Справа № 420/10518/20
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2021-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/10518/20
Головуючий в 1 інстанції: Самойлюк Г.П.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу сільськогосподарського виробничого кооперативу «Криничне» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року по справі за адміністративним позовом сільськогосподарського виробничого кооперативу «Криничне» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу,

В С Т А Н О В И Л А :

12 жовтня 2020 року СВК «Криничне» звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-5270-52 від 04.08.2020, прийняту Головним управлінням ДПС в Одеській області на суму 217 628,80 грн за несплату ЄСВ за січень-червень 2020 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що оскаржувана вимога є протиправною. У зв`язку з важким фінансовим становищем сільськогосподарського виробничого кооперативу «Криничне», пов`язаного з тривалою засухою у південній частині України, зокрема у Болградському районі Одеської області, господарство не має вільних обігових коштів для сплати податків і зборів, в зв`язку з чим виникла затримка у сплаті, в тому числі ЄСВ. Разом з цим, вимога про сплату боргу (недоїмки) не відповідає порядку її складання та направлення, передбаченому положеннями Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, оскільки вона містить суму несплаченого ЄСВ за період січень-червень 2020 року, а тому останній день її направлення мав бути до 10.07.2020.

Відповідач заперечував проти позову, зазначаючи, що за 2020 рік в інтегрованій картці платника податків позивача наявна заборгованість по єдиному внеску у сумі 217 628,80 грн. На підставі цих даних та згідно ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», згідно п. 4 розділу IV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Мінюсту України №508/26953 від 07.05.2015 сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-5270-52 від 04.08.2020. З урахуванням приписів п.4 ч.1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» позивач є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, у зв`язку з чим зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року у задоволені позову сільськогосподарському виробничому кооперативу «Криничне» відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить зазначене рішення скасувати та прийняти нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. Зокрема, апелянт зазначає, що судом не враховано його доводи. Судом не встановлено загальний період та конкретно по періодам суму заборгованості. На думку апелянта сума заборгованості охоплює період січня-червня 2020 року, а тому складення оскаржуваної вимоги мало відбутися до 10.07.2020, а не 04.08.2020 з направленням після 10.08.2020. Судом також не досліджувалися звіти платника збору по періодам, які слугували підставою прийняття оскаржуваної вимоги.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

Згідно відомостей ЄДРПОУ (код 03768954) позивач зареєстрований з 05.12.2005.

З наданої відповідачем роздруківки інтегрованої картки платника податків вбачається наявність у СВК «Криничне» недоїмки в розмірі 217 628,80 грн станом на 31.07.2020 (а.с. 27).

04.08.2020 Головним управлінням ДПС в Одеській області з посиланням на приписи ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та на підставі інформаційної системи органу доходів та зборів винесено податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-5270-52, згідно якої сума заборгованості сільськогосподарського виробничого кооперативу «Криничне» станом на 31 липня 2020 року становить 217 628,80 грн (а.с. 8).

31.08.2020 позивачем до ДПС України направлено скаргу на зазначену вимогу, проте рішенням від 25.09.2020 №28746 її залишено без розгляду через порушення десятиденного строку подання (а.с. 10-11).

Не погоджуючись з вимогою № Ю-5270-52 від 04.08.2020, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ю-5270-52 від 04.08.2020 є правомірною та не підлягає скасуванню, а відповідач при її винесенні діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Предметом спору у даній справі є оцінка правомірності податкової вимоги № Ю-5270-52 від 04.08.2020 про сплату боргу (недоїмки, штрафи та пеню) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, який станом на 31.07.2020 складає 217 628,80 грн.

Головним доводом апеляційної скарги є подання відзиву до суду першої інстанції не уповноваженою особою на здійснення самопредставництва ГУ ДПС в Одеській області, та як наслідок, надання неповноважною особою документів, на підставі яких судом зроблений висновок про наявність боргу в розмірі 217 628,80 грн.

Матеріали справи підтверджують, що відзив на позовну заяву підписано Тарановським Р.В., який на підтвердження відповідних повноважень надав до суду витяг з ЄДРПОУ ГУ ДПС в Одеській області (код 43142370), в якому зазначено, що він діє виключно в судах України без окремого доручення керівника (самопредставництво суб`єкта владних повноважень) (а.с. 28-30).

За загальним правилом право на самопредставництво юридичної особи - це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови колегіального виконавчого органу діяти від імені такої особи, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення.

Змінами, внесеними до КАС України Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення можливостей самопредставництва в суді органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб незалежно від порядку їх створення» від 18 грудня 2019 року № 390-IX розширено випадки самопредставництва юридичної особи, суб`єкта владних повноважень і визначено, що «юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені» та визначено перелік документів, що можуть підтвердити відповідні повноваження: закон, статут, положення, трудовий договір (контракт).

З аналізу цієї норми закону вбачається, що допуск особи до участі у справі та визнання належно вчиненими будь-яких інших з переліку передбачених статтею 44 КАС України процесуальних прав можливий за умови сукупної наявності обох цих умов.

Отже, для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження.

Відповідно до частини першої статті 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Юридична особа вважається створеною з дня її державної реєстрації (частина четверта статті 87 Цивільного кодексу України).

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації, регулюються, окрім Цивільного кодексу України, спеціальним Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

Загальні засади державної реєстрації, а також її основні принципи визначені в статті 4 вказаного Закону. До них, зокрема, належать обов`язковість та публічність державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі.

З метою забезпечення державних органів достовірною інформацією створено Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (частина перша статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань») .

Обов`язковому відображенню (реєстрації) в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, серед інших перелічених у цій статті відомостей, належать: відомості щодо керівників державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб та осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (частина третя статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань»).

Статус документів та відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, закріплений статтею 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», яка, зокрема, визначає, що внесені до Реєстру документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі. Якщо ж відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі.

Отже, наявність відповідного запису у реєстрі є належним і достатнім (достовірним) підтвердженням таких відомостей (інформації) для будь-якого державного органу, яким є і суд.

З урахуванням зазначеного, судова колегія вважає, що відзив на позовну заяву підписано особою, яка має на це відповідне право з наданням доказів наявності такого права.

Слід зазначити, що формуючи свої доводи, апелянт посилається на їх наведення у відповіді на відзив на позовну заяву, проте матеріали справи не підтверджують, що таку відповідь надсилали на адресу суду першої інстанції.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (далі Закон України №2464-VI).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону України №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України №2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

До визначених частиною другою статті 6 Закону України № 2464 обов`язків платника єдиного внеску віднесено зокрема: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (пункт 1); подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування (пункт 4).

Системний аналіз норм ст. 9 Закону України №2464 свідчить, що на позивача як платника єдиного внеску покладено безумовний, пріоритетний (частина дванадцята статті 9) обов`язок зі сплати єдиного внеску шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів (частина п`ята статті 9) з його банківського рахунку (частина сьома статті 9).

У позовній заяві СВК «Криничне» не заперечує факту наявності у нього заборгованості по єдиному внеску у сумі 217 628,80 грн, обґрунтовуючи його наявність важким фінансовим становищем, пов`язаним з тривалою засухою у південній частині України (зокрема у Болградському районі Одеської області).

За визначенням п.1 ч.1 ст.6 Закону № 2464-VI недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно ч. 4 ст. 25 Закону України № 2464-VI податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Згідно з пунктом 3 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 20.04.2015 року № 449 органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо, зокрема, платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску.

Згідно з пунктом 4 розділу VI Інструкція № 449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції(для платника - фізичної особи).

Аналіз наведеного дає підстав для висновку, що передумовою для формування податкової вимоги, є наявність у платника боргу, який обліковується, в тому числі, на підставі результатів проведення органом доходів і зборів документальної перевірки, звітів платника податків про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів.

Судова колегія звертає увагу, що відображення в інформаційній системі фіскального органу даних про наявність у платника на кінець календарного місяця недоїмки зі сплати єдиного внеску є самостійною і достатньою підставою для формування вимоги про сплату боргу, що свідчить про вірність в цій частині відповідних висновків суду першої інстанції.

Відповідачем з відзивом на позовну заяву надано роздруківку інтегрованої картки платника податків, що підтверджує наявність боргу в сумі 217 628,80 грн. станом на 31.07.2020 (а.с. 26-27).

Доводи апелянта, що вищевказаний доказ не є достовірним, судова колегія вважає помилковими з огляду на таке.

У розділі І Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 7 квітня 2016 року №422 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 травня 2016 року за №751/28881 (далі - Порядок №422), містяться такі визначення:

інтегрована картка платника - це форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами;

інформаційна система органів ДФС - інтегрована структура, що складається з одного чи більшої кількості процесів, компонентів апаратного та програмного забезпечення, засобів та персоналу, що забезпечує можливість задоволення встановленої потреби або цільової функції;

первинні документи - це документи, що складені платниками податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску та/або органами ДФС, іншими органами влади згідно з чинним законодавством.

Відповідно до п.1 розділу ІІ Порядку №422 з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками.

ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.

Також п.1 розділу ІІ Порядку №422 визначає реквізити інтегрованої картки платника.

Зі змісту наданого відповідачем до суду доказу за реквізитами (податковий номер, код виду бюджету, код класифікації доходів бюджету, дата здійснення облікової операції, код облікової операції, сума за обліковою операцією) та самим змістом облікових операцій можна ідентифікувати, що це є інтегрована картка платника СВК «Криничне» щодо сплати єдиного внесу, яка, в тому числі, свідчить, яким чином формувалася сума заборгованості позивача зі сплати ЄСВ за період з 01.01.2020 по 30.06.2020 в розмірі 217 628,80 грн.

Щодо основоположного доводу апелянта про наявність підстав для скасування оскаржуваної вимоги, а саме її несвоєчасного прийняття та направлення на адресу позивача судова колегія зазначає наступне.

Згідно з пунктом 1 розділу ІІІ Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 14 квітня 2015 року №435,зареєстрованого в Мінюсті України 23 квітня 2015 року за №460/26905 (далі - Порядок №441), страхувальники (…) зобов`язані формувати та подавати до органів доходів і зборів Звіт протягом 20 календарних днів, що настають за останнім днем звітного періоду.

Звітним періодом є календарний місяць.

Слід зазначити, що звіт формується на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до Закону нараховується єдиний внесок (пункт 1 розділу IV Порядку №441).

Згідно з пунктом 3 розділу VI Інструкція № 449 у випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається) платникам, зазначеним у підпунктах 1, 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 10 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Оскільки пунктом 1 розділу ІІІ Порядку №435 визначено, що страхувальники, в тому числі позивач, зобов`язані формувати та подавати до органів доходів і зборів Звіт протягом 20 календарних днів, що настають за останнім днем звітного періоду, тобто за червень 2020 року звіт слід подати до 20.07.2020, то відповідач про зростання суми недоїмки зі сплати єдиного внеску за червень 2020 року дізнався у липні 2020 року, а тому прийняття оскаржуваної вимоги 04.08.2020 здійснено у відповідності до п. 3 розділу VI Інструкції № 449.

Інтегрована картка платника СВК «Криничне» свідчить, що позивачем самостійно щомісячно нараховувалися суми єдиного внеску в період з 01.01.2020 до 30.06.2020., які з урахуванням погашення недоїмки 03.07.2020 в розмірі 64 306,52 грн, станом на 31.07.2020 склали 217 628,80 грн.

15.03.2021 позивачем до суду надано додаткові докази, а саме відповідні звіти по періодам з 01.01.2020 по 30.06.2020, які свідчать про нарахування ним ЄСВ в загальному розмірі 217 628,80 грн (а.с. 68-79).

З огляду на вищенаведене ГУ ДПС в Одеській області правомірно сформовано та направлено позивачу оскаржувану вимогу.

Матеріали справи не містять підтверджень дати надсилання оскаржуваної вимоги на адресу СВК «Криничне», проте дана обставина не є підставою для її скасування, а є визначальною для пред`явлення контролюючим органом позовної заяви про стягнення податкового боргу на підставі такої вимоги, що не є предметом розгляду у даній справі.

Загалом аналіз встановлених судом першої інстанції обставин та застосованих норм матеріального права свідчить про обґрунтованість його висновків щодо винесення відповідачем оскарженої вимоги про сплату боргу (недоїмки) за єдиним внеском на підставі даних інформаційної системи контролюючого органу у відповідності до положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Відтак, спірна вимога від 04.08.2020 року № Ю-5270-52 прийнята податковим органом за наявності для цього підстав, у межах своїх повноважень та у законний спосіб, тому підстави для визнання цієї вимоги протиправною та її скасування відсутні.

Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Підстав для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що висновків суду не спростовують.

Судова колегія зазначає, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 15 жовтня 2020 року. Тому постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,328 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу сільськогосподарського виробничого кооперативу «Криничне» - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко