Справа № 240/12632/20
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2021-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/12632/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Панкеєва В.А.

Суддя-доповідач - Франовська К.С.

18 березня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Франовської К.С.

суддів: Матохнюка Д.Б. Боровицького О. А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Житомирської обласної державної адміністрації в особі Департаменту праці, соціальної та сімейної політики на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Житомирської обласної державної адміністрації в особі Департаменту праці, соціальної та сімейної політики про визнання протиправним та скасування висновку, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Житомирської обласної державної адміністрації в особі Департаменту праці, соціальної та сімейної політики з наступними вимогами :

- визнати протиправним та скасувати висновок комісії №2078/2-20/42 від 09.04.2020 Житомирської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи, яким їй відмовлено у визначенні статусу особи, яка постраждала в наслідок Чорнобильської;

- зобов`язати комісію Житомирської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї вчинити дії щодо видачі їй посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи, як особі яка має статус постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії.

Ухвалою суду від 18.09.2020 відкрито спрощене провадження у справі без повідомлення учасників справи.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправним та скасовано висновок комісії Житомирської обласної державної адміністрації №2078/2-20/42 від 09.04.2020 з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, яким ОСОБА_1 відмовлено у встановленні статусу особи, яка постраждала в наслідок Чорнобильської катастрофи.

Зобов`язано комісію Житомирської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї вчинити дії щодо видачі ОСОБА_1 посвідчення потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи, як особі яка має статус постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, його оскаржив відповідач. Апеляційна скарга мотивована тим, що зобов`язання відповідача прийняти рішення про встановлення позивачці статусу постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи та видати посвідчення постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 є втручанням у здійснення ним своїх дискреційних повноважень.

Скаржник також вказує, що право на отримання посвідчення потерпілого мають особи, яким причинний зв`язок інвалідності з насідками Чорнобильської катастрофи було встановлено до досягнення повноліття, однак, позивачу такий зв`язок було встановлено після 18 років.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до приписів ч.4 ст.229 КАС України якщо згідно положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановив суд та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 ( дошлюбне прізвище ОСОБА_1 ) народилась у м.Коростень Житомирської області 19 травня 1992 року.

02 грудня 1994 року Житомирською обласною державною адміністрацією ОСОБА_1 видано посвідчення дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи серії НОМЕР_1 .

Особа, якій видано таке посвідчення, має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Видане посвідчення, згідно закону, діяло до повноліття дитини.

Після досягнення повноліття ОСОБА_1 , після тривалого лікування, експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України від 24.09.2018 №11125 на засіданні комісії №59 від 18.09.2018 їй встановлено причинний зв`язок захворювання із впливом аварії на ЧАЕС (а.с.13).

Згідно висновку Житомирської обласної МСЕК-1 ОСОБА_1 з 02 листопада 2018 року встановлено другу групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із впливом аварії на ЧАЕС, про що видано довідку серії 12 ААБ №302801 від 05.11.2018 (а.с.11-12).

У 2018 році позивач , вважаючи, що має право на державні гарантії та пільги що і компенсації внаслідок аварії на ЧАЕС, звернулася до управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради в Житомирській області із заявою щодо заміни виданого їй посвідчення дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, серії Д на посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії.

Листом від 22.11.2018 за №3875/19.5 управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради у Житомирській області повідомило позивачу про відмову у видачі посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи, 1 категорії, у зв`язку з тим, що на день подання документів до медико-соціальної експертної комісії для встановлення групи інвалідності у зв`язку із захворюванням, яке пов`язане із наслідками Чорнобильської катастрофи, позивач не мала статусу потерпілої від аварії на ЧАЕС, оскільки дитяче посвідчення серії Д, оформлене на її ім`я втратило чинність після досягнення повноліття.

Не погоджуючись із відмовою відповідача, позивач звернулась до суду з позовом.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року у справі № 279/2908/19 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано відмову у видачі ОСОБА_1 посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи (1 категорії), викладену у листі управлінням праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області від 22.11.2018 №3875/19.5.

Визнано протиправною та скасовано відмову у видачі ОСОБА_1 посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи (1 категорії), викладену у листі Виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області від 17.12.2018 №02-16/2055.

Зобов`язано управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області прийняти від ОСОБА_1 документи та направити до Житомирської обласної державної адміністрації подання для вирішення питання щодо видачі ОСОБА_1 посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи (1 категорії), з урахуванням висновків суду у даній справі.

На виконання рішення суду у цій справі, Виконком Коростенської міської раді вніс подання Житомирській обласній державній адміністрації та подав пакет документів для вирішення питання щодо видачі ОСОБА_1 посвідчення потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи.

За результатами розгляду подання, Житомирська облдержадміністрація листом від 09.04.2020 №2078/2-20/42 Житомирська обласна державна адміністрація надала відповідь, що питання визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи передбачено Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Особи, які досягли повноліття, з числа дітей, визначених в статті 27 Закону, та яким у дитячому віці встановлено причинний зв`язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи, за умови проходження переогляду у спеціалізованій МСЕК належать до потерпілих від Чорнобильської катастрофи. Відповідно до ч.3 ст.12 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" на встановлення причинного зв`язку між погіршенням стану здоров`я і встановленням інвалідності та наслідками Чорнобильської катастрофи мають право особи, яким після досягнення повноліття не буде надано відповідно до частини першої статті 11 цього Закону статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, з числа:

- зазначених у пункті 2 статті 27 цього Закону;

- народжених після 26 квітня 1986 року від батька, який на час настання вагітності матері мав підстави належати до 1 або 2 категорії постраждалих, або матір`ю, яка на час настання вагітності або під час вагітності мала підстави належати до 1 або 2 категорії постраждалих;

- хворих на рак щитовидної залози.

На момент огляду в МСЕК-1 (05.11.2018) ОСОБА_1 не мала статусу особи, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи, не проживала на момент аварії чи проживала або постійно навчалася після аварії не менше одного року у зоні безумовного (обов`язкового) відселення, у дитячому віці не встановлено причинний зв`язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи, а відтак, відсутні правові підстави для встановлення статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи та видачі посвідчення.

Листом від 24.06.2020 №13П-2054 Департамент праці, соціальної та сімейної політики повідомив, що на виконання вищезгаданого рішення суду управлінням праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Коростенської міської ради від 27.02.2020 за вих. №61 було направлено на адресу Житомирської обласної державної адміністрації подання про розгляд документів на комісії при Житомирській обласній державній адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. За наслідками розгляду документів Комісією було прийнято рішення про відмову у видачі позивачу посвідчення потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 серії Б, про що повідомлено її листом Житомирської обласної державної адміністрації від 09.04.20 № 2078/2-20/42.

Вказано, що адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим ч.3 ст.2 КАС України, критеріям, не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Посилається та той факт, що судом у попередньому рішенні визнано вимогу щодо вчинення дій про видачу посвідчення передчасними. Під час розгляду справи Комісією позивачем були надані документи, які не відповідають вимогам статті 11 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у зв`язку з чим, Комісія правомірно відмовила у видачі посвідчення потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с.16-17).

Не погоджуючись з прийнятим відповідачем рішенням, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що статус потерпілої від Чорнобильської катастрофи та причинний зв`язок інвалідності було підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, а тому оскаржуване рішення відповідача є неправомірним та підлягає скасуванню. При цьому, суд вказав, що у відповідача за наслідками скасування рішення Комісії для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є лише один можливий варіант вчинення дій - прийняти рішення про встановлення позивачці статусу постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи та видати посвідчення постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 на підставі експертного висновку.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірних та обґрунтованих висновків, з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-XII (далі - Закон № 796-XII) визначено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, умов проживання і трудової діяльності, соціального захисту потерпілого населення.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать, зокрема, особи, які досягли повноліття, з числа зазначених у статті 27 цього Закону, та яким у дитячому віці встановлено причинний зв`язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи, за умови проходження переогляду у спеціалізованій медико-соціальній експертній комісії відповідно до частини п`ятої статті 17 цього Закону.

Крім осіб, зазначених у частині першій цієї статті, до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать неповнолітні діти, зазначені у статті 27 цього Закону. Після досягнення повноліття (в разі одруження або влаштування на роботу у передбачених чинним законодавством випадках до досягнення повноліття - за їх бажанням відповідно з часу одруження або влаштування на роботу), визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи провадиться на умовах, визначених частиною першою цієї статті, а щодо потерпілих, зазначених у пункті 6 частини першої цієї статті, визначення категорії провадиться відповідно до пункту 1 частини першої статті 14 цього Закону.

За приписами ст. 12 вказаного Закону причинний зв`язок між захворюванням, пов`язаним з Чорнобильською катастрофою, частковою або повною втратою працездатності громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і Чорнобильською катастрофою визнається встановленим (незалежно від наявності дозиметричних показників чи їх відсутності), якщо його підтверджено під час стаціонарного обстеження постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи уповноваженою медичною комісією не нижче обласного рівня або спеціалізованими медичними установами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, які мають ліцензію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я.

Неповнолітнім дітям, зазначеним у статті 27 цього Закону, в разі захворювання причинний зв`язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи встановлюється відповідно до частини першої цієї статті.

На встановлення причинного зв`язку між погіршенням стану здоров`я і встановленням інвалідності та наслідками Чорнобильської катастрофи мають право особи, яким після досягнення повноліття не буде надано відповідно до частини першої статті 11 цього Закону статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, з числа: зазначених у пункті 2 статті 27 цього Закону; народжених після 26 квітня 1986 року від батька, який на час настання вагітності матері мав підстави належати до 1 або 2 категорії постраждалих, або матір`ю, яка на час настання вагітності або під час вагітності мала підстави належати до 1 або 2 категорії постраждалих; хворих на рак щитовидної залози.

Отже, однією з підстав для отримання посвідчення категорії 1 є встановлення уповноваженою медичною комісією не нижче обласного рівня або спеціалізованими медичними установами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, які мають ліцензію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я причинного зв`язку інвалідності з Чорнобильською катастрофою.

Пунктом 1 частини першої статті 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що до категорії 1 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, відносяться інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу.

Таким чином, до категорії 1 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи належать:

інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою;

інваліди з числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою;

хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу.

Порядок видачі посвідчень встановлюється постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року №51 «Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Положеннями абзацу 1 пункту 3 Порядку №51 встановлено, що інвалідам з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, віднесеним до категорії 1, видаються посвідчення синього кольору, серія А.

Абзацом дев`ятим пункту 10 Порядку №51 закріплено, що посвідчення видаються потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, - на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов`язаної з наслідками Чорнобильської катастрофи.

В даному випадку позивачу для отримання посвідчення особи, яка постраждала в наслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 законодавством визначено такі умови:

- особа повинна мати статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи;

- повинен бути встановлений причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою уповноваженою медичною комісією не нижче обласного рівня (тобто на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов`язаної з наслідками Чорнобильської катастрофи) або спеціалізованими медичними установами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, які мають ліцензію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я.

Інших вимог для отримання посвідчення категорії 1 серії А, законодавець не визначає, єдиною умовою є лише відповідний висновок медичної установи.

Статтею 14 Закону №796-XII визначено, що до категорії 1, для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, відносяться інваліди з числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою.

Отже, оскільки позивачем було надано всі необхідні документи для встановлення їй статусу потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, зокрема експертний висновок від 24.09.2018 №11125, яким встановлено причинний зв`язок хвороби з дією іонізуючого випромінювання внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, а тому правильним є висновок місцевого суду, що відмова у встановленні такого статусу є необґрунтованою та такою, що порушує права та законні інтереси позивача хворої на онкологічне захворювання у зв`язку з отриманням дози опромінення щитовидної залози через аварію на ЧАЕС.

Доводи відповідача про відсутність у позивачки права на встановлення статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії, оскільки їй у дитячому віці не встановлювався причинний зв`язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки в ході судового розгляду справи підтверджено наявність причинного зв`язку між захворюванням та впливом Чорнобильської катастрофи.

Стосовно доводів про те, що суд апеляційної інстанції, зобов`язуючи відповідача прийняти рішення про встановлення позивачці статусу потерпілої 1 категорії та видати відповідне посвідчення, втрутився у дискреційні повноваження державного органу, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з Рекомендаціями Камітету Міністрів Ради Європи № R (80) 2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року, під дискреційними повноваженнями необхідно розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, виключною ознакою дискреційних повноважень є право певного органу приймати рішення, вчиняти дії чи утримуватися від них із певною свободою розсуду, за умови, якщо кожне із прийнятих рішень буде законним.

Натомість, як правильно вказав суд першої інстанції, за умови встановлення в судовому порядку факту надання позивачкою всіх необхідних документів, що підтверджують її право на встановлення статусу постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи та видачі посвідчення постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 серії А, у відповідача за наслідками скасування висновку комісії Житомирської обласної державної адміністрації №2078/2-20/42 від 09.04.2020 про відмову у встановленні ОСОБА_1 статусу потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 серії А, є лише один можливий варіант вчинення дій - прийняти рішення про встановлення статусу постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи та видати відповідне посвідчення.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд в постановах від 30.10.2018 у справі №826/13096/16 та від 03.10.2019 у справі №826/2469/16, у справі від 21.02.2018 №826/3650/17, у справі від 24.01.2020 №825/1391/16.

Відтак, в даному випадку суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про зобов`язання відповідача прийняти відповідне рішення, не втрутився у його дискреційні повноваження, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Житомирської обласної державної адміністрації в особі Департаменту праці, соціальної та сімейної політики залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2020 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова суду складена в повному обсязі 22 березня 2021 року.

Головуючий Франовська К.С.

Судді Матохнюк Д.Б. Боровицький О. А.