Справа № 520/17936/2020
Суддя: Горшкова О.О.
Дата ухвалення: 2021-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2021 р. № 520/17936/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Горшкової О.О.,

при секретарі судового засідання - Бондаря О.В.,

за участю: представника позивача Бикової О.Ю.,

представника відповідача - Бирки Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Колективного підприємства кооператив виробничий "Харківська стрічкоткацька фабрика" до Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Колективне підприємство кооператив виробничий "Харківська стрічкоткацька фабрика" (далі - КПВК "ХСФ") звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДПС у Харківській області №20/20-40-56-04-24 від 28.12.2019 про анулювання реєстрації платника єдиного податку КПКВ "Харківська Стрічкоткацька фабрика", , з 01 січня 2020 року;

- зобов`язати ГУ ДПС у Харківській області визнати звітність КПКВ "Харківська Стрічкоткацька фабрика", , подану за результатами діяльності за перший, другий та третій квартали 2020 року як податкову звітність;

- судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що внаслідок перевірки відповідності вимог перебування на спрощеній системі оподаткування позивача, проведеної податковим органом, встановлено здійснення Колективним підприємством кооператив виробничий "Харківська стрічкоткацька фабрика" діяльності, яка не дає право застосовувати спрощену систему оподаткування - видобування корисних копалин, а саме - підземних вод. Рішенням Головного управління ДПС у Харківській області №20/20-40-56-04-24 від 28.12.2019 анульовано реєстрацію КПВК "ХСФ" платником єдиного податку з фізичних осіб. Позивач стверджує, що факт отримання дозволу на спеціальне водокористування не є тотожним видобутку чи реалізації корисних копалин. Позивач здійснює ані видобування, ані реалізацію корисних копалин. На підставі викладеного просив задовольнити адміністративній позов в повному обсязі.

Представником відповідача надано до суду відзив на позов, в якому зазначив, що під час проведення перевірки було встановлено наявність у позивача Дозволу на спеціальне водокористування №327/ХР/49д-18 від 31.05.2018 строком дії до 31.05.2023, зважаючи на цей факт КПВК "ХСФ" порушено умови перебування на спрощеній системі оподаткування, визначені абз.5 пп.291.5.1 п.291.5 ст. 291 Податкового кодексу України. На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 16.12.2020 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального провадження, 15.03.2021 протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження, розпочато розгляд справ по суті.

У судовому засіданні 15.03.2021 представники сторін підтримали свої правові позиції по справі.

Суд, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, встановив наступне.

Судом встановлено, що Колективне підприємство кооператив виробничий "Харківська стрічкоткацька фабрика" здійснює господарську діяльність на спрощеній системі оподаткування та є платником єдиного податку 3 групи.

На підставі пункту 299.10 статті 299 Податкового кодексу України контролюючим органом - Головним управлінням ДПС у Харківській області було проведено перевірку щодо порушення платником єдиного податку вимог перебування на спрощеній системі оподаткування платника єдиного податку КПВК "ХСФ" , за результатами перевірки було складено акт №2239/20-40-56-04-07/00307767 від 28.12.2019.

Згідно із висновками, викладеними в акті перевірки №2239/20-40-56-04-07/00307767 від 28.12.2019, контролюючим органом встановлено, що КПВК "ХСФ", порушило умови перебування на спрощеній системі оподаткування, а саме абз. 5 п.п. 291.5.1 п. 291.5 ст. 291 Податкового кодексу України. Відповідно до інформації, наявної в базах ДПС України, КПВК "ХСФ" заяви щодо переходу на загальну систему оподаткування до Головного управління ДПС у Харківській області не надавало.

10.02.2020 посадовими особами Головного управління ДПС у Харківській області складено акт №867/20-40-56-04-07/00307767 про неможливість вручення посадовими особами акту про результати перевірки платника єдиного податку та виявлені порушення умов перебування на спрощеній системі оподаткування та рішення про виключення з реєстру платників єдиного податку.

Рішенням Головного управління ДПС у Харківській області №20/20-40-56-04-24 від 28.12.2019 позивачу було анульовано реєстрацію платника єдиного податку з фізичних осіб.

Листом Головного управління ДПС у Харківській області від 05.11.2020 №36657/10/20-40-04-34-16 КПВК "ХСФ" було повідомлено, що у зв`язку із анулюванням реєстрації платника податку з 01.01.2020 за рішенням контролюючого органу, податкову декларацію за три квартали 2020 року від 03.11.2020 №42094994 просвоєно статус "не визнана як податкова звітність".

01.02.2020 Головне управління ДПС у Харківській області відповіддю на адвокатський запит від 23.11.2020 №3-23/11 роз`яснило представнику позивача, що контролюючим органом було проведено перевірку, згідно до результатів якої, КПВК "ХСФ" порушило умови перебування на спрощеній системі оподаткування, у зв`язку із діяльністю по видобутку, реалізації корисних копалин відповідно до Дозволу на спеціальне водокористування №327/ХР/49д-18 від 31.05.2018.

Вважаючи дії податкового органу щодо проведення перевірки, формування за її результатами акту перевірки та рішення контролюючого органу №20/20-40-56-04-24 від 28.12.2019 таким, що порушує права КПВК "ХСФ", позивач звернувся за захистом своїх прав до Харківського окружного адміністративного суду.

Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.

Пунктом 299.1 статті 299 Податкового кодексу України (далі - ПК України) встановлено, що реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Застосування спрощеної системи оподаткування фактично є одним із видів пільгового оподаткування господарської діяльності. Податковим кодексом України встановлено коло осіб, на яких розповсюджується вказана норма.

Згідно з пунктом 291.3 статті 291 ПК України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Відповідно до абзацу 5 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 ПК України платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки, зокрема: у разі здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, або невідповідності вимогам організаційно-правових форм господарювання - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності або відбулася зміна організаційно-правової форми.

Згідно з пунктом 299.10 статті 299 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі:

1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву;

2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення;

3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу;

4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва юридичної особи платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків;

5) якщо платником єдиного податку четвертої групи не подано податкову звітність, передбачену підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 299.11 статті 299 ПК України у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

З аналізу наведених вище норм вбачається, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках. При цьому прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної документальної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування.

Дана позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 19 лютого 2019 у справі № 826/7216/17.

З акту перевірки №2239/20-40-56-04-07/00307767 від 28.12.2019 неможливо встановити яку саме перевірку проводив податковий орган.

Крім того, частиною першою статті 149, статтею 151 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання використовують у господарській діяльності природні ресурси в порядку спеціального або загального природокористування відповідно до цього Кодексу та інших законів. Суб`єктам господарювання для здійснення господарської діяльності надаються в користування на підставі спеціальних дозволів (рішень) уповноважених державою органів земля та інші природні ресурси (в тому числі за плату або на інших умовах). Порядок надання у користування природних ресурсів громадянам і юридичним особам для здійснення господарської діяльності встановлюється земельним, водним, лісовим та іншим спеціальним законодавством.

Відповідно до положень статей 46, 48 Водного кодексу України водокористування може бути двох видів - загальне або спеціальне. Спеціальне водокористування - це забір води з водних об`єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об`єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів. Спеціальне водокористування здійснюється фізичними та юридичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських та інших державних і громадських потреб.

Спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу (пункт 9 частини першої статті 44, стаття 49 Водного кодексу України).

Статтями 16, 19, 21 Кодексу України про надра передбачено, що користування надрами, у тому числі видобування підземних прісних вод, здійснюється на підставі спеціального дозволу на користування надрами.

Прісні підземні води - це природний ресурс із подвійним правовим режимом, а тому, використовуючи підземні води, слід керуватися і водним законодавством, і законодавством про надра.

Отже, чинним законодавством передбачено обов`язок отримання господарюючими суб`єктами як дозволу на спеціальне водокористування, так і спеціального дозволу на користування ділянкою надр. При цьому, спеціальний дозвіл на користування надрами дає право на видобування підземних вод, а дозвіл на спеціальне водокористування - право на їх використання.

Разом із тим, Кодексом України про надра визначено випадки, за яких господарюючі суб`єкти мають право видобувати підземні води без спеціального дозволу (стаття 21 Кодексу України про надра).

Статтею 23 цього Кодексу передбачено право землевласників і землекористувачів у межах наданих їм земельних ділянок без спеціальних дозволів видобувати, зокрема, підземні води для власних господарсько-побутових потреб, нецентралізованого та централізованого (крім виробництва фасованої питної води) господарсько-питного водопостачання, за умови, що продуктивність водозаборів підземних вод не перевищує 300 м3 на добу.

Таким чином, видобувати підземні води без спеціальних дозволів в обсязі, що не перевищує 300 кубічних метрів на добу, мають право суб`єкти господарювання, які є землевласниками або землекористувачами, лише для власних господарсько-побутових потреб, нецентралізованого та централізованого (крім виробництва фасованої питної води) господарсько-питного водопостачання. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 12.06.2018 у справі № 908/999/17, від 06.09.2018р. у справі №922/3711/18.

Як вбачається із Дозволу на спеціальне водокористування, виданого Державним агенством водних ресурсів України №327/ХЗ/49д-18 від 31.05.2018, метою водокористування є питні і санітарно-гігієнічні потреби, а не видуботок та реалізація корисних копалин, як стверджує відповідач.

Підпунктом 5 підпункту 291.5.1 пункту 291.5 статті 291 Податкового кодексу України встановлено, що не можуть бути платниками єдиного податку першої - третьої груп суб`єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи - підприємці), які здійснюють видобуток, реалізацію корисних копалин, крім реалізації корисних копалин місцевого значення.

Відповідно до звіту про використання води позивачем за 2019 рік, КПВК "ХСФ" на підставі Дозволу на спеціальне водокористування взагалі не використовувало водні ресурси впродовж 2019 року.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Зазначене в сукупності обумовлює покладення обов`язку доказування в податкових спорах на податковий орган, який у відповідності до принципу офіційного з`ясування обставин справи повинен доводити в суді обставини, що стали підставою для прийняття та правомірність прийняття свого рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20.02.2018 р. у справі №817/149/17, від 29.03.2018 р. у справі № 813/2758/16 та, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, яка є обов`язковою для суду при вирішенні даної справи.

Таким чином, адміністративна справа має бути розглянута на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, та правомірність і обґрунтованість свого рішення має саме контролюючий орган.

Отже, враховуючи те, що рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку можливе лише на підставі проведення документальної перевірки відповідного платника податку, що й було порушено відповідачем, суд вважає, що й висновок податкового органу про порушення КПВК "ХСФ" абзацу 5 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України є передчасним та документально не встановленим.

Факт наявності у КПВК "ХСФ" дозволу на спеціальне водокористування не доводить, що позивачем здійснюється видобудок та (чи) реалізація корисних копалин, внаслідок чого ним, начебто, здійснюється порушення вимог для перебування на спрощенній системі оподаткування.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання ГУ ДПС у Харківській області визнати звітність КПКВ "Харківська Стрічкоткацька фабрика", , подану за результатами діяльності за перший, другий та третій квартали 2020 року як податкову звітність, суд зазначає наступне.

Перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, суд не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Як випливає зі змісту Рекомендації №R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої 11.03.1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, під дискреційним повноваженням суд розуміє таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Суд зауважує, що він є правозастосовуючим органом, тобто, не створюючи нових правових норм, не підміняючи собою органи виконавчої та законодавчої влади, на підставі закону у встановленому процесуальним законом порядку вирішує справи.

Згідно ч.2 ст.6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

У статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зазначається, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Статтею 19 Конвенції передбачено, що для забезпечення дотримання Високими Договірними Сторонами, однією з яких є Україна, їхніх зобов`язань за Конвенцією та протоколами до неї, створюється Європейський суд з прав людини. Він функціонує на постійній основі. Статтею 46 Конвенції передбачено, що Високі Договірні Сторони зобов`язуються виконувати остаточні рішення Суду в будь-яких справах, у яких вони є сторонами.

Згідно із рішеннями Європейського суду з прав людини по справах: "Класс та інші проти Німеччини" від 6 вересня 1978 року, "Фадєєва проти Росії" (Заява № 55723/00), Страсбург, від 9 червня 2005 року, "Кумпене і Мазере проти Румунії" (Заява N 33348/96), Страсбург, від 17 грудня 2004 року - завдання суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи влади держави, тобто суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

Зважаючи на викладене, суд не вбачає підстави для задоволення адміністратвиного позову в частині зобов`язання Головного управління визнати податкову звітність позивача, подану за результатами діяльності за перший, другий та третій квартали 2020 року як податкову звітність.

За приписами ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судовинства.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 6-9, 14, 243-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Колективного підприємства кооператив виробничий "Харківська стрічкоткацька фабрика" до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДПС у Харківській області №20/20-40-56-04-24 від 28.12.2019 про анулювання реєстрації платника єдиного податку КПКВ "Харківська Стрічкоткацька фабрика", , з 01 січня 2020 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вул. Пушкінська, 46, м. Харків, 61057, ЄДРПОУ ВП: 43983495) суму сплаченого судового збору в розмірі 2102,00 (дві тисячі сто дві) грн на користь Колективного підприємства кооператив виробничий "Харківська стрічкоткацька фабрика" (вул. Текстильна, буд. 26, м. Харків, 61010, ).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 22.03.2021.

Суддя О.О. Горшкова