Справа № 620/6795/20
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2021-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2021 року м. Чернігів Справа № 620/6795/20

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Бородавкіної С.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) 24.12.2020 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області (далі - ГУ ДПС у Чернігівській області), у якому просить скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 15.12.2020 №1.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що пиво та алкогольні напої, які знаходились в приміщенні магазину під час перевірки, розміщувались там тимчасово і призначались для власного споживання, а не для продажу. Крім того, у позивача відсутня ліцензія на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, а тому вона не є суб`єктом, до якого можуть бути застосовані санкції за порушення статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Ухвалою судді від 22.01.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, установлено відповідачу строк для надання відзиву на позов.

У визначений судом строк відповідачем надано відзив на позов, у якому ГУДПС у Чернігівській області позовні вимоги не визнало, просило відмовити у їх задоволенні та зазначило, що під час фактичної перевірки господарської діяльності ОСОБА_1 було встановлено зберігання алкогольних напоїв у місцях зберігання не віднесених до Єдиного державного реєстру місць зберігання, а саме в магазині з метою їх реалізації. Також в ході перевірки було встановлено, що ліцензія на право здійснення роздрібної чи оптової торгівлі у суб`єкта господарювання відсутня. У зв`язку з наведеним, до позивача застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу, про що винесено спірне податкове повідомлення-рішення.

Представником позивача надано відповідь на відзив, у якій він заявлені позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та зазначив, що відповідачем не доведено факт продажу товарів, що підпадають під дію вказаного вище Закону у належному ОСОБА_1 магазині, а довідка про внесення місця зберігання до Єдиного реєстру повинна бути отримана за умови, що місце зберігання продукції відрізняється від місця здійснення роздрібної торгівлі, вказаного у ліцензії.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні адміністративного позову має бути відмовлено, виходячи з таких підстав.

ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 11.02.2011 внесено відповідний запис, та перебуває на податковому обліку в ГУДПС у Чернігівській області як платник єдиного податку 2 групи (а.с. 7-8).

Судом встановлено, що на підставі наказу ГУ ДПС у Чернігівській області від 25.11.2020 №1834-а, направлень на перевірку від 25.11.2020 №439 та №438, працівниками податкового органу була проведена фактична перевірка господарської одиниці (магазину) за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9, 43, 44). Перевірку проведено у присутності продавця ОСОБА_2 (особа, яка здійснювала розрахункові операції).

За результатами перевірки складено акт від 27.11.2020 №1308/0901/ НОМЕР_1 (а.с. 48-49), у якому зафіксовано факт зберігання на перевіряємій господарській одиниці алкогольних напоїв у місцях, завідомо не внесених до Єдиного реєстру місць зберігання, а саме: в магазині з метою реалізації знаходились наступі алкогольні напої: сидр «Сомерсбі», ємністю 0,5 л, міцністю 4,7% об., в асортименті і кількості 18 пляшок за ціною 28,50 грн. за пляшку (ціна згідно цінника на пляшках); пиво «Бад», ємністю 0,5 л, міцністю 5% об., в кількості 9 пляшок за ціною 24,00 грн. (зі слів продавця); пиво світле «Гараж зі смаком лимона», ємністю 0,44 л, міцністю 4,6% об, в кількості 7 пляшок за ціною 24,00 грн. за пляшку (ціна згідно цінника на пляшці); напій слабоалкогольний сильно газований «Шейк» в асортименті, ємністю 0,33 л, міцністю 7% об., в кількості 18 пляшок за ціною 24,00 грн. за пляшку (ціна згідно цінника на пляшках); напій слабоалкогольний енергетичний «Рево», ємністю 0,5 л, міцністю 8,5% об., в кількості 18 пляшок за ціною 35,00 грн. за пляшку (ціна згідно цінника на пляшці); пиво «Пшеничне темне Біла Ніч», ємністю 0,5 л, міцністю 5% об, в кількості 10 пляшок за ціною 21,50 грн. (ціна згідно цінника на пляшці); пиво «Пшеничне біле», ємністю 1 л, міцністю 5% об., в кількості 9 пляшок за ціною 40,00 грн. за пляшку (ціна зі слів продавця).

У зв`язку із наведеним, перевіряючими зроблено висновок про порушення позивачем статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

На підставі вищевказаного акту перевірки ГУ ДПС у Чернігівській області винесено ФОП ОСОБА_1 податкове повідомлення-рішення від 15.12.2020 №1, яким до позивача застосовано штрафні санкції в сумі 17 000,00 грн. (а.с. 12).

Вважаючи зазначене податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернулась до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Спірні правовідносини регулюються Законом України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі - Закон № 481/95).

Відповідно до положень статті 15 Закону №481/95 роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного реєстру, незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) таке місце зберігання було внесено до Єдиного реєстру.

Внесення даних до Єдиного реєстру проводиться на підставі заяви суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) з обов`язковим зазначенням місцезнаходження місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а також: для юридичних осіб - найменування, місцезнаходження, коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; для фізичних осіб - підприємців - прізвища, імені, по батькові, місця проживання, реєстраційного номера облікової картки платника податків.

Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які отримали ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, вносять до Єдиного реєстру тільки ті місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, що розташовані за іншою адресою, ніж місце здійснення торгівлі.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону №481/95, місце зберігання - місце, яке використовується для зберігання спирту, або приміщення, яке використовується для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, відомості про місцезнаходження якого внесені до Єдиного державного реєстру місць зберігання.

Разом з тим, Єдиний державний реєстр місць зберігання (Єдиний реєстр) - перелік місць зберігання, який ведеться органами доходів і зборів і містить визначені цим Законом відомості про місцезнаходження місць зберігання та відомості про заявників.

Місце торгівлі - місце реалізації товарів, у тому числі на розлив, в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичного розташування, для тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пива - без обмеження площі, для алкогольних напоїв, крім пива, - торговельною площею не менше 20 кв. метрів, обладнане реєстраторами розрахункових операцій та/або програмними реєстраторами розрахункових операцій (незалежно від їх кількості) або де є книги обліку розрахункових операцій (незалежно від їх кількості), в яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, незалежно від того, чи оформляється через них продаж інших товарів.

Відповідно до частини другої статті 17 Закону №481/95 до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі зберігання спирту, або алкогольних напоїв, або тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, - 100 відсотків вартості товару, який знаходиться в такому місці зберігання, але не менше 17000 гривень.

Механізм застосування фінансових санкцій, передбачених цією статтею визначає Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 №790.

Згідно з пунктом 5 цього Порядку підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є:

акт перевірки додержання суб`єктом господарювання встановлених законодавством вимог, обов`язкових для виконання під час здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, складений органом, що видав ліцензію, у якому зазначається зміст порушення і конкретні порушені норми законодавства;

результати проведення органом, який видав ліцензію, іншими органами виконавчої влади в межах їх компетенції перевірок суб`єкта господарювання, пов`язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів;

матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб`єктами господарювання вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Як зазначено вище, підставою для застосування до позивача штрафних санкцій був виявлений в ході перевірки факт зберігання на господарській одиниці, де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 , алкогольних напоїв у місцях, не внесених до Єдиного реєстру місць зберігання, а саме: в магазині за адресою: АДРЕСА_1 зберігались сидр «Сомерсбі», ємністю 0,5 л, міцністю 4,7% об., в асортименті і кількості 18 пляшок за ціною 28,50 грн. за пляшку (ціна згідно цінника на пляшках); пиво «Бад», ємністю 0,5 л, міцністю 5% об., в кількості 9 пляшок за ціною 24,00 грн. (зі слів продавця); пиво світле «Гараж зі смаком лимона», ємністю 0,44 л, міцністю 4,6% об, в кількості 7 пляшок за ціною 24,00 грн. за пляшку (ціна згідно цінника на пляшці); напій слабоалкогольний сильно газований «Шейк» в асортименті, ємністю 0,33 л, міцністю 7% об., в кількості 18 пляшок за ціною 24,00 грн. за пляшку (ціна згідно цінника на пляшках); напій слабоалкогольний енергетичний «Рево», ємністю 0,5 л, міцністю 8,5% об., в кількості 18 пляшок за ціною 35,00 грн. за пляшку (ціна згідно цінника на пляшці); пиво «Пшеничне темне Біла Ніч», ємністю 0,5 л, міцністю 5% об, в кількості 10 пляшок за ціною 21,50 грн. (ціна згідно цінника на пляшці); пиво «Пшеничне біле», ємністю 1 л, міцністю 5% об., в кількості 9 пляшок за ціною 40,00 грн. за пляшку (ціна зі слів продавця).

Порядок ведення Єдиного державного реєстру місць зберігання затверджено наказом Державної податкової адміністрації України від 28.05.2002 №251, пунктом 1.1 якого визначено, що Єдиний державний реєстр місць зберігання - це перелік місць, що використовуються для зберігання спирту, та приміщень, що використовуються для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів (далі - місце зберігання), який містить відомості про місцезнаходження місць зберігання та відомості про заявників.

Відповідно до пункту 2.1 цього Порядку до Єдиного реєстру вносяться, зокрема, місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 04 серпня 2020 року в справі №814/225/15, наведені у статті 1 Закону №481/95 визначення місця торгівлі та місця зберігання не дають підстави для висновку про взаємовиключність цих місць.

Тобто, за певних обставин місце зберігання та місце реалізації можуть знаходитись за однією адресою і тоді суб`єкт господарювання відповідно до частини тридцять восьмої статті 15 Закону №481/95 звільняється від обов`язку вносити до Єдиного реєстру таке місце зберігання алкогольних напоїв.

Разом з тим, з огляду на встановлений в ході перевірки факт зберігання алкогольних напоїв у магазині, де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, а також те, що це місце не було внесене до Єдиного державного реєстру місць зберігання, зазначене вище виключення на позивача не розповсюджується.

Відтак, суд вважає обґрунтованими доводи відповідача про наявність у діях позивача ознак складу правопорушення для притягнення її до відповідальності за зберігання алкогольних напоїв у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, згідно з частиною другою статті 17 Закону №481/95.

При цьому, суд ставиться критично до доводів позивача, що виявлені під час перевірки пиво та слабоалкогольні напої розміщувались у приміщенні магазину тимчасово і призначались для власного споживання, оскільки наведене спростовується наявними у справі доказами, зокрема матеріалами фотофіксації, згідно яких такі напої зберігались у холодильнику та на них містились цінники із вартістю продукції (а.с. 46-47). Крім того, надаючи пояснення під час перевірки, продавець магазину (особа, яка здійснювала розрахункові операції) підтвердив, що зазначені вище алкогольні напої були придбані на складах оптової торгівлі з метою їх подальшої реалізації (а.с. 45).

Статтею 69 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи наведене, суд вважає, що матеріалами справи об`єктивно підтверджується факт зберігання позивачем алкогольних напоїв у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру. Та обставина, що господарська одиниця ФОП ОСОБА_1 (магазин) знаходиться у будинку, який належить її чоловіку, жодним чином не спростовує висновки перевірки та не підтверджує дотримання позивачем вимог Закону №481/95.

Щодо доводів позивача, що вона не має ліцензії на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тому не може бути суб`єктом виявленого порушення, суд зазначає таке.

Верховний Суд у постанові від 16.04.2020 (справа №811/1167/16) зазначив, що метою правового регулювання відносин із зберігання алкогольних напоїв є забезпечення контролю за їх виробництвом і обігом. Нарівні з місцями виробництва, оптової та роздрібної торгівлі алкогольних напоїв законодавець запровадив реєстрацію їх місця зберігання в Єдиному державному реєстрі для забезпечення повного контролю за процесом виробництва і реалізації підакцизної продукції. При цьому, здійснення такої реєстрації не пов`язується з наявністю в суб`єкта господарювання відповідної ліцензії на провадження діяльності з реалізації алкогольних напоїв.

За вимогами частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Що стосується покликань представника позивача на правову позицію, викладену в постановах Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №814/152/17, від 12.06.2018 у справі №813/3034/17, від 26.02.2019 №825/1574/15-а, то така не може бути застосована, з огляду на відмінність фактичних обставин.

Крім того, наведена судом правова позиція у спірних правовідносинах підтримана Верховним Судом, зокрема, у постановах від 11.06.2020 (справа №820/6852/16), від 02.03.2021 (справа №805/1154/17-а).

Разом з тим, суд при виборі і застосуванні норми права повинен застосовувати правову позицію, яка є останньою в часі.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що ГУДПС у Чернігівській області правомірно, з дотриманням вимог чинного законодавства України винесено позивачу податкове повідомлення-рішення від 15.12.2020 №1.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, тому ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог має бути відмовлено.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області про скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Апеляційна скарга, з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII ''Перехідні положення'' Кодексу адміністративного судочинства України, подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 22 березня 2021 року.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ).

Відповідач: Головне управління Державної податкової служби у Чернігівській області (, вул. Реміснича, буд. 11, м. Чернігів, 14000).

Суддя С.В. Бородавкіна