Справа № 280/1666/21
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ПОВЕРНЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ

23 березня 2021 року Справа № 280/1666/21 м.Запоріжжя
Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Батрак І.В., перевіривши адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б, )

про визнання протиправними дій та рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просить:

визнати протиправними дії та рішення відповідача, які полягають у відмові позивачу призначити пенсію за віком у зв`язку із відсутністю трудового стажу та не зарахуванні до страхового стажу позивача періоду роботи з 24.11.1980, у зв`язку із відсутністю запису про звільнення;

зобов`язати відповідача включити і зарахувати до загального страхового стажу позивача період роботи з травня 1976 року по лютий 1978 року в колгоспі «Росія» (с. Преображенка Оріхівського району Запорізької області), період проходження військової служби у Збройних Силах з 08.05.1978 по 19.05.1980, період роботи з 24.11.1980 по грудень 2000 року «водієм 3-го класу» на птахофабриці «Оріхівська» (з 01 вересня 1990 року птахорадгосп «Нестерянський», з 17 липня 1996 року Відкрите акціонерне товариство «Нестерянська птахофабрика», с. Нестерянка Оріхівського район Запорізької області), період провадження підприємницької діяльності з 01.01.2001 по 19.01.2017, призначити і нарахувати позивачу пенсію за віком та провести виплату пенсії.

Ухвалою суду від 09.03.2021 позовну заяву залишено без руху на підставі ст.ст. 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України та позивачу наданий строк 10 днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання позивачем суду: заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, оформленої у відповідності до статті 167 КАС України/або обґрунтувань за яких позивач вважає, що строк звернення до суду не пропущений; доказів, на обґрунтування поважності причин пропуску позивачем строку звернення до суду із даним адміністративним позовом.

На виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачем надано клопотання (вх. №16052 від 18.03.2021), до якого долучено також заяву про поновлення строку на звернення до адміністративного суду, на обґрунтування якого зазначає, що звернувшись 04.06.2020 із заявою про призначення йому пенсії за віком до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, обґрунтоване та вмотивоване рішення про відмову у призначенні йому пенсії взагалі не отримував. Вказує, що дізнався про таку відмову лише з листа начальника Оріхівського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області Л. Лісаченко від 22.06.2020, що не є належним повідомленням про прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії. Стверджує, що 22.09.2020 звернувся до місцевого суду загальної юрисдикції із заявою в порядку окремого провадження. Так, провадження у справі ЄУН 323/2368/20 за заявою позивача було відкрито, однак 08.12.2020 судом закрите провадження і роз`яснено позивачу наявність у нього права на звернення до адміністративного суду із позовною заявою. Стверджує, що докази вищезазначених дій позивача та докази поважності причини пропуску строку для звернення позивачем вже надані до адміністративного суду разом із позовною заявою.

Дослідивши матеріали позовної заяви та заяви про поновлення строку звернення до суду, оцінивши докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 118 КАС України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

За приписами частини 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску (частина 6 статті 161 КАС України).

Згідно з частиною 1 статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Зокрема, причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

При цьому, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді.

Дана позиція суду узгоджується з постановою Верховного Суду від 31.03.2020 по справі № 807/235/16 (адміністративне провадження № К/9901/49805/18).

Такі обставини мають бути підтверджені належними доказами (Постанова Верховного Суду від 17.07.2018 у справі №521/21851/16-а).

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України").

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13.12.2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Відлік строків для звернення з метою реалізації права на соціальний захист розпочинається з моменту отримання відповідним суб`єктом владних повноважень заяви особи, до якого додано пакет необхідних документів. У свою чергу, відлік строків для звернення до суду (у випадку незгоди особи з відповідним рішенням, дією чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду зазначеної заяви) розпочинається з моменту коли особа дізналася або повинна була дізнатися про таке порушення своїх прав, якщо інше прямо не передбачено законом.

Так, у позовній заяві та заяві про поновлення строку звернення до суду з позовними вимогами позивач зазначає, що листом від 22.06.2020, який спрямовано на адресу місця проживання позивача, начальник Оріхівського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області Л. Лісаченко повідомив, що заява позивача від 04.06.2020 про призначення йому пенсії розглянута та за результатами розгляду прийнято рішення від 04.06.2020 №5 про відмову призначити пенсію за віком у зв`язку із відсутністю трудового стажу та не зарахуванні до страхового стажу позивача періоду роботи з 24.11.1980.

Щодо посилань позивача на неотримання рішення відповідача та неналежне його повідомлення про прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії слід вказати, що початок шестимісячного строку визначено альтернативно - це день, коли особа дізналася, або повинна була дізнатись про порушення. Зазвичай ці два моменти збігаються, але це не обов`язково. Тому, при визначенні початку цього строку суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням. Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного суду від 05.07.2018 по справі №810/384/17.

Отже, законодавством передбачено, що у разі, якщо особа не знала про порушення, але з певної дати повинна була про нього дізнатись, перебіг строку обчислюється саме з моменту, коли особа повинна була дізнатись про відповідне порушення її прав..

Суд вважає за необхідне звернути увагу, що підстави для прийняття вказаного рішення та вчинення відповідачем протиправних, на думку позивача, дій, які полягають у відмові призначити пенсію за віком у зв`язку із відсутністю трудового стажу та не зарахуванні до страхового стажу позивача періоду роботи з 24.11.1980, у зв`язку із відсутністю запису про звільнення, стали відомі позивачу саме з листа начальник Оріхівського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №0800-0217-8/29354 від 22.06.2020.

Тобто, з кінця червня 2020 року позивач був обізнаний про відмову Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області у призначенні йому пенсії за віком згідно з пунктом 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до штемпелю вхідної документації Запорізького окружного адміністративного суду позивач звернулась з даним позовом до суду 01 березня 2021 року, при цьому, до відділення поштового зв`язку «Нової пошти» позов поданий 26 лютого 2021 року, тобто із пропуском шестимісячного строку звернення до суду.

При цьому, суду не було надано доказів того, що позивачем вчинялися будь-які дії, які б свідчили про його бажання отримати рішення від 04.06.2020 №5 про відмову призначити пенсію за віком.

Та обставина, що 22.09.2020 позивач звернувся до місцевого суду загальної юрисдикції із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, однак ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 08.12.2020 по справі №323/2368/20 закрите провадження і роз`яснено позивачу наявність у нього права на звернення до адміністративного суду із позовною заявою, на думку суду, не свідчить про поважність причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом.

Відтак, причини пропуску строку звернення до суду з вказаними позовними вимогами, зазначені позивачем у наданих поясненнях, суд вважає неповажними. Належних доказів на підтвердження існування обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду, позивач суду не надав.

За приписами частини 1 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно з частиною 2 статті 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною 2 статті 123 цього Кодексу.

Оскільки позивач звернувся до суду після закінчення встановленого законом строку та протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху не подав до суду належних доказів поважності пропуску строку звернення до суду з даною позовною заявою, суд визнає неповажними вказані в заяві про усунення недоліків підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду та вважає за необхідне повернути позовну заяву позивачу.

Згідно із частиною 5 статті 169 КАС України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

За приписами пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Частиною 2 статті 7 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що у випадках, установлених пунктом 1 частини 1 цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частини першої цієї статті, - повністю.

Судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України (частина 1 статті 9 Закону України «Про судовий збір»).

До позовної заяви додано квитанції від 11.01.2021 №20 на суму 875,60 грн. та від 25.02.2021 №0.0..1 на суму 32,40 грн., з яких вбачається, що ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що сплачений судовий збір у сумі 908,00 грн. підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України.

Керуючись п. 9 ч. 4 ст. 169, ст.ст. 241, 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дій та рішення, зобов`язання вчинити певні дії повернути.

Повернути з Державного бюджету України ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви згідно з ч. 8 ст. 169 КАС України не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Запорізький окружний адміністративний суд.

Суддя І.В.Батрак