Справа № 600/117/21-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2021 р. м. Чернівці Справа № 600/117/21-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брезіної Т.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про стягнення заробітної плати ,-

У С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

В поданому до суду адміністративному позові позивач просить суд винести рішення, яким:

- визнати протиправними дії Департаменту патрульної поліції щодо не виплати ОСОБА_1 суми доплати за службу у нічний час за період з 27.03.2016 р. по березень 2018 р., не виплати суми індексації грошового забезпечення за період з 27.03.2016 р. по листопад 2017 р., залишення без розгляду рапорту про надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та не виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань;

- зобов`язати Департамент патрульної поліції виплатити ОСОБА_1 доплату за службу у нічний час за період з 27.03.2016 р. по березень 2018 р. у розмірі 5315,11 грн, суму індексації грошового забезпечення за період з 27.03.2016 р. по листопад 2017 р., матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі 14300 грн, а також середній заробіток за весь період затримки розрахунку від дня звільнення, а в разі непроведення його до розгляду справи - по день ухвалення рішення;

- стягнути з Департаменту патрульної поліції на відшкодування за завдану моральну шкоду у розмірі 22000 гривень.

В обґрунтування позовних вимог, вказаних у позові та відповіді на відзив, позивач зазначає, що під час звільнення 04.12.2020 р. відповідачем не у повному обсязі проведено розрахунок при звільненні та протиправно не виплачено суми доплати за службу у нічний час за період з 27.03.2016 р. по березень 2018 р., не виплачено суми індексації грошового забезпечення за період з 27.03.2016 р. по листопад 2017 р. та не виплачено матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань. З вказаних підстав позивач просив задовольнити позовні вимоги та стягнути з Департаменту патрульної поліції на відшкодування за завдану моральну шкоду у розмірі 22000 гривень.

Відповідач у запереченнях проти позову від 05.02.2021 року вказав, що виплата грошового забезпечення позивачу здійснювалась у відповідності до вимог чинного законодавства в межах номенклатури посад та встановлення конкретного розміру окладів, надбавок, доплат встановлених відповідним наказом керівника. Крім того відповідач вказав, що виплата індексації грошового забезпечення позивачу здійснювалась з листопада 2017 р., з моменту набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України №782 від 18.10.2017 р., яка визначала підстави для здійснення індексації грошового забезпечення поліцейських. З вказаних підстав відповідач вказує, що не міг на власний розсуд до листопада 2017 р. приймати рішення щодо використання бюджетних коштів та виплачувати індексацію грошового забезпечення позивачу. Також відповідач зазначив, що надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань є правом керівника Департаменту патрульної поліції та відноситься до його дискреційних повноважень. З вказаних підстав відповідач вказав, що подання позивачем рапорту від 03.02.2020 р. про надання допомоги для вирішення соціально-побутових питань не породжувало для керівника Департаменту патрульної поліції обов`язку для її виплати. Крім того, відповідач зазанчає на безпідставність позовних вимог про виплату середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні та про стягнення моральної шкоди.

З вказаних підстав відповідач просив суд відмовити у задоволені позовних вимог.

Рух справи у суді

Ухвалою суду від 17.01.2021 р. відрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників адміністративної справи. Пунктом 6 резолютивної частини ухвали суду зобов`язано Департамент патрульної поліції надати суду докази відомості щодо видів та розмірів грошового забезпечення, доплати за роботу у нічний час, індексації, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань ОСОБА_1 , які було виплачено йому під час звільнення зі служби в поліції та відомості щодо відпрацьованого часу та графік несення служби позивачем у нічний час, у період з 27.03.2016 р. по березень 2018 року.

05.02.2021 р. до суду від Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позовну заяву з розрахунковими листами нарахованого та виплаченого грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з квітня 2016 року по грудень 2020 року.

03.03.2021 р. позивач подав через канцелярію суду відповідь на відзив Департаменту патрульної поліції.

19.03.2021 р. через канцелярію суду від відповідача надійшла заява на виконання ухвали суду від 17.01.2021 р. із додатковими доказами по справі.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Позивач проходив службу в Департаменті патрульної поліції на посаді заступника командира роти №3 батальйону та з 04.12.2020 р. звільнений зі служби в поліції на підставі наказу Департаменту патрульної поліції від 26.11.2020 р. №899 о/с. (а.с. 11).

01.10.2020 р. позивач звернувся до начальника Департаменту патрульної поліції з рапортом про надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, однак вказаний рапорт залишено без розгляду, у зв`язку із звільненням зі служби в поліції. (а.с. 16-17).

Відповідно до інформації Департаменту патрульної поліції від 17.12.2020 р. повідомляється про кількість відпрацьованих нічних змін та годин у нічний час за період з 27.03.2016 р. по березень 2018 р. у розрізі місяців: у березні 2016 року - 2 (14 год.); у квітні 2016 року - 7 (49 год); у травні 2016 року - 6 (42 год); у червні 2016 року - 5 (35 год.); у липні 2016 року - 5 (35 год.); у серпні 2016 року - 2(14 год.): у вересні 2016 року - 6 (42 год.); у жовтні 2016 року - 8 (56 год.); у листопаді 2016 року - 2 (14 год.); у грудні 2016 року - 5 (35 год.); у січні 2017 року - 6 (42 год.); у лютому 2017 року - 8 (56 год.); у березні 2017 року - 5 (35 год.); у квітні 2017 року - 4 (28 год.); у травні 2017 року - 6 (42 год.); у червні 2017 року - 8 (56 год.); у липні 2017 року - 7 (49 год.); у серпні 2017 року - 3 (21 год.); у вересні 2017 року - 0 (0 год.); у жовтні 2017 року - 3 (21 год.); у листопаді 2017 року - 4 (28 год.); у грудні 2017 року - 7 (29 год.); у січні 2018 року - 6 (42 год.); у лютому 2018 року - 8 (56 год.); у березні 2018 року - 7 (29 год.). Також вказано, що в управлінні патрульної поліції Чернівецької області відсутні відомості щодо обліку відпрацьованих годин у нічний час за період з 27.03.2016 р. по 31.12.2017 р., тому підстав для виплати допалати за службу в нічний час немає. Крім того вказано, що з січня 2018 р. по березень 2018 позивачу виплачено доплату за службу в нічний час на загальну суму 775,47 гривень. У вказаному листі зазначається про те, що індексація грошового забезпечення поліцейських проводиться з листопада 2017 року. (а.с. 12-13).

До матеріалів справи додано розрахункові листи нарахованого та виплаченого грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з квітня 2016 року по грудень 2020 року. (а.с. 42-53)

Мотивувальна частина

Позиція суду щодо розгляду справи у порядку адміністративного судочинства.

Згідно положень ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд перевіряє дотримання вказаних критеріїв суб`єктом владних повноважень при прийнятті оскаржуваного рішення, вчиненні дій чи допущенні бездіяльності.

Позиція суду щодо доплати за службу в нічний час за період з березня 2016 р. по березень 2018 року.

Відповідно до п. 11 розділу ІІ наказу Міністерства внутрішніх справ «Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських» від 06.04.2016 № 260 (далі - Порядок №260) поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.

Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні.

Службою в нічний час вважається виконання поліцейськими службових обов`язків у період з 22.00 до 06.00.

Поліцейським, які несуть службу в нічний час, надається перерва для відпочинку та харчування тривалістю не більше двох годин. Перерва для відпочинку і харчування не включається в службовий час.

Поліцейським добового наряду під час чергування почергово надаються перерви для вживання їжі та короткочасного відпочинку. Загальна тривалість такої перерви становить 4 години (2 години вдень і 2 години вночі) та не включається в службовий час.

Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції.

Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється керівником підрозділу, у якому проходить службу поліцейський, шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною в додатку 1 до цього Порядку та умов, яка до 15 числа місяця, наступного після залучення поліцейських до несення служби в нічний час, подається до фінансового підрозділу.

Доплата за службу в нічний час не має постійного характеру та виплачується поліцейським, залучення яких до служби в нічний час, підтверджене вказаними вище документами, за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.

Як встановлено судом, відповідно до інформації Департаменту патрульної поліції від 17.12.2020 р., у відповідь на звернення позивача, повідомляється про кількість відпрацьованих позивачем нічних змін та годин у нічний час за період з 27 березня 2016 р. по березень 2018 р. у розрізі місяців: у березні 2016 року - 2 (14 год.); у квітні 2016 року - 7 (49 год); у травні 2016 року - 6 (42 год); у червні 2016 року - 5 (35 год.); у липні 2016 року - 5 (35 год.); у серпні 2016 року - 2(14 год.): у вересні 2016 року - 6 (42 год.); у жовтні 2016 року - 8 (56 год.); у листопаді 2016 року - 2 (14 год.); у грудні 2016 року - 5 (35 год.); у січні 2017 року - 6 (42 год.); у лютому 2017 року - 8 (56 год.); у березні 2017 року - 5 (35 год.); у квітні 2017 року - 4 (28 год.); у травні 2017 року - 6 (42 год.); у червні 2017 року - 8 (56 год.); у липні 2017 року - 7 (49 год.); у серпні 2017 року - 3 (21 год.); у вересні 2017 року - 0 (0 год.); у жовтні 2017 року - 3 (21 год.); у листопаді 2017 року - 4 (28 год.); у грудні 2017 року - 7 (29 год.); у січні 2018 року - 6 (42 год.); у лютому 2018 року - 8 (56 год.); у березні 2018 року - 7 (29 год.).

Згідно розрахункових листів нарахованого та виплаченого грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з квітня 2016 року по грудень 2020 рок встановлено, що позивачу у вересні 2018 р. нараховано та виплачено доплату за роботу у нічний час за березень 2018 р., у листопаді 2018 р. нараховано та виплачено доплату за роботу у нічний час за січень 2018 р., у грудні 2018 р. нараховано та виплачено доплату за роботу у нічний час за лютий 2018 року.

Отже, суд вважає безпідставними твердження позивача про не нарахування та не виплату йому доплати за службу в нічний час за період з січня 2018 р. по березень 2018 року.

Водночас судом встановлено, що відповідачем не надано доказів нарахування та виплати позивачу доплати за службу в нічний час за період з березня 2016 р. по грудень 2017 р. (включно). Робота позивача в нічний час з 27.03.2016 р. по 31.12.2017 р. підтверджена інформацією Департаменту патрульної поліції від 17.12.2020 р., а тому відповідач зобов`язаний здійснити доплату за вказаний період.

Однак, суд звертає увагу, оскільки учасниками справи не надано суду графіки нарядів та чергувань, які затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції, довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною в додатку 1 до Порядку №260, суд позбавлений можливості перевірити правомірність вказаної у позові суми такої доплати та самостійно провести обрахунок і визначити належний розмір невиплаченої доплати за службу в нічний час за період 27.03.2016 р. по 31.12.2017 року. З вказаних підстав, суд вважає, що належним способом відновлення порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача самостійно здійснити розрахунок та виплатити ОСОБА_1 доплату за службу в нічний час за період 27.03.2016 року по 31.12.2017 року.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність частково задоволення позовних вимог в цій частині позовних вимог.

Позиція суду щодо не виплати позивачу суми індексації грошового забезпечення за період з 27.03.2016 р. по листопад 2017 р.

Згідно з ч. 5 ст. 94 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VІІІ грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України №1282-ХІІ від 03.07.1991 "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Відповідно до даних Державної служби статистики України індекс споживчих цін (без урахування тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим, м. Севастополя та частини зони проведення антитерористичної операції) у 2015 році (грудень до грудня попереднього року) становив 143,3 %; у 2016 році (грудень до грудня попереднього року) становив 112,4 %; у 2017 році (грудень до грудня попереднього року) становив 113,7 %.

Таким чином, у 2016-2017 році грошове забезпечення позивача підлягало обов`язковій індексації відповідно до норм Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", оскільки величина індексу споживчих цін за цей період перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 р. затверджено «Порядок проведення індексації грошових доходів населення».

До вказаної постанови внесено зміни постановою Кабінету Міністрів України №782 від 18.10.2017 та включено поліцейських до переліку категорій осіб, яким здійснюється індексація грошового забезпечення.

Суд вважає необґрунтованими доводи відповідача, що індексація грошового забезпечення позивача повинна здійснюватись лише з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України №782, а саме з листопада 2017 р., оскільки здійснення індексації прямо передбачене Законом України №580-VІІІ від 02.07.2015 р. "Про Національну поліцію" та Законом України №1282-ХІІ від 03.07.1991 р. "Про індексацію грошових доходів населення".

Вимоги щодо нарахування індексації грошового забезпечення в період проходження служби в поліції є однією із форм реалізації закріпленого у статті 43 Конституції України права на працю, а тому суд повинен керуватися, в тому числі, і положеннями частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, яка визначає право звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком, в даному випадку виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовця.

У рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року у справі № 9-рп/2013 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначено, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення поліцейського, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

На підставі системного аналізу наведених норм зроблено висновок, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення поліцейських, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах викладена в постановах Верховного Суду від 19.07.2019 у справі № 240/4911/18, від 23.10.2019 року у справі № 825/1832/17.

Таким чином, невиплата позивачу індексації грошового забезпечення з 27.03.2016 р. по листопад 2017 р., є протиправною бездіяльністю відповідача.

Позиція суду щодо залишення без розгляду рапорту про надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та не виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Суд звертає увагу, що основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини є постанова Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» від 11.11.2015 № 988 (далі - Постанова № 988).

Згідно з пп. 3 п. 4 Постанови № 988 надано право керівникам органів, закладів та установ Національної поліції в межах затверджених для них асигнувань на грошове забезпечення: надавати поліцейським один раз на рік: матеріальну допомогу для оздоровлення, розмір якої повинен бути не менше їх посадового окладу та не більше місячного грошового забезпечення; матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, розмір якої не повинен перевищувати їх місячного грошового забезпечення.

Відповідно до п. 1 Постанови № 988 грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Таким чином Постанова № 988 для керівників органів поліції, визначає виключне право, в межах бюджетних асигнувань, на надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Крім того суд звертає увагу, що нормами чинного законодавства, не визначено імперативного обов`язку для керівника органу поліції надавати в обов`язковому порядку матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, яка в свою чергу є додатковим видом грошового забезпечення, не є постійною та обов`язковою і надається в межах затверджених асигнувань. Суд вважає, що поданий позивачем рапорт від 03.02.2020 р. не породжував для начальника Департаменту патрульної поліції обов`язку надання та виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань. З вказаних підстав суд вважає правомірними залишення без розгляду рапорту позивача про надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та не виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, а тому позовні вимоги в цій частині позовних вимог не підлягають задоволенню.

Позиція суду щодо стягнення з відповідача середнього заробітку за весь період затримки розрахунку від дня звільнення позивача по день ухвалення рішення

Згідно з ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Таким чином, для обрахунку середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні необхідною умовою є день звільнення та день фактичного (у повному обсязі) розрахунку. Оскільки, наразі відповідачем не проведено повний розрахунок з позивачем при звільненні, з урахуванням доплати за службу у нічний час та індексації грошового забезпечення, здійснити обрахунок затримки розрахунку при звільненні позивача на даному етапі є неможливим. З вказаних підстав суд дійшов висновку, що позовна вимога щодо стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільнені є передчасною та не підлягає задоволенню.

Висновки за результатами розгляду справи

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За результатами розгляду справи відповідачем не доведено суду правомірність дій (бездіяльності) щодо не виплати ОСОБА_1 суми доплати за службу у нічний час за період з 27.03.2016 р. по 31.12.2017 р. та невиплати суми індексації грошового забезпечення за період з 27.03.2016 р. по листопад 2017 р., а тому позовні вимоги в цій частині позову підлягають задоволенню. Водночас позивач не довід суду правомірність позовних вимог в частині не виплати ОСОБА_1 суми доплати за службу у нічний час за період з 01.01.2018 р. по 31.03.2018 р., з визначенням розміру доплати, в частині позовних вимог про залишення без розгляду рапорту про надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та не виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань. Також суд дійшов висновку про передчасність позовних вимог про стягнення з відповідача середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільнені.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з Департаменту патрульної поліції на відшкодування за завдану моральну шкоду в розмірі 22000 грн, суд зазначає наступне.

Верховний Суд у постанові від 10.05.2019 року справа №464/3789/17 зокрема, зазначає: "виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір. При цьому слід враховувати, що порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. При цьому, в силу ст. 1173 ЦК України шкода відшкодовується незалежно від вини відповідача, а протиправність його дій та рішень презюмується - обов`язок доказування їх правомірності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України)".

Згідно з 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

В ході розгляду справи було встановлено протиправність дій Департаменту патрульної поліції щодо не виплати ОСОБА_1 суми доплати за службу у нічний час за період з 27.03.2016 р. по 31.12.2017 р. та невиплати суми індексації грошового забезпечення за період з 27.03.2016 р. по листопад 2017 р., що позбавило його права на своєчасний розрахунок при звільненні.

З вказаного слідує, що внаслідок протиправних дій (бездіяльності) позивач має право на відшкодування за рахунок Департаменту патрульної поліції моральної шкоди. При цьому, суд ураховує той факт, що в результаті виявлених порушень позивач зазнав моральної шкоди, яка не може бути виправленою шляхом лише констатації судом факту порушення. Тобто, факт порушення прав позивача має своїм наслідком спричинення моральної шкоди. Водночас, суд вважає, що визначення у позові 22000 грн моральної шкоди не є співмірним завданій шкоді протиправними діями (бездіяльністю) відповідача.

Натомість, справедливою сатисфакцією за принципом справедливості за моральні страждання внаслідок прийняття оскаржуваного рішення суб`єктом владних повноважень, суд визначає моральну шкоду в розмірі 12000 грн, яка підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок Департаменту патрульної поліції.

Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Судові витрати

Відповідно до ч.3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору, суд не вирішує питання про стягнення судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 9, 14, 72, 73, 77, 90, 139, 241, 250 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Департаменту патрульної поліції щодо не виплати ОСОБА_1 суми доплати за службу у нічний час за період з 27.03.2016 р. по 31.12.2017 р. та не виплати суми індексації грошового забезпечення за період з 27.03.2016 р. по листопад 2017 року.

3. Зобов`язати Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату за службу у нічний час за період з 27.03.2016 р. по 31.12.2017 р. та індексації грошового забезпечення за період з 27.03.2016 р. по листопад 2017 року.

4. Стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди у розмірі 12000 гривень.

5. В решті позову відмовити.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач: Департамент патрульної поліції (вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, ).

Суддя Т.М. Брезіна