Справа № 440/4144/20
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2021-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 березня 2021 року

м. Київ

справа № 440/4144/20

адміністративне провадження № К/9901/7273/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Усенко Є.А.,

суддів: Гімона М.М., Гусака М.Б.,

розглянув матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.11.2020 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 03.02.2021 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09.11.2020, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 03.02.2021, у задоволенні позову відмовлено.

25.02.2021 ОСОБА_1 подала до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на вище зазначені судові рішення.

Основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є, зокрема забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом (частина третя статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до пункту 10 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Системний аналіз вищезазначених положень процесуального закону дає підстави для висновку, що суд має право віднести справу до категорії малозначних за результатами оцінки характеру спірних правовідносин, предмету доказування, складу учасників та інших обставин, крім випадків, передбачених частиною четвертою статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи характер правовідносин, з приводу прав і обов`язків сторін в яких виник спір, що є предметом судового розгляду у цій адміністративній справі, предмет доказування, обставини, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій, а також доводи, викладені в касаційній скарзі, ця адміністративна справа підпадає під критерії визначення справи незначної складності.

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що у позивачки є податковий борг у розмірі 6 298 257,55 грн., обов`язок позивачки сплатити який підтверджено постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.11.2011 у справі № 2а-455/10/1670 (у частині 44 560,75 грн.) та постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 16.04.2015 у справі № 816/995/15-а (набрала законної сили 08.05.2015; в частині 6 253 696,80 грн.). Цими судовими рішеннями, які є чинними, з позивачки стягнуто податковий борг у зазначених сумах.

Спір, що був предметом судового вирішення у цій справі, виник у зв`язку з відмовою Головного управління ДПС у Полтавській області у задоволенні заяви позивачки списати зазначений податковий борг як безнадійний ( ОСОБА_1 як підставу для списання податкового боргу вказує припинення нею підприємницької діяльності з 28.01.2015, повернення територіальними органами Державної виконавчої служби виконавчих листів, пред`явлених Головним управлінням ДПС у Полтавській області, у зв`язку з неможливістю виконання - відсутністю у неї майна та коштів).

Випадки, за яких справа може бути розглянута виключно за правилами загального позовного провадження (які виключають можливість кваліфікації справи як справи незначної складності), встановлені частиною четвертою статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України. У цій справі такі обставини відсутні.

Та обставина, що справа розглянута судом першої інстанції за правилами загального позовного провадження, не змінює її характер як справи незначної складності, оскільки такий її характер визначено нормами пункту 20 частини першої статті 4 та пункту 10 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України.

Доводів про наявність виключних обставин, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, позивачка у касаційній скарзі не наводить, судовою колегією такі обставини також не встановлені.

За правилами пункту 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи, що судові рішення прийняті у справі незначної складності, передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України виняткові обставини відсутні, судові рішення першої та апеляційної інстанцій не підлягають касаційному оскарженню, відповідно у відкритті касаційного провадження у даній справі слід відмовити.

Керуючись статтями 12, 248, 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.11.2020 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 03.02.2021.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику, а копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

СуддіЄ.А. Усенко М.М. Гімон М.Б. Гусак