Справа № 360/2526/20
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2021-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2021 року справа №360/2526/20

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Міронової Г.М., суддів: Герашенка І.В., Казначеєва Е.Г., секретаря судового засідання Тішевського В.В., за участю представника третьої особи Лактіної О.М., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2020 р. (у повному обсязі складено 14.12.2020 року у м. Сєвєродонецьку) у справі № 360/2526/20 (головуючий І інстанції суддя Шембелян В.С.) за позовом Приватного акціонерного товариства «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» до Державної казначейської служби України, третя особа: Головне управління ДПС у Луганській області про стягнення нарахованої за час затримки відшкодування ПДВ пені в розмірі 27578687,29 грн.,

В С Т А Н О В И В:

01.07.2020 року Приватне акціонерне товариство «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» звернулося до Луганського окружного адміністративного суду із позовом (який було уточнено) і просило: стягнути з Державного бюджету на користь позивача нараховану за час затримки відшкодування з податку на додану вартість пеню у розмірі 27 578 687,29 грн. за деклараціями січня-грудня 2013 року; вирішити питання відшкодування витрат по сплаті судового збору (т. 1 а.с. 1-8, т. 2 а.с. 160-161).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2020 р. у справі № 360/2526/20 позов Приватного акціонерного товариства «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» задоволено.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» пеню у зв`язку з несвоєчасним відшкодуванням бюджетної заборгованості з податку на додану вартість за податковими деклараціями з податку на додану вартість січня-грудня 2013 року в сумі 27578687,29 грн. (двадцять сім мільйонів п`ятсот сімдесят вісім тисяч шістсот вісімдесят сім гривень 29 коп.)

Вирішено питання відшкодування судових витрат (т. 2 а.с. 229-237).

Не погодившись з таким судовим рішенням, третьою особою подано апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги позивача, порушив норми матеріального права, оскільки порядок нарахування пені на суму простроченого бюджетного відшкодування та механізм її виплати платнику податку законодавчо не визначені, діючими на даний час законодавчими актами не визначено коло осіб, що повинні нараховувати таку пеню. Крім того, для розрахунку пені є обов`язковими умовами як визначення дня початку відліку, так і день закінчення відліку. Оскільки бюджетна заборгованість не сплачена, не визначений день погашення заборгованості, а тому вважає, що вимоги про стягнення з Державного бюджету пені за несвоєчасне відшкодування податку на додану вартість заявлені передчасно.

Позивачем на адресу суду надіслано відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги.

Представники позивача, відповідача у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, пояснення представника третьої особи, наданого відзиву, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з такого.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

ПрАТ «ЛИНІК» (ідентифікаційний код 32292929, місцезнаходження: 93113, Луганська область, м. Лисичанськ, вул. ім. В. Сосюри, буд. 371, офіс 1-А) у встановленому законом порядку зареєстроване юридичною особою, здійснює свою діяльність на підставі статуту, як платник податків перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Луганській області, Лисичанське управління, ДПІ у м. Лисичанську (м. Лисичанськ), про що свідчать Статут ПрАТ «ЛИНІК», свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 № 190805 (т. 1 а.с. 13-14, 15, 16).

19.02.2013 ПрАТ ЛИНІК подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за січень 2013 року № , в рядку 23.1 якої визначено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, 5 471 769 грн., з додатками, у тому числі заяву про повернення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за січень 2013 року у розмірі 5 471 769 грн. (том 1 а.с. 17-18, 23).

19.03.2013 ПрАТ ЛИНІК подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за лютий 2013 року № , в рядку 23.1 якої визначено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, 8 291 490 грн., з додатками, у тому числі заяву про повернення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за лютий 2013 року у розмірі 8 291 490 грн. (том 1 а.с. 26-27, 32).

17.04.2013 ПрАТ ЛИНІК подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2013 року № , в рядку 23.1 якої визначено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, 6 179 061 грн., з додатками, у тому числі заяву про повернення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за березень 2013 року у розмірі 6179061 грн. (том 1 а.с. 35-36, 42).

20.05.2013 ПрАТ ЛИНІК подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2013 року № , в рядку 23.1 якої визначено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, 4 160 495 грн., з додатками, у тому числі заяву про повернення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за квітень 2013 року у розмірі 4 160 495 грн. (том 1 а.с. 46-47, 53).

12.07.2013 ПрАТ ЛИНІК подано до контролюючого органу уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок, звітний (податковий) період, за який виправляються помилки квітень 2013 року, де в рядку 23.1 зазначено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, 4 160 495 грн. (том 1 а.с. 60-62).

18.06.2013 ПрАТ ЛИНІК подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2013 року № , в рядку 23.1 якої визначено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, 2 933 052 грн., з додатками, у тому числі заяву про повернення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за травень 2013 року у розмірі 2 933 052 грн. (том 1 а.с. 64-65, 71).

15.07.2013 ПрАТ ЛИНІК подано до контролюючого органу уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок, звітний (податковий) період, за який виправляються помилки травень 2013 року, де в рядку 23.1 зазначено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, 2 480 419 грн. (том 1 а.с. 78-80).

16.07.2013 ПрАТ ЛИНІК подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2013 року № , в рядку 23.1 якої визначено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, 0 грн. (том 1 а.с. 83-84).

19.08.2013 ПрАТ ЛИНІК подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за липень 2013 року № , в рядку 23.1 якої визначено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, 1 051 487 грн., з додатками, у тому числі заяву про повернення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за липень 2013 року у розмірі 1 051 487 грн. (том 1 а.с. 93-94, 100).

18.09.2013 ПрАТ ЛИНІК подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2013 року № , в рядку 23.1 якої визначено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, 3 100 301 грн., з додатками, у тому числі заяву про повернення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за серпень 2013 року у розмірі 3100301 грн. (том 1 а.с. 107-108, 112).

21.10.2013 ПрАТ ЛИНІК подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за вересень 2013 року № , в рядку 23.1 якої визначено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, 1805482 грн., з додатками, у тому числі заяву про повернення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за вересень 2013 року у розмірі 1805482 грн. (том 1 а.с. 118-119, 205).

18.11.2013 ПрАТ ЛИНІК подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2013 року № , в рядку 23.1 якої визначено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, 2918419 грн., з додатками, у тому числі заяву про повернення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за жовтень 2013 року у розмірі 2918419 грн. (том 1 а.с. 213-214, 220).

19.12.2013 ПрАТ ЛИНІК подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за листопад 2013 року № , в рядку 23.1 якої визначено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, 5724781 грн., з додатками, у тому числі заяву про повернення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за листопад 2013 року у розмірі 5 724 781 грн. (том 1 а.с. 228, 234).

20.01.2014 ПрАТ ЛИНІК подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2013 року № , в рядку 23.1 якої визначено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, 11 523 654 грн., з додатками, у тому числі заяву про повернення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за грудень 2013 року у розмірі 11 523 654 грн. (том 2 а.с. 5-6, 12).

Постановою Луганського окружного суду від 13.12.2016 в адміністративній справі № 812/903/15, яка залишена без змін ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 22.03.2017, позов приватного акціонерного товариства «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» задоволено частково. Зобов`язано Спеціалізовану державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби України надати Головному управлінню Державної казначейської служби України у Луганській області висновок про повернення суми бюджетного відшкодування у сумі 24102815,00 (двадцять чотири мільйони сто дві тисячі вісімсот п`ятнадцять) грн. 00 копійок на його п/р НОМЕР_1 у АТ ОТП Банк, м.Київ, МФО 300528 (том 2 а.с. 13-16, 17-18).

Позивачем 14 вересня 2017 року було отримано виконавчий лист у адміністративній справі № 812/903/15.

З 29.05.2018 року на виконанні в Головному територіальному управлінні юстиції Луганської області перебуває виконавче провадження з виконання судового рішення за виконавчим листом від 14 вересня 2017 року, виданим за наслідками набрання чинності постанови Луганського окружного адміністративного суду від 13.12.2016 у справі № 812/903/15 та є невиконаним на цей час судовим рішенням.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 09.10.2017 у адміністративній справі № 812/500/16, яка залишена без змін постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 23.01.2018, було частково задоволено позов ПРАТ «ЛИНІК» до офісу великих платників податків ДФС про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування необхідні дані щодо повернення узгодженої суми бюджетного відшкодування з ПДВ за декларацією травня 2013 року в сумі 2302231 грн., в задоволенні вимоги щодо повернення пені - було відмовлено (том 2 а.с.19-27, 28-33).

18 травня 2018 року ПРАТ «ЛИНІК» було отримано виконавчий лист у адміністративній справі № 812/500/16.

З червня 2018 року в Державній виконавчий службі м. Києва (відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України) перебуває виконавчий лист від 18.05.2018 у справі № 812/500/16, втім до цього часу судове рішення є не виконаним.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 29.10.2015 року у справі № 812/826/15, яка залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 11.10.2016 року, позовна заява Приватного акціонерного товариства «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» задоволена в повному обсягу. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 06 листопада 2013 року Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління Міндоходів: - форми В4 № про завищення від`ємного значення ПДВ в сумі 4 465 231,00 грн. (чотири мільйони чотириста шістдесят п`ять тисяч двісті тридцять одна гривня 00коп.); - форми В1 № про завищення розміру бюджетного відшкодування у сумі 1 051 487,00грн. (один мільйон п`ятдесят одна тисяча чотириста вісімдесят сім гривень 00 коп.), штрафних санкцій в сумі 525 743,50 грн. (п`ятсот двадцять п`ять тисяч сімсот сорок три гривні 50коп.); - форми Р № збільшеної суми бюджетних зобов`язань по сплаті податку на додану вартість у сумі 1 151 673,00 грн. (один мільйон сто п`ятдесят одна тисяча шістсот сімдесят три гривні 00 коп.), - виданих Приватному акціонерному товариству Лисичанська нафтова інвестиційна компанія.

Отже судовими рішеннями, що набрали чинності, було підтверджено право ПРАТ «ЛИНІК» на бюджетне відшкодування податкового періоду червня-липня 2013 року в загальній сумі 1051 487 грн.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 29.10.2015 року у справі № 812/822/15, яка залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 25.10.2016, позовна заява Приватного акціонерного товариства «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» задоволена в повному обсягу. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 06 листопада 2013 року Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Луганську Міжрегіонального головного управління Міндоходів: - форми В4 № про завищення від`ємного значення ПДВ в сумі 5 771 188,00 грн. (п`ять мільйони сімсот сімдесят одна тисяча сто вісімдесят вісім гривень 00 коп.); - форми В1 № про завищення розміру бюджетного відшкодування у сумі 4 905 783,00 грн. (чотири мільйони дев`ятсот п`ять тисяч сімсот вісімдесят три гривні 00 коп.), штрафних санкцій в сумі 2 452 891,50 грн. (два мільйони чотириста п`ятдесят дві тисячі вісімсот дев`яносто одна гривня 50 коп.); - форми Р № збільшеної суми бюджетних зобов`язань по сплаті ПДВ у сумі 497 928,00 грн. (чотириста дев`ятсот сім тисяч дев`ятсот двадцять вісім гривень 00 коп.), - виданих Приватному акціонерному товариству Лисичанська нафтова інвестиційна компанія (том 2 а.с. 51-54, 55-59).

Отже судовими рішеннями, що набрали чинності 25.10.2016 було підтверджено право ПРАТ «ЛИНІК» на бюджетне відшкодування податкового періоду серпня-вересня 2013 року в загальній сумі 4 905 783 грн. (3 100 301,00 грн. та 1 805 482,00 грн. відповідно).

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2016 року, яка залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2016 року, адміністративний позов у адміністративному провадженні № 812/987/16задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо неподання органу державної казначейської служби висновку про суми відшкодування Приватному акціонерному товариству Лисичанська нафтова інвестиційна компанія податку на додану вартість за жовтень 2013 року; зобов`язано податкову інспекцію подати до Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області висновок про відшкодування Приватному акціонерному товариству Лисичанська нафтова інвестиційна компанія податку на додану вартість за податковою декларацією з податку на додану вартість за жовтень 2013 року у сумі 2918419,00 грн. та пені за період з 08.06.2016 по 15.06.2016 у розмірі 13816,48 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю (том 2 а.с. 60-64, 65-68).

27 грудня 2017 року ПРАТ «ЛИНІК» було отримано виконавчий лист у адміністративній справі № 812/1488/16, відкрито виконавче провадження, але бюджетне відшкодування до цього часу не відновлено.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 26.10.2017 у адміністративній справі № 812/1488/16, що залишена без змін постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 31.01.2018 року, було частково задоволено позов приватного акціонерного товариства «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» до офісу великих платників податків ДФС про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування необхідні дані щодо повернення необхідної суми бюджетного відшкодування суми податку на додану вартість за декларацією листопада 2013 року в сумі 5724781,00 грн., в задоволенні вимоги щодо повернення пені відмовлено (том 2 а.с. 69-75, 76-82).

18 травня 2018 року ПРАТ «ЛИНІК» було отримано виконавчий лист у адміністративній справі № 812/1488/16, відкрито виконавче провадження, але бюджетне відшкодування до цього часу не відновлено.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2016 року у адміністративній справі № 812/988/16, позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління ДФС щодо неподання органу державної казначейської служби висновку про суми відшкодування Приватному акціонерному товариству «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» податку на додану вартість за грудень 2013 року. Зобов`язано Спеціалізовану державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління ДФС подати до Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області висновок про відшкодування Приватному акціонерному товариству «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» податку на додану вартість за податковою декларацією з податку на додану вартість за грудень 2013 року у сумі 12194451,00 грн. та пені за період з 28.04.2015 року по 15.06.2016 року у розмірі 4029767,79 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю (том 2 а.с. 86-95).

З 29.03.2017 року у відділі примусового виконання головного територіального управління юстиції в Луганській області відкрито виконавче провадження з примусового виконання судового рішення, яке залишається на цей час не виконаним.

ПРАТ ЛИНІК звернулось до Державної казначейської служби України з запитом від 01.10.2019 № 130000/100000-43 щодо отримання інформації про хід виконання судових рішень і повідомлення про зміну банківських реквізитів стягувача (том 2 а.с. 83).

Листом від 01.11.2019 № 5-06-06/18835 Державна казначейська служба України повідомила, що Казначейством забезпечується опрацювання документів про стягнення коштів на користь Товариства. На сьогоднішній день безспірне списання коштів за виконавчими документами не вбачається можливим у зв`язку з наявністю обставин, що є підставами для зупинення безспірного списання коштів відповідно до пункту 13 Порядку. Додатково повідомлено, що під час здійснення безспірного списання коштів бюджетного відшкодування податку на додану вартість за рішеннями судів черговість виконавчих документів не формується та номери у черзі виконавчим документам не присвоюються (том 2 а.с. 84).

Таким чином, наявність заборгованості бюджету із відшкодування податку на додану вартість за 2013 рік підтверджується відповідними судовими рішеннями, які набрали законної сили.

Суд апеляційної інстанції погоджується з тим, що розрахунок пені в розмірі 27 578 687,29 грн. є вірним, що не заперечується сторонами. Спірним у даній справі є наявність у позивача саме права на стягнення нарахованої за час затримки відшкодування з ПДВ пені у розмірі 27 578 687,29 грн. за деклараціями за 2013 рік.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що, оскільки у період січень-грудень 2013 року позивачу не відшкодовано бюджетне відшкодування з податку на додану вартість, то наявні підстави для нарахування та стягнення пені у розмірі 27 578 687,29 грн.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначено статтею 200 Податкового кодексу України (далі ПК України).

Відповідно до п. 200.7 ст. 200 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Пунктом 200.8 ст. 200 ПК України передбачено, що до податкової декларації платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України, здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електронна митна декларація надається контролюючим органом за місцем митного оформлення контролюючому органу за місцем обліку такого платника податків в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису відповідно до закону.

Протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, згідно п. 200.10 ст. 200 ПК України контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

За наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, контролюючий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.

Перелік достатніх підстав, які надають право податковому органу на позапланову виїзну документальну перевірку платника податку на додану вартість для визначення достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку, встановлюється Кабінетом Міністрів України (п. 200.11 ст. 200 ПК України).

Контролюючий орган зобов`язаний у п`ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету (п. 200.12 ст. 200 Податкового кодексу України).

На підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу за змістом п. 200.13 ст. 200 ПК України, орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п`яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

Відповідно до п. 200.15 ст. 200 Податкового кодексу України, у разі якщо за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або контролюючий орган розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний повідомити про це орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. Орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів припиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до набрання законної сили судовим рішенням.

Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження контролюючий орган протягом п`яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов`язаний подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

З приписів п. 200.23 ст. 200 Податкового кодексу України вбачається: суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Проаналізувавши вищенаведені норми, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що передбачене у законі право платника податку на додану вартість отримати підтверджене контролюючим органом, унаслідок перевірки бюджетне, відшкодування на поточний банківський рахунок в обслуговуючому банку протягом п`яти операційних днів після отримання органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновку контролюючого органу, є безумовним. Закон визнає заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість не відшкодовані платнику протягом передбаченого законом строку суми податку на додану вартість і передбачає нарахування на таку заборгованість пені на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Право платника податків на стягнення пені, нарахованої на суму бюджетної заборгованості, що не була відшкодована, або відшкодована частково, підтверджено правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 26 березня 2019 року у справі № 810/1928/16, від 20 червня 2019 року у справі № 820/1750/18, від 11 вересня 2018 року у справі № 812/103/15.

Судами було встановлено, що днем виникнення права на нарахування пені у цій справі позивач визначив останні три роки, починаючи з 01.07.2017 до 01.07.2020 для всіх податкових періодів 2014 року. За вказаний період за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, контролюючий орган не приймав рішень про зменшення заявлених сум, а платник податку позивач не розпочинав процедуру адміністративного або судового оскарження, тобто в даному випадку відсутні підстави для застосування положень п. 200.15. ст. 200 ПК України.

Колегія суддів погоджується з твердження суду, що, оскільки кінцева дата нарахування пені, передбачена пунктом 200.23 статті 200 Податкового кодексу України, наразі невідома, та позивач має право самостійно визначити період нарахування пені в межах строку існування заборгованості бюджету з податку на додану вартість з урахуванням положень статті 102 Податкового кодексу України.

Як встановлено із наданих доказів, усі суми заборгованості із відшкодування податку на додану вартість за заявлений період (січень-грудень 2013 року) вже були узгодженими, що і є підставою для розрахунку сум пені.

Отже, загальна сума пені, що належить до стягнення на користь позивача, становить 27578687,29 грн.

З огляду на те, що позивачем заявлено бюджетне відшкодування у відповідності до вимог законодавства, а таке не відшкодовано, і ці суми є узгодженими, однак не відшкодовані з незалежних від платника податків причин, позивач набув право вимоги щодо виплати пені за прострочення бюджетного відшкодування, у відповідності до п. 200.23 ст. 200 Податкового кодексу України.

Колегія суддів зазначає, що наведені норми п. 200.23 ст. 200 ПК України встановлюють обов`язкове нарахування пені на суму бюджетної заборгованості, яка не виплачена у строк, визначений в статті 200 Податкового кодексу України, безвідносно до того, чи така бюджетна заборгованість була виплачена, чи ні. При цьому непогашення заборгованості бюджету з податку на додану вартість у визначений законодавцем строк є підставою для виникнення у платника податку права вимоги щодо виплати пені за прострочення бюджетного відшкодування.

ЄСПЛ у рішенні у справі «Інтерсплав проти України» від 09 січня 2007 року зазначив, що юридична особа-платник податку на додану вартість мала достатньо підстав сподіватись на відшкодування цього податку, так само як і на компенсацію за затримку його виплати, та встановив, що заявник мав захищений статтею 1 Першого протоколу до Конвенції майновий інтерес (Intersplav v. Ukraine, заява № 803/02, § 31-32). ЄСПЛ констатував порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції у справі з огляду на постійні затримки відшкодування і компенсації ПДВ у поєднанні із відсутністю ефективних засобів запобігання або припинення такої адміністративної практики, та зазначив, що і стан невизначеності щодо часу повернення коштів заявника порушували «справедливий баланс» між вимогами публічного інтересу та захистом права на мирне володіння майном (§ 40).

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 30 травня 2019 року у справі № 803/655/17 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2019 у справі № 826/7380/15 (провадження № 11-778апп18).

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Оскільки у період з січня 2013 року по грудень 2013 року позивачу не відшкодовано бюджетне відшкодування з податку на додану вартість, то останній має право на нарахування та стягнення пені у розмірі 27578687,29 грн.

Суд апеляційної інстанції не бере до уваги посилання апелянта, що сам порядок отримання платником податків сум пені за невчасне бюджетне відшкодування не визначено, оскільки вказана обставина не може слугувати причиною порушення права позивача, встановленого п. 200.23 ст. 200 Податкового кодексу України, на стягнення пені на рівні 120 відсотків облікової ставки НБУ.

Суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка із правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд першої інстанції під час розгляду справи, оцінки доказів, не допустив порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи.

За приписами ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (ч. 1 ст. 77 КАС України).

Оцінка доказів здійснюється судом за правилами статті 90 КАС України, відповідно до якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У рішенні у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Рішення суду згідно зі ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

В даному випадку апелянтом не доведено обставин, які заявлені в апеляційній скарзі.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що з метою ефективного захисту прав та інтересів позивача необхідно задовольнити позов, шляхом стягнення з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» пеню у зв`язку з несвоєчасним відшкодуванням бюджетної заборгованості з податку на додану вартість за податковими деклараціями з податку на додану вартість січня-грудня 2013 року в сумі 27578687,29 грн.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись 195, 205, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Луганській області - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2020 року у справі № 360/2526/20 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 23 березня 2021 року.

Колегія суддів: Г.М. Міронова

І.В. Геращенко

Е.Г. Казначеєв