Справа № 160/16205/20
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2021 року Справа № 160/16205/20

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язати вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

04.12.2020р. через систему "Електронний суд" ОСОБА_1 звернулася з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та, з урахуванням уточненої позовної заяви від 13.01.2021р., просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати пенсії позивачеві на визначений пенсіонером банківський рахунок;

- зобов`язати відповідача здійснювати виплату пенсії позивачеві на банківський рахунок відкритий в АТ КБ "ПриватБанк";

- встановити контроль виконання судового рішення.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16.02.2018р. представник позивача звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком, до якої була долучена заява про виплату пенсії на визначений пенсіонером банківський рахунок від 15.02.2018р., проте рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №П-2142 від 16.02.2018р. позивачеві було відмовлено у призначенні пенсії за віком. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.01.2019р. у справі №160/9406/28, яке набрало законної сили 18.03.2019р., було частково задоволено позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області та, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити пенсію за віком ОСОБА_1 , як непрацюючому пенсіонеру, з врахуванням всього стажу, зазначеного в трудовій книжці, заробітної плати для обчислення пенсії, підвищення розміру пенсії відповідно до ч.1 ст. 28, ч.3 ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з дати звернення 16.02.2018р. 06.02.2020р. до відповідача була направлена заява про виплату пенсії на визначений пенсіонером банківський рахунок від 06.02.2020р. Листом №0400-0214-8/10699 від 20.03.2020р. Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило про виконання рішення суду в частині призначення пенсії позивачеві з 16.02.2018р. 01.12.2020р. представник позивача звернувся до пенсійного органу із заявою, в якій просив повідомити підстави невиплати пенсії позивачеві на визначений нею банківський рахунок відкритий в ПАТ КБ «ПриватБанк» згідно наданих заяв від 15.02.2018р. та від 06.02.2020р., проте, відповіді на наведену заяву не отримав. Оскільки станом на 04.12.2020р. пенсія на визначений пенсіонером банківський рахунок не перерахована, то позивач просить визнати протиправною таку бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачеві на визначений пенсіонером банківський рахунок, а також і просить зобов`язати відповідача вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 19.01.2021р. було відкрито провадження у даній адміністративній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до вимог ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України та зобов`язано відповідача, зокрема, надати відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву з дотриманням вимог ст.ст. 162, 261 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.54).

24.02.2021р. засобами поштового зв`язку, на виконання вищенаведеної ухвали суду від 19.01.2021р., від відповідача надійшов письмовий відзив на позов, у якому останній просив у задоволенні позову позивача відмовити в повному обсязі посилаючись на те, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.01.2019р. у справі №160/9406/18 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком з дати звернення, з 16.02.2018р., заборгованість по пенсії з 16.02.2018р. по 31.12.2020р. була нарахована для виплати на банківський рахунок відповідно до доданої уповноваженою особою позивача заяви про виплату пенсії на банківський рахунок від 06.02.2020р. на відомість січня 2021 року, а тому, відповідач вважає, що вимоги позивача щодо виплати пенсії на банківський рахунок відкритий в АТ «ПриватБанк» є передчасними, а по суті - безпідставними (а.с.58-59).

Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи викладене, дана справа вирішується 22.03.2021р., тобто у межах строку визначеного ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі розгляду адміністративної справи за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Із наявних в матеріалах справи документів судом встановлені наступні обставини у даній справі.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорту громадянина України для виїзду за кордон (а.с.18-19,78-зворот).

16.02.2018р. ОСОБА_1 через свого представника звернулась до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком, в якій просила виплачувати пенсію на банківський рахунок в ПАТ КБ «Приватбанк», до якої була додана, зокрема, заява про перерахунок пенсійних виплат на банківський рахунок б/н від 15.02.2018р., що підтверджується копіями відповідних заяв та розписки-повідомлення, наявними у справі (а.с.11,77,81).

Рішенням Відділу з питань призначення та перерахунків №6 управління застосування пенсійного законодавства головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову в призначенні пенсії №П-2142 від 16.02.2018р. було відмовлено у призначенні позивачеві пенсії за віком, що підтверджується копією відповідного рішення (а.с.76).

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.01.2019р. у справі №160/9406/28 було частково задоволено позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області та, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити пенсію за віком ОСОБА_1 , як непрацюючому пенсіонеру, з врахуванням всього стажу, зазначеного в трудовій книжці, заробітної плати для обчислення пенсії, підвищення розміру пенсії відповідно до ч.1 ст. 28, ч.3 ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з дати звернення 16.02.2018р., що підтверджується копією відповідного судового рішення (а.с.24-33,68-зворот 70,88-93).

Наведене судове рішення набрало законної сили 18.03.2019р. (а.с.88-93).

На звернення позивача від 25.02.2020р. з питання отримання довідки про розмір нарахованої та виплаченої пенсії позивачеві, листом №0400-0214-8/10699 від 20.03.2020р. Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило представника позивача те, що рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.01.2019р. у справі №160/9406/18 виконано в частині призначення пенсії ОСОБА_1 з 16.02.2018р., що підтверджується копією відповідного листа, наявною у справі (а.с.16-17).

01.12.2020р. представник позивача звернувся до пенсійного органу із заявою, в якій просив, зокрема, повідомити підстави невиплати пенсії позивачеві на визначений нею банківський рахунок відкритий в ПАТ КБ «ПриватБанк» згідно наданих заяв від 15.02.2018р. та від 06.02.2020р. (а.с.85).

На наведену заяву представника позивача від 01.12.2020р. пенсійний орган відповіді не надав, доказів її надання матеріали справи не містять, а відповідачем суду не надано.

Вказаний спір виник у зв`язку із незгодою позивача з бездіяльністю відповідача щодо невиплати пенсії позивачеві на визначений пенсіонером банківський рахунок, у зв`язку з чим позивач просить відновити її права шляхом визнання такої бездіяльності протиправною та зобов`язання відповідача здійснювати виплату пенсії позивачеві на банківський рахунок відкритий в АТ КБ "ПриватБанк".

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача, виходячи з наступного.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом визначаються Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон №1058).

Частиною 1 ст.47 Закону №1058 визначено, що пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999р. №1596 (далі - Порядок №1596), визначено механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, об`єднаними управліннями (далі - органи Пенсійного фонду), головними управліннями Пенсійного фонду України в областях, м. Києві та структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення), а також інших грошових виплат, що фінансуються органами соціального захисту населення за рахунок відповідних бюджетів (далі - пенсія та грошова допомога), шляхом зарахування на поточні рахунки одержувачів пенсії та грошової допомоги (далі - одержувачі) в уповноважених банках.

Відповідно до п.8, п.9 Порядку №1596 встановлено, що поточні рахунки одержувачам відкриваються уповноваженими банками згідно з вимогами, встановленими нормативно-правовими актами Національного банку, що регулюють порядок відкриття рахунків у національній та іноземній валюті.

Між уповноваженим банком і одержувачем укладається договір банківського рахунка. Положеннями договору не можуть погіршуватися умови виплати пенсій та грошової допомоги, встановлені цим Порядком. Умови договору повинні передбачати можливість його розірвання за ініціативою однієї із сторін.

Згідно з п.10 Порядку №1596 заява про виплату пенсії або грошової допомоги (додаток 1) або заява про виплату пенсії або грошової допомоги з відкриттям рахунка (додаток 4) подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду України або органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті в межах України. Заява про виплату пенсії або грошової допомоги може прийматися органом Пенсійного фонду України або органом соціального захисту населення через установи уповноваженого банку. Заява приймається за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу та підтверджує її вік, і визначеного законодавством документа, необхідного для з`ясування місця її проживання, та реєструється в установленому порядку.

За змістом приписів п.12, п.13 Порядку №1596 органи Пенсійного фонду та органи соціального захисту населення на підставі заяв, передбачених пунктом 10 цього Порядку, складають:

- списки на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки (далі - списки) згідно з додатком 2 у двох примірниках;

- опис списків на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки (далі - опис) згідно з додатком 3 у трьох примірниках.

Списки у двох примірниках за один день до початку кожного виплатного періоду, за який виплачується пенсія та грошова допомога, подаються органами Пенсійного фонду та органами соціального захисту населення відповідним установам уповноважених банків разом з двома примірниками описів.

Списки подаються одночасно на паперових і магнітних (електронних) носіях, крім випадків, зазначених в абзаці третьому цього пункту.

Таким чином, підставою для виплати пенсії через поточні рахунки в банках є заява про виплату пенсії або грошової допомоги (бланк якої є Додатком №1 до Порядку №1596), яка може бути подана пенсійному органу відповідно до п.10 Порядку №1596 двома шляхами, а саме:

- особисто пенсіонером до органу Пенсійного фонду;

- від установи уповноваженого банку.

Аналогічні положення закріплені у п.4.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. № 22-1 (далі - Порядок №22-1), яким передбачено, що заяви про виплату пенсії (додаток 5) реєструються в журналі вхідної кореспонденції. Заява про виплату пенсії через банківський рахунок подається заявником згідно з Порядком виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їхні поточні рахунки у банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року №1596 (зі змінами).

З аналізу вищенаведеного випливає те, що органи Пенсійного фонду України уповноважені здійснювати виплату пенсії через поточні рахунки в банках у разі наявності заяви про виплату пенсії або грошової допомоги (бланк якої є Додатком №1 до Порядку №1596).

Так, як встановлено судом із наявних у матеріалах справи документів, 16.02.2018р. ОСОБА_1 через свого представника звернулась до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком, в якій просила виплачувати пенсію на банківський рахунок в ПАТ КБ «Приватбанк», до якої була додана, зокрема, заява про перерахунок пенсійних виплат на банківський рахунок б/н від 15.02.2018р., що підтверджується копіями відповідних заяв та розписки-повідомлення, наявними у справі (а.с.11,77,81).

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.01.2019р. у справі №160/9406/28 було частково задоволено позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області та, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити пенсію за віком ОСОБА_1 , як непрацюючому пенсіонеру, з врахуванням всього стажу, зазначеного в трудовій книжці, заробітної плати для обчислення пенсії, підвищення розміру пенсії відповідно до ч.1 ст. 28, ч.3 ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з дати звернення 16.02.2018р., що підтверджується копією відповідного судового рішення (а.с.24-33,68-зворот 70,88-93).

Наведене судове рішення набрало законної сили 18.03.2019р. (а.с.88-93).

Пенсійним органом було виконано зазначене судове рішення лише в частині призначення пенсії ОСОБА_1 з 16.02.2018р., що підтверджується копією листа пенсійного органу №0400-0214-8/10699 від 20.03.2020р., наявною у справі (а.с.16-17).

Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи, заява про перерахунок пенсійних виплат позивача на банківський рахунок б/н від 15.02.2018р. була надана Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області представником позивача разом із заявою про призначення пенсії від 16.02.2018р., в якій також було зазначено про виплату пенсії на банківський рахунок, проте, на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.01.2019р. у справі №160/9406/28, пенсійний орган лише в січні 2021 року здійснив виплату пенсії позивачеві на визначений нею банківський рахунок в сумі 1769,00 грн. та 53826,14 грн., що підтверджується копією службової записки з відповідним скрін-шотом з підсистеми виплати пенсії (а.с.65-66).

З аналізу вищенаведених обставин та доказів у їх сукупності, можна дійти висновку, що, за умови наявності у пенсійного органу заяви позивача про виплату пенсії на банківський рахунок від 15.02.2018р., встановленої Порядком №1596 форми, на момент отримання 26.03.2019р. ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 18.03.2019р. у справі №160/9406/18 про повернення апеляційної скарги відповідача (що свідчить про набрання рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.01.2019р. у справі №160/9406/28 законної сили - 18.03.2019р.), бездіяльність відповідача щодо невиплати пенсії позивачеві на визначений пенсіонером банківський рахунок в період з 26.03.2019р. (надходження до відповідача ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 18.03.2019р. у справі №160/9406/18) по 31.12.2020р. (заборгованість пенсії за період з 16.02.2018р. по 31.12.2020р. та пенсія за січень 2021 року виплачена пенсійним органом на визначений позивачем банківський рахунок в січні 2021 року), є протиправною.

У відповідності до вимог ст.73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, відповідачем не було надано суду жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили про правомірність бездіяльності відповідача щодо невиплати пенсії позивачеві на визначений нею банківський рахунок у період з 26.03.2019р. (надходження до відповідача ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 18.03.2019р. у справі №160/9406/18) по 31.12.2020р. (заборгованість пенсії за період з 16.02.2018р. по 31.12.2020р. та пенсія за січень 2021 року виплачена пенсійним органом на визначений позивачем банківський рахунок в січні 2021 року), з урахуванням обставин встановлених судом та норм вищенаведеного чинного пенсійного законодавства.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вимог ч. 2 ст. 2 вказаного Кодексу, перевіривши правомірність бездіяльності відповідача щодо невиплати пенсії позивачеві на визначений нею банківський рахунок у період з 26.03.2019р. (надходження до відповідача ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 18.03.2019р. у справі №160/9406/18) по 31.12.2020р. (заборгованість пенсії за період з 16.02.2018р. по 31.12.2020р. та пенсія за січень 2021 року виплачена пенсійним органом на визначений позивачем банківський рахунок в січні 2021 року), суд приходить до висновку, що відповідач, допустивши наведену бездіяльність, діяв не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтовано та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Отже, суд приходить до висновку, що вищенаведеною бездіяльністю щодо невиплати пенсії позивачеві на визначений нею банківський рахунок у період з 26.03.2019р. (надходження до відповідача ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 18.03.2019р. у справі №160/9406/18) по 31.12.2020р. (заборгованість пенсії за період з 16.02.2018р. по 31.12.2020р. та пенсія за січень 2021 року виплачена пенсійним органом на визначений позивачем банківський рахунок в січні 2021 року), відповідач порушив право позивача на пенсійне забезпечення, у зв`язку з чим у суду наявні обґрунтовані правові підстави для часткового задоволення позовних вимог позивача в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати пенсії позивачеві на визначений нею банківський рахунок у період з 26.03.2019р. (надходження до відповідача ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 18.03.2019р. у справі №160/9406/18) по 31.12.2020р. (заборгованість пенсії за період з 16.02.2018р. по 31.12.2020р. та пенсія за січень 2021 року виплачена пенсійним органом на визначений позивачем банківський рахунок в січні 2021 року).

Разом з тим, не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача здійснювати виплату пенсії позивачеві на банківський рахунок відкритий в АТ КБ "ПриватБанк", виходячи з того, що судом у ході судового розгляду справи було встановлено, що в січні 2021 року відповідач виплатив на банківський рахунок, визначений позивачем, заборгованість пенсії за період з 16.02.2018р. по 31.12.2020р. у розмірі 53836,14 грн. та пенсію за січень 2021 року у розмірі 1769,00 грн.

Також і не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача в частині встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в даній адміністративній справі, оскільки судом не зобов`язано пенсійний орган вчинити дії, виконання яких підлягало б судовому контролю.

До того ж, слід зазначити і те, що встановлення судового контролю є правом суду та не може бути обрано позивачем в якості одного із способів захисту порушеного права, виходячи з вимог ст.382 Кодексу адміністративного судочинства України.

За викладених обставин, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача.

При прийнятті даного рішення, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, у справах "Салов проти України" (заява №65518/01 від06.09.2005; п.89), "Проніна проти України" (заява №63566/00 від18.07.2006; п.23) та "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04 від10. 02.2010; п.58), яка полягає у тому, що принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) 09.12.1994, п.29).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд не вбачає підстав для їх розподілу у порядку, встановленому ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували понесення нею будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи з урахуванням того, що за ухвалою суду від 19.01.2021р. позивач звільнена від сплати судового збору за подання адміністративного позову у цій справі.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язати вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 на визначений нею банківський рахунок у період з 26.03.2019р. (надходження до відповідача ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 18.03.2019р. у справі №160/9406/18) по 31.12.2020р. (заборгованість пенсії за період з 16.02.2018р. по 31.12.2020р. та пенсія за січень 2021 року виплачена пенсійним органом на визначений позивачем банківський рахунок в січні 2021 року).

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення відповідно до вимог статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України та у порядку, встановленому п.п.15.1 п.15 Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва