Справа № 640/8731/20
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2021-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2021 року м. Київ № 640/8731/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шулежка В.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», за участю третьої особи - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Паламарчук Віталія Віталійовича (далі - відповідач), в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк| Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича щодо невключення ОСОБА_1 до переліку вкладників публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі 85 000,00 грн. згідно з договором банківською вкладу (депозиту) «Перше знайомство» № 980-056-000243429 від 20.05.2016;

зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», яка має право на відшкодування коштів у розмірі 85 000,00 гривень згідно з договором банківського вкладу (депозиту) «Перше знайомство» № 980-056-000243429 від 20.05.2016.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він є вкладником в розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідач протиправно не включив його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки таке невключення суперечить вимогам закону та порушує його право, як вкладника, на отримання гарантованої суми вкладу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.04.2020 відкрито провадження у адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Цією ухвалою суду запропоновано відповідачу подати до суду відзив на позовну заяву та докази, на яких ґрунтується його позиція.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначив, що твердження позивача про те, що він вносив грошові кошти на рахунок ПАТ «Банк Михайлівський» за договором банківського вкладу є такими, що не відповідають дійсності, оскільки кошти позивача були залучені фінансовою компанією як позика з подальшим поверненням їх на рахунок позикодавця. Тобто вказані грошові кошти отримані позивачем на підставі договору позики. На думку відповідача, кошти, що вносились/отримувались за таким договором не є вкладом у розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність» та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» і не є сумою коштів, прирівняних до вкладів, а тому гарантії Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не поширюються на ситуацію з позивачем. Враховуючи вищевикладене, рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про віднесення переказу коштів (транзакцій) до категорії нікчемних, є правомірним та таким, яке винесено з дотриманням вимог законодавства. Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову повністю.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.05.2020 залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - третя особа, Фонд).

Представником третьої особи пояснень та будь-яких доказів з приводу заявлених позовних вимог не подано.

Представником позивача подано до суду заяву про заміну первісного відповідача Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» Паламарчука Віталія Віталійовича належним відповідачем - Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.03.2021 вказану заяву повернуто без розгляду.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Між публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» (Банк) та ОСОБА_1 (Вкладник) укладено Договір банківського вкладу (депозиту) «Перше знайомство» від 20.05.2016 № 43429 в національній валюті.

Відповідно до п.1.1. вказаного Договору Вкладник вносить, а Банк приймає грошові кошти Вкладника (далі - Вклад) та зараховує їх на вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_1 (далі Депозитний рахунок) у гривні, що відкривається Банком на ім`я Вкладника, і зобов`язується виплачувати Вкладнику суму Вкладу та проценти на неї в порядку та на умовах, встановлених цим Договором та умовами розміщення вкладів фізичних осіб ПАТ «Банк Михайлівський», в т.ч. умовами дистанційного банківського обслуговування ПАТ «Банк Михайлівський».

Крім того, 20.05.2016 між позивачем та ПАТ «Банк Михайлівський» укладено договір про внесення змін №1 до договору банківського вкладу (депозиту) «Перше знайомство» №980-056-000243429, відповідно до якого п. 2.2. договору доповнено абзацом такого змісту: «У разі, якщо з моменту укладення договору по день закінчення чергового строку вкладу (включно) вкладник не буде ініціювати повернення вкладу, та відбудеться пролонгація договору, банк здійснить донарахування процентів за вкладом з початку чергового строку вкладу по день закінчення чергового строку вкладу у розмірі бонусної процентної ставки на суму вкладу, що складає 24,81% річних».

На рахунок позивача № НОМЕР_2 , відкритий в ПАТ «Банк Михайлівський», 20.05.2016 зараховано 195 000,00 грн. з призначенням платежу «залучення коштів на депозит згідно договору № 980-056-000243429 від 20.05.2016 р.», що підтверджується платіжним дорученням № 5036558 від 20.05.2016.

Судом встановлено, що правлінням Національного банку України прийнято рішення від 23.05.2016 № 14/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних».

На підставі зазначеної постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23.05.2016 № 812 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» та від 13.06.2016 № 991 «Щодо продовження строку тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський», згідно з якими 23.05.2016 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» Ірклієнка Юрія Петровича.

Наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» Ірклієнка Ю.П. від 24.05.2016 № 27/1 створено Комісію по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними.

Витягом з Додатках до Акту від 01.06.2016 № 3 Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, визначено перелік фізичних осіб, на рахунки яких 19.05.2016 р. здійснено перерахування коштів з поточних рахунків ТОВ «КІЦ» і ТОВ «ІРЦ», в якому міститься інформація, зокрема щодо вкладів позивача.

Згідно з вказаним актом ПАТ «Банк Михайлівський» 19.05.2016 виконав платіжні документи ТОВ «КІЦ» і ТОВ «ІРЦ» з перерахування коштів на рахунки фізичних осіб, при цьому залишку коштів у ТОВ «КІЦ» і ТОВ «ІРЦ» було недостатньо для проведення вищезазначених правочинів. Відтак, правочини (транзакції), зазначені в Додатках до акта, за ознаками нікчемності підпадають під критерії, передбачені частиною третьою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

На підставі рішення Національного банку України від 12.07.2016 №124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» і рішення виконавчої дирекції Фонду від 12.07.2016 №1213 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» з 13.07.2016 розпочато процедуру ліквідації Банку, призначено уповноважену особу Фонду, якій делеговано всі повноваження ліквідатора Банку.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 21.06.2018 №1758 продовжено строк ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» на два роки з 13.07.2018 до 12.07.2020 включно.

Позивач звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» 05.11.2019 із заявою про включення до реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду та про здійснення виплати коштів за Договором банківського вкладу (депозиту) № 980-056-000243429 від 20.05.2016.

Відповідно до довідки ПАТ «Банк Михайлівський» про стан рахунку від 13.11.2019 за №ЗГ1(К)/З118 позивача не включено до реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у зв`язку з визнанням нікчемними правочинів (транзакцій) із зарахування (повернення коштів) від TOB «Інвестиційно-розрахунковий центр» 19.05.2016 коштів на рахунок позивача.

Листом від 13.11.2019 Уповноважена особа повідомила позивача про відсутність правових підстав для включення інформації про нього до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, оскільки договір укладений ним не з Банком як повіреним, а з ТОВ «ІРЦ», який пов`язаний з наданням позики.

Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, якою порушено його права, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 № 4452-VI (далі - Закон № 4452-VI, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 15 частини першої статті 2 Закону № 4452-VI система гарантування вкладів фізичних осіб являє собою сукупність відносин, що регулюються цим Законом, суб`єктами яких є Фонд, Кабінет Міністрів України, Національний банк України, банки та вкладники.

Пунктами 3 та 4 частини першої статті 2 Закону № 4452-VI визначено, що вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти; вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Частиною першою статті 3 Закону № 4452-VI визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов`язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов`язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Згідно з положеннями статті 27 Закону № 4452-VI Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур`єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Відповідно до частини другої статті 37 Закону № 4452-VI, Уповноважена особа Фонду має право, зокрема, повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Частинами 2, 3 статті 38 Закону № 4452-VI передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов`язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов`язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Відповідно до частини четвертої статті 38 Закону № 4452-VI Фонд, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

З аналізу вищенаведеного слідує, що Уповноважена особа наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних, але це право не є абсолютним та кореспондується з обов`язком встановити обставини, з якими закон пов`язує нікчемність правочину. Висновок про нікчемність правочину має ґрунтуватися виключно на встановлених та доведених обставинах, які за законом тягнуть за собою застосування певних наслідків, зокрема щодо не включення особи до переліку вкладників банку для отримання в подальшому гарантованої суми вкладу.

З матеріалів справи вбачається, що договір банківського вкладу (депозиту) «Перше знайомство» № 43429 укладено між позивачем та ПАТ «Банк Михайлівський» 20.05.2016, а процедуру ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» розпочато з 13.07.2016.

Отже, вказаний Договір № 43429 є дійсним, оскільки був укладений до початку процедури ліквідації Банку, а також його нікчемність в судовому порядку не встановлена.

Позивачем на виконання своїх обов`язків за Договором банківського вкладу (депозиту) «Перше знайомство» внесено (залучено) кошти на депозит у готівковій формі у розмірі 195 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 5036558 від 20.05.2016 з призначенням платежу «Залучення коштів на депозит згідно договору № 980-056-000243429 від 20.05.2016 року».

На платіжному дорученні присутні усі реквізити, зокрема: зазначено найменування банку, зазначено дату здійснення касової операції, проставлено штам Банку із датою зарахування коштів, проставлено печатку банку та підписано працівником банку, а кошти на вкладний рахунок, було залучено позивача зі свого поточного рахунку.

Таким чином, позивач має належні та допустимі докази того факту, що ним внесено (залучено) кошти на депозит через касу банку.

Крім того, за вказаним договором позивачу виплачено Фондом гарантування вкладів фізичних осіб грошові кошти в сумі 110 000,00 грн., а отже решта коштів позивача в розмірі 85 000,00 грн. обліковується на депозитному рахунку, відкритому в ПАТ «Банк Михайлівський».

Відповідачем не наведено обставин для визнання нікчемним договору банківського вкладу «Перше знайомство» № 980-056-000243429 від 20.05.2016, укладеного між позивачем та ПАТ «Банк Михайлівський» та не наведено, які саме ознаки нікчемного правочину має договір. Відповідачем не надано доказів, які свідчили б, що зазначений правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави.

Також відповідачем не доведено, що така транзакція (переказ зазначених коштів) здійснена з порушенням норм законодавства.

Разом з тим, немає значення походження коштів, які перераховані позивачем з власного рахунку на підставі договору № 980-056-000243429 від 20.05.2016.

Суд враховує, що відповідач не довів належними та допустимими доказами того, що у момент укладення договору банківського вкладу та здійснення транзакції ПАТ «Банк Михайлівський» щодо зарахування суми коштів на банківський рахунок, позивач отримав перевагу стосовно інших вкладників банку та не обґрунтував, у чому така перевага полягала, а також не зазначив, які норми законодавства були порушені при здійсненні транзакції щодо перерахування коштів на рахунок позивача або під час укладення договорів банківського рахунку з ПАТ «Банк Михайлівський».

При виявленні нікчемних правочинів Фонд, його Уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не на підставі рішення Уповноваженої особи Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частини 2 статті 215 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб») незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною 2 статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і прийняте відповідне рішення. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. При цьому, перелік передбачених частиною 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» підстав, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним. Положення статті 228 ЦК України не можуть бути застосовані Уповноваженою особою Фонду при вирішення питання щодо віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у частині 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року по справі № 826/1476/15.

Суд також враховує, що 15.11.2016 прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» (набув чинності 19.11.2016; далі - Закон № 1736-VIII), яким, зокрема, статтю 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» доповнено частиною 5 такого змісту: «У разі виконання банком функцій повіреного, агента, іншого представника або посередника із залучення коштів фізичних осіб на користь третіх осіб (включаючи небанківські фінансові установи) банк зобов`язаний попередньо ознайомити у письмовій формі фізичних осіб про те, що такі кошти не є банківським вкладом фізичної особи, на який поширюються гарантії, встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Крім того, Законом № 1736-VIII розділ X «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 4452-VI доповнено пунктом 15 такого змісту: «До вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим Законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника».

Отже, з матеріалів справи вбачається, що позивач є вкладником у розумінні приписів статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому підпадає під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». При цьому, Уповноваженою особою не наведено правових підстав для невключення позивача до переліку вкладників ПАТ «Банк Михайлівський», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до приписів Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією висловленою Верховним Судом у постановах від 17 січня 2020 року у справі № 821/1731/16, від 20 лютого 2020 року у справі № 826/8958/17, від 15 травня 2020 року у справі № 818/507/17.

Враховуючи вищевикладені встановлені обставини та норми чинного законодавства, відповідачем не доведено наявності правових підстав для невключення позивача до переліку вкладників ПАТ «Банк Михайлівський», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в межах гарантованої суми відшкодування згідно з договором банківською вкладу (депозиту) «Перше знайомство» № 980-056-000243429 від 20.05.2016, а тому така бездіяльність уповноваженої особи є протиправною та суперечить приписам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб органів місцевого самоврядування, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до частини другої статті 55 Конституції України та статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку адміністративного судочинства.

З урахуванням зазначеного вище системного аналізу правових норм та встановлених обставин у справі, суд зазначає, що належним та достатнім способом захисту прав позивача є зобов`язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» подати подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», яка має право на відшкодуванню коштів у розмірі 85 000,00 грн. згідно з договором банківського вкладу (депозиту) «Перше знайомство» № 980-056-000243429 від 20.05.2016.

У відповідності до частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частинами першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність вчинення ним оскаржуваних дій, допущення бездіяльності та прийняття рішень.

Натомість, позивачем надано достатньо доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

Враховуючи викладене, системно проаналізувавши норми законодавства з урахуванням встановлених обставин, оцінивши наявні докази у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно, беручи до уваги положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача здійсненні ним судові витрати.

Керуючись ст.ст. 72-77, 90, 139, 241-246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» щодо невключення ОСОБА_1 до переліку вкладників публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі 85 000,00 грн. згідно з договором банківською вкладу (депозиту) «Перше знайомство» № 980-056-000243429 від 20.05.2016.

Зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», яка має право на відшкодуванню коштів у розмірі 85 000,00 грн. згідно з договором банківського вкладу (депозиту) «Перше знайомство» № 980-056-000243429 від 20.05.2016.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295-297 КАС України з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Суддя В.П. Шулежко