кафедр військової підготовки.

Згідно частин 1, 2 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-ХІІ прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: зокрема, з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 14 років 6 місяців. Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Проте, норми вищевказаного Закону перестали діяти у зв`язку з прийняттям нового законодавчого акту, втратив чинність у зв`язку з прийняттям Закону України «Про прокуратуру» №1697 від 14.10.2014 року, який набрав чинності 15.07.2015 року.

Порядок призначення пенсії прокурорам регулюється Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697.

Частинами 1, 2 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697 (в редакції на день звернення позивача про призначення пенсії) передбачено, що прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років 6 місяців. Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Згідно ч. 5 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» працівникам, які не мають вислуги років, передбаченої частиною першою цієї статті, за наявності необхідного стажу роботи на посадах прокурорів, а також страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», після досягнення чоловіками 57 років, а жінками віку, що на п`ять років менше, ніж пенсійний вік, установлений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія призначається у розмірі, пропорційному кількості повних років роботи на прокурорських посадах, із розрахунку 60 відсотків місячної заробітної плати за відповідну вислугу років, передбачену частиною першою цієї статті. Передбачене цією частиною зниження віку для жінок застосовується також до завершення періоду підвищення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року. До досягнення віку, встановленого цією частиною, право на пенсію за віком мають чоловіки 1960 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 55 років - які народилися по 31 грудня 1957 року; 55 років 6 місяців - які народилися з 1 січня 1958 року по 31 грудня 1958 року; 56 років - які народилися з 1 січня 1959 року по 31 грудня 1959 року; 56 років 6 місяців - які народилися з 1 січня 1960 року по 31 грудня 1960 року.

Встановлено, що ОСОБА_1 звернувся з заявою про призначення пенсії 05.05.2020 року, проте, станом на час подання заяви мав загальний стаж 20 років 10 місяців 2 дні, з яких 14 років 3 місяці стажу роботи на посадах прокурорів.

При обрахунку, судом встановлено що ОСОБА_1 на час звернення з заявою (05.05.2020 року) мав загальний стаж 22 роки 10 місяців 26 днів, з яких 16 років 01 місяць 19 днів стажу роботи на посадах прокурорів. Отже загальний стаж є меншим за необхідний для призначення пенсії. Норма частини ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-ХІІ передбачала, що прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 14 років 6 місяців. Подібна норма міститься й у діючому Законі України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697.

Позивач просив зарахувати йому до стажу повний строк навчання з 28.07.1995 по 12.07.1999 у Київському інституті внутрішніх справ при Національній академії внутрішніх справ України, тобто 3 роки 11 місяців 14 днів.

Діюча частина 6 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-ХІІ передбачає, що до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Подібна до вищеприведеної норми, є норма частини 6 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697, де вказано, що до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на посадах прокурорів (в тому числі адміністративних) органів прокуратури, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою; у науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання; на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Тренінговому центрі прокурорів України; на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання; відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

Тобто профільними нормами вищеприведеного законодавства, передбачено, що до вислуги років, що дає право на пенсію, зараховується половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання. Закон розрізняє час зарахування військової служби та час навчання.

Навчання у Національній академії внутрішніх справ Міністерства внутрішніх справ України не має підстав прирівнювати до військової служби. Як вбачається з листа від 01.10.2020 року № 46/10/3671, Національна академія внутрішніх справ Міністерства внутрішніх справ України повідомляла, що на час навчання ОСОБА_1 у закладі не було військових кафедр чи військового інституту.

У розумінні Закону України «Про вищу освіту» курсанти є здобувачами вищої освіти. Курсант - особа, яка в установленому порядку зарахована до вищого військового навчального закладу (вищого навчального закладу із специфічними умовами навчання), військового інституту як підрозділу вищого навчального закладу і навчається з метою здобуття вищої освіти за певним ступенем та якій присвоєно військове звання рядового, сержантського і старшинського складу або спеціальне звання рядового, молодшого начальницького складу або таке звання вона мала під час вступу на навчання. Статус курсанта може надаватися окремим категоріям осіб, які навчаються у невійськових вищих навчальних закладах, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Особа, яка в установленому порядку зарахована до вищого військового навчального закладу (вищого навчального закладу із специфічними умовами навчання) з метою здобуття вищої освіти і має військове звання офіцерського складу або відповідне спеціальне звання середнього чи старшого начальницького складу, має статус слухача вищого військового навчального закладу (вищого навчального закладу із специфічними умовами навчання).

Згідно положень ст. 2 та 25 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» навчання у військово-навчальних закладах є видом військової служби і прирівнюється курсантам як строкова військова служба.

З трудової книжки та послужного списку ОСОБА_1 не підтверджується проходження строкової військової служби.

Згідно статтями 1, 4, 5 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що Прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави. Організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Функції прокуратури України здійснюються виключно прокурорами. Делегування функцій прокуратури, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускається.

Суд зазначає, що обчислення стажу, необхідного для призначення пенсії прокурору, регулюється Законом України «Про прокуратуру».

Суд застосовує правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах від 13.08.2020 року у справі №820/6656/16, 31.03.2020 року у справі №520/2067/19. Верховний Суд вказував, що якщо порядок обрахунку стажу для особи регулюється профільною нормою, не слід звертатись до норми, яка прирівнює час навчання у військовому навчальному заклад до часу військової служби, і тим більше, враховувати час навчання як повний стаж.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції.

Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Не передбачено повернення судових витрат здійснених позивачем у разі відмови у задоволенні позовної заяви та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2020 року в справі №280/2391/20 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду відповідно до ст., ст. 328-329 КАС України.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова

суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова