Справа № 340/5560/20
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2021-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2021 року м. Кропивницький Справа № 340/5560/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Хилько Л.І., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління ДПС у Кіровоградській області (далі - відповідач) про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом та просить:

- визнати неправомірною відмову в проведенні камеральної перевірки та у списанні заборгованості зі сплати єдиного внеску за період та у розмірі: за 2017 рік - 8448 грн., за 2018 рік - 9828,72 грн., усього в сумі 18276,72 грн.;

- зобов`язати відповідача провести камеральну перевірку та списати заборгованість зі сплати ЄСВ у розмірі 18276,72 грн..

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач має заборгованість із сплати ЄСВ за 2017 рік - 8448 грн., за 2018 рік - 9828, 72 грн., усього в сумі 18276, 72 грн., а тому 20.07.2020 р. подав відповідачеві заяву про її списання згідно п.9-15 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року № 2464. Однак, листом Олександрійського управління ГУ ДПС у Кіровоградській області позивачу повідомлено, що він припинив підприємницьку діяльність 21.12.2018 року, а тому підстав для списання заборгованості з ЄСВ немає. Позивач вважає, що Законом № 592 не обмежене право осіб, які припинили підприємницьку діяльність, або незалежну професійну діяльність в період з 01.01.2017 року по 03.06.2020 року, а також після набуття чинності цього Закону (протягом 90 днів) на списання сум недоїмки, а також сум штрафу та пені нараховані на таку недоїмку, у зв`язку з тим що, фізичні особи користуються правами, виконують обов`язки та несуть відповідальність, що передбачені для платника єдиного внеску в частині діяльності, яка здійснювалась фізичною особою-підприємцем, у тому числі в період з 01.01.2017 року по 03.06.2020 року. Враховуючи викладене, положення п. 9-15 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2464 поширюються на платників податків, якими проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності до 03.06.21020 року. Отже, на думку позивача, він має право на списання сум заборгованості.

Представник відповідача у поданому до суду відзиві позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні, обґрунтовуючи це тим, що згідно з даними ЄДР позивачем було припинено підприємницьку діяльність 21.12.2018 р., отже і статусу платника єдиного податку позивач позбавлений з 21.12.2018 р., тому нарахування ЄСВ у сумі 18276,72 грн. є законним. Позивач звернувся до Олександрійського управління ГУ ДПС у Кіровоградській області із заявою, в якій просив провести перевірку та списати борг з ЄСВ з 2017-2018 роки. Разом з тим, Законом України від 13.05.2020 року №592-ХІ "Про внесення змін до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо усунення дискримінації за колом платників", який внесено зміни до Закону України від 08.07.2010 року №2464-VІ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування". Відповідно до п.5 розділу І Закону №592 розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2464 доповнено пунктом 9-15, яким врегульовано питання списання сум недоїмки за період з 01.01.2017 до 03.06.2020, а також штрафів та пені, нарахованих на ці суми недоїмки. Однак, норми Закону №592-ХІ чітко визначають перебіг часу з якого починає діяти механізм списання сум недоїмки, а також штрафів та пені, нарахованих на ці суми недоїмки за конкретний період з 01.01.2017 до 03.06.2020, містить конкретні умови, дотримання яких платниками передує списанню. Закон №592-ХІ не містить норми зворотної дії Закону в часі. Тобто, списання заборгованості зі сплати єдиного внеску платникам, зазначеним у пунктах 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 Закону №2464-VІ, що виникла в період з 01.01.2017 по 03.06.2020, якими подано державному реєстратору заяву про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності до 03.06.2020, не передбачалось законодавством (а.с.30-32).

Позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій висловив свою незгоду з вищевказаною позицію відповідача (а.с.51-52).

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

Судом встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду справи, що позивач з 10.12.2007 р. по 21.12.2018 був зареєстрований як фізична особа-підприємець, основний вид діяльності: виробництво інших готових металевих виробів.

Зі змісту інтегрованої картки платника податку - позивача вбачається, що за позивачем обліковується заборгованість з ЄСВ, яка виникла, зокрема, за період 2017-2018 роки в сумі 18276,72 грн., яка утворилась внаслідок щомісячного нарахування контролюючим органом суми ЄСВ, в тому числі:

- за 2017 рік у загальному розмірі 8448 грн. (по 704 грн. за місяць);

- за 2018 рік у загальному розмірі 9828,72 грн. (по 819,06 грн. за місяць).

Керуючись Законом України від 13.05.2020 року № 592-ХІ "Про внесення змін до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо усунення дискримінації за колом платників", позивачем була подана до Олександрійського управління ГУ ДПС у Кіровоградській області заява вх.№20780/ФОП від 03.07.2020 р. щодо проведення перевірки та списання несплачених сум недоїмки, нарахованих як платнику єдиного внеску за 2017-2020, та списання штрафних санкцій та пені по єдиному внеску.

На таку заяву Олександрійським управлінням ГУ ДПС у Кіровоградській області надано листом від 15.07.2020 р. № 2444/ФОП/11-28-53-08 відповідь, якою відмовлено у списанні недоїмки через відсутність підстав для списання заборгованості по єдиному соціальному внеску (а.с.9-10).

Предметом спору у даній справі є правомірність відмови у списанні позивачу недоїмки зі сплати ЄСВ за 2017-2018 роки усього в сумі 18276,72 грн., при вирішенні якого суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08 липня 2010 року № 2464-VI (далі - Закон України № 2464-VI) єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

02 червня 2020 року опублікований Закон України 13.0005.2020 року №592-IX "Про внесення змін до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо усунення дискримінації за колом платників" (далі-Закон №592-ІХ), пунктом 1 Прикінцевих положень якого передбачено, що цей Закон набирає чинності з 1 січня 2021 року, крім пункту 5 розділу I цього Закону, що набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Згідно з положеннями пункту 5 розділу I Закону №592-ІХ, який набрав чинності з 03.06.2020 року, до Закону № 2464-VI внесено зміни, зокрема, розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" доповнено пунктом 9-15 такого змісту:

"9-15. Підлягають списанню за заявою платника та у порядку, визначеному цим Законом, несплачені станом на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо усунення дискримінації за колом платників" з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом, суми недоїмки, нараховані платникам єдиного внеску, зазначеним у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, за період з 1 січня 2017 року до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо усунення дискримінації за колом платників", а також штрафи та пеня, нараховані на ці суми недоїмки, у разі якщо такими платниками не отримано дохід (прибуток) від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та за умови подання протягом 90 календарних днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо усунення дискримінації за колом платників":

а) платниками, зазначеними у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), - державному реєстратору за місцем знаходження реєстраційної справи фізичної особи - підприємця заяви про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності та до податкового органу - звітності відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону за період з 1 січня 2017 року до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо усунення дискримінації за колом платників". Зазначена звітність подається платником виключно у випадку, якщо вона не була подана раніше;

б) платниками, зазначеними у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, - до податкового органу за основним місцем обліку заяви про зняття з обліку як платника єдиного внеску та звітності відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону за період з 1 січня 2017 року до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо усунення дискримінації за колом платників". Зазначена звітність подається платником виключно у випадку, якщо вона не була подана раніше.

Після отримання у встановленому законом порядку відповідних відомостей від державного реєстратора або заяви про зняття з обліку як платника єдиного внеску та за умови подання платником єдиного внеску зазначеної звітності (якщо відповідна звітність не була подана раніше) податковий орган протягом 15 робочих днів проводить камеральну перевірку, за результатами якої приймає рішення про списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені або вмотивоване рішення про відмову списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені.

Податковим органом може бути прийнято рішення про відмову списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені, за умови якщо за результатами перевірки буде встановлено, що:

1) платник податків отримав дохід (прибуток) протягом періоду з 1 січня 2017 року до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо усунення дискримінації за колом платників";

2) суми недоїмки, а також штрафи та пеня, нараховані на суми недоїмки, були в повному обсязі самостійно сплачені платником або стягнуті у порядку, передбаченому цим Законом.

У разі якщо суми недоїмки, а також штрафи та пеня, нараховані на суми недоїмки, були частково самостійно сплачені платником та/або стягнуті у порядку, передбаченому цим Законом, податковий орган приймає рішення про списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені у частині, що залишилася несплаченою.

Штрафні санкції до платника єдиного внеску, передбачені пунктом 7 частини одинадцятої статті 25 цього Закону, за наведених умов не застосовуються.

Вимога про сплату суми недоїмки, штрафних санкцій і пені вважається відкликаною у день прийняття податковим органом рішення про списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені.

Нараховані та сплачені або стягнуті за зазначений період суми недоїмки, штрафних санкцій і пені відповідно до цього Закону не підлягають поверненню".

Міністерство фінансів України листом від 26.08.2020 №11220-16-62/26150 також надало роз`яснення щодо порядку застосування дії пункту 9-15 Закону №2464-VI, в якому вказало, що обов`язковою умовою для списання заборгованості зі сплати єдиного внеску за період з 1 січня 2017 року до 3 червня 2020 року є виконання вимог, встановлених пунктом 9-15 Закону №2464-VI, зокрема подання протягом 90 календарних днів з 3 червня 2020 року заяви про списання заборгованості, подання заяви державному реєстратору про припинення підприємницької діяльності або заяви до податкового органу про зняття з обліку, та подання звітності з єдиного внеску. Враховуючи вищенаведене, дія пункту 9-15 Закону №2464-VI поширюється на фізичних осіб - підприємців, які перебували в стані припинення до набрання чинності пунктом 5 розділу I Закону України від 13.05.2020 №592.

Відтак, суд дійшов висновку, що підставою для списання заборгованості зі сплати єдиного внеску є факт відсутності отриманого фізичною особою - підприємцем на загальній системі оподаткування доходу у період з 01.01.2017, своєчасне звернення до контролюючого органу з відповідною заявою, подання заяви державному реєстратору про припинення підприємницької діяльності, подання звітності з єдиного внеску.

З 10.12.2007 року позивач перебував на загальній системі оподаткування, а 21.12.2018 року внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця за власним рішенням. При цьому, позивач своєчасно звернувся до податкового органу із заявою про списання заборгованості з єдиного соціального внеску, а матеріали справи не місять доказів отримання позивачем доходів за період за 2017-2018 роки.

Так, у пояснювальній записці до проекту Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (щодо усунення дискримінації за колом платників)" зазначено про те, що встановлення обов`язку сплати ЄСВ без отримання доходу не відповідає легальній меті державного регулювання даного виду відносин та є непослідовним у контексті самого Закону, який визначає об`єктом нарахування ЄСВ саме отриманий дохід. Також зазначене положення суперечить Закону України "Про пенсійне забезпечення" щодо кола осіб, які мають право на державну трудову пенсію.

Отже, метою прийняття Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (щодо усунення дискримінації за колом платників)" було усунення дискримінаційного підходу щодо визначення коло платників єдиного соціального внеску при відсутності отриманого доходу від підприємницької діяльності.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що відповідачем було протиправно відмовлено у задоволенні заяви позивача щодо списання недоїмки, оскільки така відмова не відповідає меті прийнятого Закону.

В абзаці 3 пунктом 9-15 Закону №2464-VI зазначено, що податковим органом може бути прийнято рішення про відмову списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені, за умови якщо за результатами перевірки буде встановлено, що:

1) платник податків отримав дохід (прибуток) протягом періоду з 1 січня 2017 року до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо усунення дискримінації за колом платників";

2) суми недоїмки, а також штрафи та пеня, нараховані на суми недоїмки, були в повному обсязі самостійно сплачені платником або стягнуті у порядку, передбаченому цим Законом.

Відтак, зазначена норма Закону №2464-VI містить вичерпний перелік підстав для відмови списати суму недоїмки, водночас позивачу відмовлено з підстав, які не передбачені наведеною нормою.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У ході розгляду справи відповідач не довів наявність переконливих підстав для відмови позивачу спитати суми недоїмки, а мотиви відмови, наведені у листі від 15.07.2020 року №2444/ФОП/11-28-53-08, є незаконними.

Тож суд прийшов до висновку, що спірна відмова не відповідає принципам управлінської діяльності, закріпленим у частині 2 статті 2 КАС України, позаяк винесена відповідачем необґрунтовано.

Отже, таке рішення як індивідуальний акт суб`єкта владних повноважень є протиправним та підлягає скасуванню, а позов у цій частині вимог слід задовольнити.

Вирішуючи позовну вимогу про зобов`язання відповідача провести камеральну перевірку та списати суму заборгованості зі сплати ЄСВ у розмірі 18276,72 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 3 статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Частиною 4 статті 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Згідно до абзацу 2 пункту 9-15 Закону №2464-VI після отримання у встановленому законом порядку відповідних відомостей від державного реєстратора або заяви про зняття з обліку як платника єдиного внеску та за умови подання платником єдиного внеску зазначеної звітності (якщо відповідна звітність не була подана раніше) податковий орган протягом 15 робочих днів проводить камеральну перевірку, за результатами якої приймає рішення про списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені або вмотивоване рішення про відмову списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені.

Таким чином, списанню суми недоїмки повинно передувати проведення камеральної перевірки та прийняття рішення податковим органом про списання таких сум, отже, дії відповідача щодо списання сум недоїмки є дискреційними повноваженнями податкового органу, тому суд не може зобов`язати відповідача списати суми недоїмки, про що просить позивач, та відмовляє у задоволенні позову у цій частині.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (№25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства ("Stretch - United Kingdom" №44277/98).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини "Фон Мальтцан та інші проти Німеччини"). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність ("Von Maltzan and Others v. Germany" №71916/01, №71917/01 та №10260/02).

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

З`ясувавши характер спірних правовідносин, характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний позивачем спосіб, суд дійшов до висновку, що з огляду на визнання протиправною відмову ГУ ДПС в Кіровоградській області від 15.07.2020 року № 2444/ФОП/11-28-53-08, якою позивачу відмовлено у списанні сум недоїмки, порушене право позивача на отримання обґрунтованого рішення за його вимогою має бути відновлено шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути цю вимогу та вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, відповідно до законодавства та з урахуванням висновків суду у даному рішенні.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходив з того, що відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина 3 статті 139 КАС України).

За правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 14.03.2017 року у справі № П/800/559/16, вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумови для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності є однією вимогою.

Спірні правовідносини виникли у зв`язку з відмовою відповідача списати суми недоїмки, у зв`язку з чим позивач просить суд зобов`язати відповідача списати такі суми недоїмки.

Фактично, предметом позову є одна вимога немайнового характеру, яка хоч і задоволена частково, але розмір компенсації за сплачений судовий збір суд визначає, виходячи саме з кількості (а не з розміру) задоволених (незадоволених) позовних вимог. Такий механізм розподілу витрат зі сплати судового збору застосовано Верховним Судом у рішенні від 16.06.2020 р. по справі №620/1116/20.

За подання цього позову судовий збір обчислюється за ставкою, визначеною п.п.1 п.3 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (установлений Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020 року у розмірі 2102 грн.). Тому судовий збір за подання цього позову до суду повинен становити 840,80 грн..

При зверненні до суду з позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 840,80 грн., що підтверджується квитанцією від 29.09.2020 року № 33585137 (а.с.6-а), а тому такий підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Крім того, позивачем сплачено судовий збір у сумі 840,80 грн., що підтверджується квитанцією від 30.10.2020 р. № 0.0..1 (а.с.6-б), який підлягає поверненню відповідно до статті 7 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст.139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов - задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління ДПС у Кіровоградській області від 15.07.2020 №2444/ФОП/11-28-53-08 в частині проведення камеральної перевірки та списанні заборгованості зі сплати єдиного внеску за період 2017-2018 роки в розмірі 18276,72 грн..

Зобов`язати Головне управління ДПС у Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 в частині проведення камеральної перевірки та списання заборгованості зі сплати єдиного внеску за період 2017-2018 роки в розмірі 18276,72 грн., з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимоги - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області (код ЄДРПОУ - 43142606) судовий збір в розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

Повернути ОСОБА_1 (РНОКПП- НОМЕР_1 ) з Державного бюджету України судовий збір в розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок), перерахований згідно квитанції від 30.10.2020 року № 0.0..1.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст.255 КАС України та може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295-297 КАС України.

Згідно до п.п.15.5 п.15 Розділ VII Перехідні положення КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Л.І. Хилько