Справа № 540/1975/20
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2021-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/1975/20

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Дубровної В.А.,

при секретарі: Абрамовій К.В.,

за участю позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Голопристанської районної державної адміністрації Херсонської області про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду,

встановив:

I. Зміст позовних вимог

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Голопристанської районної державної адміністрації Херсонської області (надалі - відповідач, Голопристанська РДА), яким з урахуванням уточнення позовних вимог від 09.11.2020 року просить стягнути з Голопристанської районної державної адміністрації Херсонської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду за період з 30.04.2020 р. по 30.06.2020 р. у розмірі 10 228,40 грн.

II. Позиція позивача та заперечення відповідача

Вказані вимоги позивач обґрунтовує тим, що постановою П`ятого апеляційного суду від 29.04.2020 р. в справі № 540/2278/19 поновлено ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста сектору регіонального розвитку, містобудування та архітектури Голопристанської РДА Херсонської області та стягнуто з Голопристанської РДА на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 09.10.2019 року по 29.04.2020 року у сумі 35 799,4 грн. На виконання вказаного судового рішення наказом Голопристанської РДА Херсонської області "Про поновлення та переведення ОСОБА_1 " від 19.06.2020 року №24-ос позивача поновлено на службі та переведено з 01.07.2020 року на посаду головного спеціаліста відділу житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури управління з питань оборонної роботи, цивільного захисту, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Голопристанської районної державної адміністрації Херсонської області. Враховуючи, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню і обов`язок у роботодавця щодо видання наказу про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися, позивач вважає затримкою виконання відповідачем судового рішення за період з 30.04.2020 року по 30.06.2020 р., що відповідно до ст. 236 КЗпП України є підставою для стягненню на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду у розмірі 10 228,40 грн.

В судому засіданні позивач підтримав вказані позовні вимоги та просив суд їх задовольнити у повному обсязі.

14.09.2020 року представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, яким заперечує проти задоволення позову, вказуючи на відсутність його вини у затримці виконання судового рішення, оскільки 18 червня 2020 року до відповідача надійшла заява ОСОБА_1 про поновлення його на посаді головного спеціаліста сектору регіонального розвитку, містобудування та архітектури Голопристанської райдержадміністрації та переведення з посади за його згодою, в якій позивач особисто визначив дату 01 липня 2020 р.

III. Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 03.08.2020 року позовну заяву залишено без руху.

21.08.2020 року до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, до якої долучено платіжний документ про сплату судового збору в сумі 840,80 грн.

Ухвалою суду від 26.08.2020 року відкрито спрощене провадження в справі та призначено судове засідання на 20.10.2020 року.

20.10.2020 судом, без виходу до нарадчої кімнати, шляхом занесення секретарем судового засідання до протоколу судового засідання задоволено клопотання представника відповідача про відкладення судового засідання у зв`язку з чим розгляд справи призначено на 10.11.2020 р.

Судові засідання, призначені на 10.11.2020 р. та на 08.12.2020 р. не відбулись у зв`язку з перебуванням судді у відпустці за сімейними обставинами та тимчасовою непрацездатністю, подальший розгляд справи призначено на 09.02.2021 року.

В судовому засіданні 09.02.2021 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

09.10.2019 року наказом Голопристанської РДА № 67-ос звільнено ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста сектору регіонального розвитку, містобудування та архітектури Голопристанської районної державної адміністрації на підставі незгоди державного службовця на проходження державної служби у зв`язку із зміною її істотних умов з 09 жовтня 2019 року .

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.04.2020 року по справі № 540/2278/19, яка набрала законної сили, визнано протиправним та скасовано наказ Голопристанської районної державної адміністрації Херсонської області від 09.10.2019 року № 67-ос, поновлено ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста сектору регіонального розвитку, містобудування та архітектури Голопристанської РДА Херсонської області, стягнуто з Голопристанської районної державної адміністрації Херсонської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 09.10.2019 року по 29.04.2020 року у сумі 35 799,4 грн.

19.06.2020 року на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2020 року у справі № 540/2278/19, відповідно до пункту 2 частини першої статті 41 Закону України "Про державну службу", керуючись статтею 17 Закону України "Про державну службу", статтею 44 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" наказом керівника апарату Голопристанської районної державної адміністрації "Про поновлення та переведення ОСОБА_1 " № 24-ос, зокрема -

- поновлено ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста сектору регіонального розвитку, містобудування та архітектури Голопристанської районної державної адміністрації Херсонської області з 09 жовтня 2019 року. ( пункт перший цього наказу);

- головному спеціалісту відділу фінансово-господарського забезпечення та управління персоналом апарату районної державної адміністрації Марущенко І.А. внести запис до трудової книжки про поновлення на роботі ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста сектору регіонального розвитку, містобудування та архітектури Голопристанської районної державної адміністрації Херсонської області ( пункт другий цього наказу);

- переведено ОСОБА_1 з 01 липня 2020 р. за його згодою, з посади головного спеціаліста сектору регіонального розвитку, містобудування та архітектури Голопристанської районної державної адміністрації Херсонської області на рівнозначну посаду головного спеціаліста відділу житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури управління з питань оборонної роботи, цивільного захисту, житлово- комунального господарства, містобудування та архітектури Голопристанської районної державної адміністрації Херсонської області, з посадовим окладом ( пункт третій цього наказу).

Відповідно до сторінки 52 копії трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 -

- під номером 51 від 19.06.2020 р. міститься запис наступного змісту " Запис за № 47 від 09.10.2019 р. є недійсним, поновлено на попередній роботі", підстава - " наказ від 19.06.2020 № 24-ос";

- під номером 52 від 01.07.2020 року міститься запис наступного змісту " Переведено з посади головного спеціаліста сектору регіонального розвитку, містобудування та архітектури Голопристанської районної державної адміністрації Херсонської області на рівнозначну посаду головного спеціаліста відділу житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури управління з питань оборонної роботи, цивільного захисту, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Голопристанської районної державної адміністрації Херсонської області, за його згодою відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 41 Закону України "Про державну службу"", підстава - " наказ від 19.06.2020 № 24-ос". (а.с.14)

Вважаючи, що судове рішення про поновлення на роботі виконано відповідачем лише 01 липня 2020 року, що призвело до порушення прав позивача, тому з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 30.04.2020 р. по 30.06.2020 р. у зв`язку з чим він і звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

V. Норми права, які застосував суд

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129 Конституції України, основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до положень частин 2, 3 ст.14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

При цьому, п. 3 ч. 1 ст. 371 КАС України встановлено, що постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

На час незаконного звільнення, позивач був державним службовцем, правовий статус якого був урегульований Законом України від 10.12.2015р. №889-VIII "Про державну службу", приписами статі 5 цього Закону передбачено, що правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби. Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Разом з тим, відносини щодо поновлення на роботі незаконно звільненого державного службовця, компенсації за вимушений прогул та за затримку виконання рішення про поновлення на роботі нормами Закону України "Про державну службу" безпосередньо не врегульовані.

Натомість, Кодекс законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.

Частинами 1, 5 статті 235 КЗПП України передбачено, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню.

У відповідності до вимог ст.236 КЗПП України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

VI. Оцінка суду

З аналізу вищевказаних положень вбачається, що роботодавець зобов`язаний добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі негайно - відразу після проголошення рішення суду з метою компенсації втрат такому працівнику від неотримання зарплати чи неможливості працевлаштування.

Середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якого виникла у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. При цьому, Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Отже, наявність вини відповідача у затримці виконання судового рішення не є обов`язковою для задоволення заявлених вимог, оскільки у даній категорії справ наявність цієї вини випливає із норм Конституції України, згідно яких судові рішення, які набрали законної сили, повинні виконуватись державними органами добровільно, без відкриття виконавчого провадження.

Аналогічна правова позиція з цього спірного питання викладена і Верховним Судом, зокрема, в постановах від 16.02.2018 року у справі №807/2713/13-а, від 21.03.2018 року у справі №243/2748/16-ц, від 27.06.2019 року у справі №821/1678/16, від 17.07.2019 року у справі №825/1281/16, від 25.07.2019 року у справі №2а-3138/10/0370, від 27.11.2019 року у справі №802/1183/16-а.

Крім того, суд зазначає, що згідно пункту 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 р. № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", роз`яснено судам, що стосовно до правил ст.24 КЗпП рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Разом з тим, КЗпП не містить визначення поняття "поновлення на роботі", як і не встановлює порядку виконання відповідного рішення.

При розумінні роботи як регулярно виконуваної працівником діяльності, обумовленої трудовим договором, поновлення на роботі також включає допущення працівника до фактичного виконання трудових обов`язків, тобто створення умов, за яких він може їх здійснювати у порядку, що мав місце до незаконного звільнення.

Отже, виконання рішення про поновлення на роботі вважається закінченим з моменту видачі наказу про поновлення працівника на роботі та фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків.

При цьому, працівник повинен бути обізнаним про наявність наказу про його поновлення на роботі і йому повинно бути фактично забезпечено доступ до роботи і можливість виконання своїх обов`язків.

Враховуючи лексичне значення (тлумачення) поняття "затримка" як "зволікання", затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі необхідно вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин, негайно, після проголошення судового рішення.

Отже, для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України, належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Як встановлено судом та не заперечується відповідачем, постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду в справі № 540/2278/19 від 29 квітня 2020 року в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста сектору регіонального розвитку, містобудування та архітектури Голопристанської РДА Херсонської області виконана шляхом видання наказу від 19.06.2020 року № 24-ос про його поновлення на роботі, а тому відповідно до ст. 236 КЗпП України позивач має право на виплату йому середнього заробітку за час затримки виконання вказаного судового рішення.

Визначаючись з періодом затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі, суд вказує про таке.

Як вбачається зі змісту наказу відповідача від 19.06.2020 р. за № 24-ос, то ОСОБА_1 поновлено на посаді головного спеціаліста сектору регіонального розвитку, містобудування та архітектури Голопристанської районної державної адміністрації Херсонської області з 09 жовтня 2019 року та з 01 липня 2020 р. переведено ОСОБА_1 за його згодою з посади головного спеціаліста сектору регіонального розвитку, містобудування та архітектури Голопристанської районної державної адміністрації Херсонської області на рівнозначну посаду головного спеціаліста відділу житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури управління з питань оборонної роботи, цивільного захисту, житлово- комунального господарства, містобудування та архітектури Голопристанської районної державної адміністрації Херсонської області, з посадовим окладом.

При цьому, відповідно до наказу начальника управління з питань оборонної роботи, цивільного захисту, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Голопристанської районної державної адміністрації від 30.06.2020 р. № 11-к " Про призначення ОСОБА_1 " призначено з 01.07.2020 року позивача на посаду головного спеціаліста відділу житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури управління з питань оборонної роботи, цивільного захисту, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури районної державної адміністрації ( арк.92).

Вказані обставини дають підстави для висновку, що судове рішення про поновлення позивача на роботі вважається виконаним 01.07.2020 р., тобто з дати видання наказу про фактичний допуск його до виконання своїх обов`язків роботи на вищевказаній посаді.

Таким чином, судом встановлено, що в межах даних спірних правовідносин період затримки виконання судового рішення становить з наступного дня після постановлення рішення про поновлення на роботі, тобто 30 квітня 2020 року, до дати, після якої позивача фактично було допущено до виконання своїх обов`язків, тобто 30.06.2020 року.

При цьому, суд не приймає до уваги аргумент відповідача щодо відсутності до 18.06.2020 року звернення позивача з заявою про поновлення на роботі, оскільки спростовується вищевказаними приписами КЗпП України в частині того, що з дня ухвалення рішення про поновлення позивача на роботі у роботодавця виникає обов`язок щодо його виконання шляхом прийняття наказу про поновлення позивача на роботі.

Крім того, ст. 236 КЗпП України не містить застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткові дії, у даному випаду, позивач не надавав відповідачу заяви про поновлення його на роботі на підставі судового рішення, що за позицією останнього звільняє його від відповідності за затримку виконання судового рішення.

Середній заробіток працівника згідно з частиною першою статті 27 Закону України "Про оплату праці" визначається за правилами, закріпленими у "Порядку обчислення середньої заробітної плати", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100).

Відповідно до п.2 Порядку № 100 середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

За приписами абз.2 п. 3 Порядку № 100 суми нарахованої заробітної плати враховуються у тому місяці, за який вони нараховані та у розмірах, в яких вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Згідно пункту 5 Порядку № 100 основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абзацом першим пункту 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац 1, 2 пункту 8 вказаного Порядку).

Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 р. № 13 "Про практику застосування судами законодавства про працю" визначено, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Як встановлено судом, обґрунтовуючи суму 10 228,40 гривень, позивач посилається на те, що постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду в справі № 540/2278/19 від 29 квітня 2020 року у справі № 540/278/19 було визначено суму середньоденного заробітку у 255,71 грн. та саме з цієї суми обраховувався судом середній заробіток за час вимушеного прогулу при розгляді справи № 540/278/19. При цьому, вказані дані брались судом до уваги на підставі копії довідки Голопристанської РДА № 01-34/3049 від 23.10.2019 р. згідно якої середньомісячна заробітна плата за два останні місяця позивача становить 5 114,24 грн., середньоденна заробітна плата становить 255,71 гривень.

Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на вказане та враховуючи, що постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2020 року у справі № 540/278/19 набрала законної сили, у суду відсутні підстави ставити під сумнів встановлені вказаним рішенням обставини, у тому числі, й стосовно розміру середньоденного заробітку позивача.

Розрахунок норм тривалості робочого часу на 2020 рік надано у листі Мінсоцполітики України від 29.07.2019 р. №1133/0/206-19, згідно якому, за період з 30 квітня 2020 року по 30.06 2020 року загальна кількість робочих днів складає 40 робочих днів, у т.ч. квітень - 1 роб. день, травень - 19 роб. днів, червень - 20 роб. днів.

Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення, який підлягає стягненню на користь позивача, складає 10 228,40 грн. ( 255,71 грн. х 40 робочих днів), яка розрахована без утримання податків та інших обов`язкових платежів.

VII. Висновок суду

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2.статті 73 КАС України).

Приписами частини 2 статті 74 КАС України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював особливу важливість принципу "належного урядування". Цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (дивитися рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, "Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року).

Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року).

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України, а тому позов підлягає задоволенню.

VIII. Розподіл судових витрат

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступила його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду з вказаним позовом позивачем сплачено судовий збір в сумі 840,80 грн., що підтверджується платіжним документом № 0.0..1 від 18.08.2020 року, тому вказана сума судового збору підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 (місце проживанян: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) до Голопристанської районної державної адміністрації Херсонської області (місцезнаходження: 75600, Херсонська область, місто Гола Пристань, вулиця 1 Травня, 41, код ЄДРПОУ про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду - задовольнити.

Стягнути з Голопристанської районної державної адміністрації Херсонської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду за період з 30.04.2020 р. по 30.06.2020 р. включно у сумі 10 228,40 грн., обчисленої без урахування податків, зборів та інших обов`язках платежів.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Голопристанської районної державної адміністрації Херсонської області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 840, 80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 коп.).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 14 березня 2021 р.

Суддя В.А. Дубровна

кат. 106030000