Справа № 420/3921/21
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2021-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3921/21

УХВАЛА

22 березня 2021 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Радчук А.А., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області, в якій позивач просить:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у проведенні виплати ОСОБА_1 недоотриманої суми пенсії за віком на пільгових умовах за період з 11.02.2020 р. по 30.11.2020 р. в загальній сумі 35261,94 грн., зазначені в листі від 16.11.2020 р. №10852-10727/1-02/8-1500/20;

стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 нараховану заборгованість пенсії за період з 11.02.2020 р. по 30.11.2020 р. в загальній сумі 35261,94 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що у зв`язку з виникненням спірних правовідносин сторін щодо поновлення нарахування і виплати пенсії з 11.02.2020 року та стягнення нарахованої, але не виплаченої суми пенсії за період з 14.09.2019 року по 10.02.2020 року, позивачем використано право на судовий захист і рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 червня 2020 року по справі № 420/3814/20, позов ОСОБА_1 задоволено, поновлено виплату його пенсії з 11.02.2020 р., стягнуто з управління нараховану заборгованість пенсії за період з 14.09.2019 року по 10.02.2020 року в загальній сумі 18 106,27 грн.

27.08.2020р. судом видано виконавчі листи по зазначеній справі, у зв`язку з чим позивач звернувся до Відповідача із заявою про стан виконання вказаного рішення суду.

У відповідь отримано лист від 16.11.2020 р., яким управління повідомило про проведення перерахунку пенсії за рішенням суду, проте нарахована сума пенсії за період з 11.02.2020 р. по 13.07.2020 р. в сумі 18 532,83 грн. та з 14.07.2020 р. по 30.11.2020 р. в сумі 16 729,11 грн. не виплачена через відсутність бюджетних асигнувань у відповідача, включена до реєстру судових рішень та обліковується згідно вимог постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 р. №637.

Станом на дату подання цієї заяви, відповідачем не було виплачено позивачу пенсію за період з 11.02.2020 р. по 13.07.2020 р. в сумі 18 532,83 грн. та з 14.07.2020 р. по 30.11.2020 р. в сумі 16 729,11 грн.

Позивач акцентує увагу на тому, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 червня 2020 року по справі №420/3814/20 набрало чинності 07.08.2020 року, але до цього часу в повній мірі виконано відповідачем не було, нараховану доплату до пенсії за рішенням суду за період з 11.02.2020 р. по 30.11.2020 р. в загальній сумі 35261,94 грн., позивачеві не виплачено.

Відповідно до ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом

Розглянувши позовну заяву та додані до неї документи, суддя дійшов висновку, що у відкритті провадження в адміністративній справі слід відмовити з наступних підстав.

Так, судом з`ясовано, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11.06.2020 року у справі № 420/3814/20, яке набрало законної сили 07.08.2020 року, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови, оформленої листом від 24.03.2020 року № 2297-1923/1-02/8-1500/20, поновити нарахування і виплату пенсії ОСОБА_1 з 11.02.2020 року та виплатити нараховану суму пенсії за період з 14.09.2019 року по 10.02.2020 року в загальній сумі 18 106,27 грн., зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 11 лютого 2020 року, стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 нараховану заборгованість пенсії за період з 14.09.2019 року по 10.02.2020 року в загальній сумі 18 106,27 грн.

Згідно зі змістом листа-відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 16.11.2020 р. №10852-10727/1-02/8-1500/20, який додано позивачем до позову, його надано позивачу на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.06.2021 року по справі № 420/3814/20.

Відповідно до статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження.

Згідно з положеннями частини першої статті 1 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 року № 1404-VIII виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В частині першій статті 11 Закону України Про виконавче провадження йдеться про те, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З аналізу вищезазначених законодавчих норм убачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України Про виконавче провадження.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 686/23317/13-а.

Статтею 382 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.

Відповідно до вимог статті 383 КАС України особа-позивач на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Вищезазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Таким чином, оскаржені позивачем дії відповідача можуть бути оскаржені відповідно до статті 383 КАС України.

Такий порядок оскарження дій/бездіяльності суб`єкта владних повноважень, вчинених на виконання судового рішення, є більш оптимальним для особи, яка вважає що її права порушені, з огляду, зокрема, на положення частини п`ятої статті 383 КАС України, відповідно до якої, розгляд заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень здійснюється судом протягом 10 днів, з дня її отримання.

Відповідно до частини шостої цієї статті, за наявності підстав для задоволення заяви, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону; у разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 355/1648/15-а.

За вказаних обставин, суд зазначає, що позивач у цій справі обрав спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправними дій, вчинених при наявності обов`язку щодо вчинення певних дій на виконання рішення суду, та зобов`язання вчинити певні дії. Проте, спірні правовідносини між сторонами, по суті, вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.

Отже, у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими стаття 383 КАС України пов`язує виникнення підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не подавати новий адміністративний позов.

Підсумовуючи вищенаведене, суд зазначає, що вимоги про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Тобто, якщо позивач вважає протиправними рішення, дії чи бездіяльність відповідача, вчинені на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.06.2020 року у справі № 420/3814/20, то він може звернутись до суду в порядку статті 383 КАС України із заявами про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача, а не пред`являти новий адміністративний позов.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 серпня 2019 року у справі № 522/10140/17.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

На підставі викладеного суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі.

Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

При цьому суд зазначає, що на виконання ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд врахував висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 24 липня 2020 року по справі № 501/2172/15-а (адміністративне провадження № К/9901/24215/18).

Керуючись ст.ст.2, 4, 6, 19, 170, 171, 243, 248 КАС України, суддя -

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Копію ухвали разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами повернути особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала суду може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст. 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.А. Радчук