Справа № 240/13008/20
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2021-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/13008/20

Головуючий у 1-й інстанції: Гурін Д.М.

Суддя-доповідач: Франовська К.С.

18 березня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Франовської К.С.

суддів: Ватаманюка Р.В. Боровицького О. А.

за участю:

секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Парк будівельної техніки" на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Парк будівельної техніки" до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Парк будівельної техніки" (далі - ТОВ "Парк будівельної техніки") звернулось в суд з позовом до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Житомирській області з такими вимогами :

- визнати протиправним, скасувати Рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 7 травня 2020 року №1554702/38784603 та зобов`язати ДПС України зареєструвати податкову накладну №4 від 31 січня 2020 року в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її подання на реєстрацію;

- визнати протиправним та скасувати Рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 7 травня 2020 року №1554704/38784603 та зобов`язати ДПС України зареєструвати податкову накладну №3 від 31 січня 2020 року в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її подання на реєстрацію;

- визнати протиправним та скасувати Рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 7 травня 2020 року №1554695/38784603 та зобов`язати ДПС України зареєструвати податкову накладну №3 від 31 грудня 2019 року в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її подання на реєстрацію.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2020 року у позові Товариству з обмеженою діяльністю "Парк будівельної техніки" відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ТОВ "Парк будівельної техніки" оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційних вимог позивач зазначає, що вважає помилковими висновки суду щодо відмови у позові з підстав відсутності у позивача до 08.02.2020 року такого виду діяльності, як надання в оренду будівельних машин і устаткування, оскільки перепрофілювання позивачем своєї господарської діяльності зумовлене відсутністю визначених перспектив, нестабільною ситуацією на ринку нерухомості та скрутною економічною ситуацією в державі. На думку позивача, укладення договору оренди до внесення змін щодо видів діяльності не є порушенням чинного законодавства.

Щодо відсутності в актах прийому-передачі майна в оренду повних відомостей щодо об`єкту передачі (моделі, VIN коду, державного реєстраційного номера тощо), позивач вважає неістотним та таким, що не може ставити під сумнів реальність господарської операції недоліком.

Стосовно висновків суду про порушення умов укладеного договору з огляду на оформлення акту надання послуг за спливом 10 днів користування технікою, що суперечить п.3.2 договору, позивач вважає, що питання порядку виконання господарських договорів не віднесено до компетенції адміністративного суду.

Скаржник також зазначає, що суд першої інстанції не дав правової оцінки встановленому факту невідповідності рішень ДПС України, якими була зупинена реєстрація податкових накладних, а потім і відмовлено в реєстрації, вимогам, що ставляться податковим законодавством до актів індивідуальної дії , і що рішення про відмову у реєстрації податкових накладних не містять інформації щодо переліку документів, які ніби-то не були надані позивачем контролюючому органу.

У відзиві ГУ ДПС України в Житомирській області вказує на безпідставність доводів апеляційної скарги, просить її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю " Парк будівельної техніки" зареєстроване як суб`єкт господарювання у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 06.08.2013 року, з 07.08.2013 року перебуває на обліку, як платник податків у ГУ ДПС у Житомирській області, з 01.11.2013 є платником податку на додану вартість.

Основний вид діяльності підприємства до 07.02.2020 року за КВЕД - 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель.

8 лютого 2020 року було прийнято рішення №5 учасника позивача про зміну найменування позивача з ТОВ "Ві.Ей.Девелопмент" на ТОВ "Парк будівельної техніки", видів діяльності та затверджено Статут підприємства. Цим рішенням з переліку видів діяльності підприємства вилучено як основний вид діяльності 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель, основним видом діяльності введено 77.32 Надання в оренду будівельних машин і устаткування, доповнено 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, 77.11 Надання в оренду автомобілів і легкових транспортних засобів, 77.12 Надання в оренду вантажних автомобілів, тощо.

Суд також встановив, що між ТОВ " Парк будівельної техніки" та ТОВ «Прест Компані» був укладений договір №21/12-3 від 21 грудня 2019 року, за умовами якого позивач передає в строкове платне користування ТОВ «Прест Компані» транспортні засоби, які зазначаються в актах прийому-передачі (а.с.46-48). Крім того, 10 лютого 2020 року було укладено додаткову угоду до вказаного договору (а.с.57).

Факт надання послуг позивач підтверджує :

-актом наданих послуг №ОУ-0000001 від 31 грудня 2019 року на суму 120000,00 грн, у тому числі ПДВ 20000,00 грн, і відповідно, складеною податковою накладною №3 від 31 грудня 2019 року (а.с.7, 58);

-актом наданих послуг №ОУ-0000001 від 31 січня 2020 року на суму 120000,00 грн, у тому числі ПДВ 20000,00 грн і, відповідно, складеною податковою накладною №3 від 31 січня 2020 року (а.с.9, 60);

-актом наданих послуг №ОУ-0000002 від 31 січня 2020 року на суму 120000,00 грн, у тому числі ПДВ 20000,00 грн й, відповідно, складеною податковою накладною №4 від 31 січня 2020 року (а.с.12, 59).

Ці податкові накладні були складені за «першою подією» відповідно до вимог Податкового кодексу України.

18 лютого 2020 року ТОВ «Прест Компані» здійснило оплату за оренду транспортних засобів, що підтверджується платіжним дорученням №1325 від 18 лютого 2020 року та випискою банку за 18 лютого 2020 року (а.с.44-45).

Товариство надає в оренду власні транспортні засоби, а саме: вантажні автомобілі DAF, придбані на підставі договорів купівлі-продажу транспортного засобу №7345/2019/1838345 та видаткової накладної №7 від 21 грудня 2019 року до нього, №7345/2019/1838395 та видатковою накладною №6 від 21 грудня 2019 року (а.с.27-30, 34-37).

15 січня 2020 року, 13 лютого 2020 року ТОВ "Парк будівельної техніки" було надіслано для реєстрації податкові накладні від 31 грудня 2019 року №3, 31 січня 2020 року №3 та від 31 січня 2020 року №4 відповідно (а.с.7, 9, 12).

Податкові накладні було прийнято, однак їх реєстрацію було зупинено, про що позивачу надіслані квитанції про зупинення реєстрації податкових накладних від 15 січня 2020 року, 13 лютого 2020 року (а.с.8, 10, 13). За змістом квитанцій реєстрація податкових накладних зупинена, відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України. Коди УКТЗЕД/ДКПП товару/послуги 77.12, відсутні в таблиці даних платника податку на додану вартість, як товари/послуги, що на постійній основі постачаються (виготовляються), та їх обсяг постачання дорівнює або перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій та запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК.

З метою подальшої реєстрації податкових накладних , позивач, діючи відповідно до вимог чинного законодавства України, в електронному вигляді надав повідомлення про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено від 5 травня 2020 року, а 7 травня 2020 року отримав оскаржувані рішення від 7 травня 2020 року №1554702/38784603, №1554704/38784603 та №1554695/38784603 та надав наступні документи :

до податкових накладних №3 від 31 грудня 2019 року; №4 від 31 січня 2020 року та №3 від 31 січня 2020 року:

- повідомлення №1 від 5 травня 2020 року; додаток 5 Таблиця даних платника податку на додану вартість; акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000001 від 31 грудня 2019 року; акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000002 від 31 січня 2020 року; акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000001 від 31 січня 2020 року; оборотно-сальдова відомість 361 рахунку за період з 21 грудня 2019 року - 31 березня 2020 року; картка рахунку 361 за період з 21 грудня 2019 року - 31 березня 2020 року; виписка банку за 6 лютого 2020 року; платіжне доручення №136 від 6 лютого 2020 року; виписка банку за 18 лютого 2020 року; платіжне доручення №1325 від 18 лютого 2020 року; договір оренди №09/12/19 від 9 грудня 2019 року; акт приймання частини приміщення до договору оренди №05/09/19; договір оренди ТЗ №21/12-3 від 21 грудня 2019 року; додаток 1 до договору оренди ТЗ №21/12-3 від 21 грудня 2019 року, акт прийому-передачі майна в оренду» від 21 грудня 2019 року; додаток 2 до договору оренди ТЗ №21/12-3 від 21 грудня 2019 року, протокол погодження орендної плати» від 21 грудня 2019 року; додаток 3 до договору оренди ТЗ №21/12-3 від 21 грудня 2019 року, акт прийому-передачі майна в оренду» від 21 грудня 2019 року; додаток 4 до договору оренди ТЗ №21/12-3 від 21 грудня 2019 року, протокол погодження орендної плати» від 21 грудня 2019 року; додаток 5 до договору оренди ТЗ №21/12-3 від 21 грудня 2019 року, протокол погодження орендної плати» від 3 січня 2020 року; додаток 6 до договору оренди ТЗ №21/12-3 від 21 грудня 2019 року, протокол погодження орендної плати від 3 січня 2020 року; додаток 7 до договору оренди ТЗ №21/12-3 від 21 грудня 2019 року, акт прийому-передачі майна з оренди від 31 січня 2020 року; додаток 8 до договору оренди ТЗ №21/12-3 від 21 грудня 2019 року, акт прийому-передачі майна з оренди від 31 січня 2020 року; додаткова угода від 10 лютого 2020 року до договору №21/12-3 від 21 грудня 2019 року; договір купівлі-продажу транспортного засобу №7345/2019/1838345 від 21 грудня 2019 року; додаткова угода від 21 грудня 2019 року до договору купівлі-продажу транспортного засобу №7345/2019/1838345 від 21 грудня 2019 року; ВН №7 від 21 грудня 2019 року; свідоцтво реєстрації ТЗ НОМЕР_1 № НОМЕР_2 ; платіжне доручення №147 від 28 лютого 2020 року; договір купівлі-продажу транспортного засобу №7345/2019/1838395 від 21 грудня 2019 року; додаткова угода від 21 грудня 2019 року до договору купівлі-продажу транспортного засобу №7345/2019/1838395 від 21 грудня 2019 року; ВН №7 від 21 грудня 2019 року; свідоцтво реєстрації ТЗ НОМЕР_3 № НОМЕР_4 ; платіжне доручення №1 від 2 березня 2020 року; оборотно-сальдова відомість 631 рахунку за період з 21 грудня 2019 року - 31 березня 2020 року; податкова накладна №3 від 31 грудня 2019 року та квитанція; податкова накладна №3 від 31 січня 2020 року та квитанція; податкова накладна №4 від 31 січня 2020 року та квитанція; пояснення; рішення про перейменування №5 від 7 лютого 2020 року (а.с.7-62).

Розглянувши подані пояснення та копії документів Комісія ГУ ДПС у Житомирській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, прийняла рішення від 7 травня 2020 року №1554702/38784603, №1554695/38784603, №1554704/38784603 про відмову в реєстрації податкових накладних.

Згідно додатку до витягу з протоколу комісії ГУ ДПС у Житомирській області від 7 травня 2020 року №50/06-30-06-03-06 причиною відмови в реєстрації податкових накладних стало те, що в актах прийому-передачі майна в оренду (а.с.49, 51, 55-56) не відображено повні відомості щодо об`єктів передачі, а саме не зазначено модель, VIN код, державний реєстраційний номер автотранспортного засобу, з огляду на вказане акти прийому-передачі не можуть прийняті судом до уваги, як такі що не містять конкретно зазначеної марки транспортного засобу який передано в оренду.

Не погодившись із такими рішеннями контролюючого органу, позивач в межах строку звернення до адміністративного суду, звернувся із даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем на час прийняття оскаржуваних рішень не було надано контролюючому органу весь пакет документів і що оскаржувані рішення Комісії про відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 7 травня 2020 року є правомірними.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції не погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно підпунктів «а», «б» пункту 185.1 статті 185 ПК України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів та послуг місце постачання яких розташоване на митній території України.

Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг, згідно приписів норми пункту 187.1 статті 187 ПК України, вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а)дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б)дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Пунктом 201.7 статті 201 ПК України визначено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 01 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, не можуть бути причиною неприйняття податкових накладних у електронному вигляді.

Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.

Відповідно до вимог пункту 201.16 статті 201 ПК України, реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

На виконання цієї норми Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 11.12.2019 №1165, якою затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Порядок №1165).

Згідно з приписами пункту 4 Порядку №1165, у разі коли за результатами перевірки податкової накладної/розрахунку коригування визначено, що податкова накладна/розрахунок коригування відповідають одній з ознак безумовної реєстрації, визначених у пункті 3 цього Порядку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування не зупиняється в Реєстрі.

Пунктом 5 Порядку №1165 передбачено, що платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку, показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку. Податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій.

Відповідно до вимог пункту 6 Порядку №1165, у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється. Питання відповідності/невідповідності платника податку критеріям ризиковості платника податку розглядається комісією регіонального рівня. У разі встановлення відповідності платника податку хоча б одному з критеріїв ризиковості платника податку комісією регіонального рівня приймається рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

У разі коли за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної/розрахунку коригування встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється (пункт 7 Порядку №1165).

Відповідно до пункту 10 Порядку №1165, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; 2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації (пункт 11 Порядку №1165).

Комісії регіонального рівня приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації, врахування або неврахування таблиці даних платника податку, відповідність/невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку (пункт 25 Порядку №1165).

Пункт 1 додатку 3 до Порядку №1165 відносить до ознак ризиковості здійснення операцій наступне: відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, поданій для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, у таблиці даних платника податку на додану вартість як товару/послуги, що на постійній основі постачається, та обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній/розрахунку коригування до податкової накладної на збільшення суми податкових зобов`язань, яку/який подано для реєстрації в Реєстрі, дорівнює або перевищує величину залишку, що визначається як різниця між обсягом придбання на митній території України такого/такої товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 1 січня 2017 р. в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі, і митних деклараціях, збільшеного у 1,5 раза, та обсягом постачання відповідного товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 1 січня 2017 р. у Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 50 відсотків) груп товарів (продукції), визначених ДПС та затверджених відповідним наказом, оприлюдненим на офіційному веб-сайті ДПС.

Відтак, пункт 1 додатку 3 до Порядку №1165 Критеріїв ризиковості здійснення операцій містить одну із можливих ознак ризиковості здійснення операцій, якою є відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, поданій для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних у таблиці даних платника податку на додану вартість як товару/послуги, що на постійній основі постачається, та обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній/розрахунку коригування до податкової накладної на збільшення суми податкових зобов`язань, яку/який подано для реєстрації в Реєстрі, дорівнює або перевищує величину залишку, що визначається як різниця між обсягом придбання на митній території України такого/такої товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 1 січня 2017 р. в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі, і митних деклараціях, збільшеного у 1,5 раза, та обсягом постачання відповідного товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 1 січня 2017 р. у Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 50 відсотків) груп товарів (продукції), визначених ДПС та затверджених відповідним наказом, оприлюдненим на офіційному веб-сайті ДПС.

Отже, аналіз пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій свідчить про те, що для того, аби встановити наявність у господарської операції такої ознаки мають існувати визначені цим пунктом передумови, а також для підтвердження відповідності господарської операції вказаному критерію слід навести обґрунтований розрахунок за цим критерієм, якому відповідає платник податку, чого вимагає пункт 11 Порядку №1165.

Водночас, механізм прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, реєстрацію яких відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК України зупинено в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України, встановлено наказом Міністерства фінансів України від 12.12.2019 №520, яким затверджено Порядок прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Порядок №520).

Пунктом 2 Порядку №520 визначено, що прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено, здійснюють комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі головних управлінь Державної податкової служби України в областях, м.Києві та Офісу великих платників податків ДПС.

Відповідно до пунктів 3, 4 Порядку №520, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі. Комісія регіонального рівня протягом п`яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів, поданих відповідно до пункту 4 цього Порядку, приймає рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі та надсилає його платнику податку в порядку, встановленому статтею 42 Кодексу.

Водночас, пунктом 5 Порядку №520 визначено перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, серед яких: - договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; - договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; - первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні; - розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; - документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством.

При цьому, письмові пояснення та копії документів, зазначені у пункті 5 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного в податковій накладній/розрахунку коригування.

Письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, платник податку подає до ДПС в електронній формі за допомогою засобів електронного зв`язку з урахуванням вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронні довірчі послуги» та «Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами», затвердженого в установленому порядку (пункти 6, 7 Порядку №520).

Згідно з вимогами пунктів 9, 10 та 11 Порядку №520, письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 4 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів.

Комісія регіонального рівня приймає рішення про: реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі; відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі.

Підставами для прийняття комісією регіонального рівня рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі; та/або ненадання платником податку копій документів відповідно до пункту 5 цього Порядку; та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.

Аналізуючи наведені правові норми, колегія суддів дійшла висновку, що наявність повноважень на здійснення моніторингу податкових накладних, зупинення їх реєстрації та прийняття подальшого рішення про відмову у реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних - це одна з обставин, які входять до предмета доказування у справах цієї категорії, але не єдина. Надання податковому органу відповідних повноважень - це лише передумова подальшої реалізації його управлінських функцій, результатом реалізації чого є прийняття рішення про відмову у реєстрації податкових накладних.

Колегія суддів зауважує, що первинним об`єктом судового дослідження у даній справі є обставини, за яких відповідачі вчинили дії щодо зупинення реєстрації податкових накладних та приймали рішення про відмову у їх реєстрації. Підставою для таких дій мають бути: чіткі критерії оцінки ступеня ризиків відповідних господарських операцій; конкретний перелік документів, встановлений податковим законодавством, який підлягав наданню контролюючому органу для дослідження при прийнятті ним оскаржуваних рішень.

Як встановлено судом у даній справі, позивачем подано до Державної податкової служби України для проведення реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні №3 від 31 грудня 2019 року, №4 від 31 січня 2020 року та №3 від 31 січня 2020 року.

Вказані податкові накладні доставлені до ДПС України, документ прийнято, однак відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України реєстрацію зупинено. Коди УКТЗЕД/ДКПП товару/послуги 77.12, відсутні в таблиці даних платника податку на додану вартість, як товари/послуги, що на постійній основі постачаються (виготовляються), та їх обсяг постачання дорівнює або перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій та запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК.

З метою подальшої реєстрації податкових накладних, позивач, діючи відповідно до вимог чинного законодавства України, в електронному вигляді надав повідомлення про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено від 5 травня 2020 року, а 7 травня 2020 року отримав оскаржувані рішення від 7 травня 2020 року №1554702/38784603, №1554704/38784603 та №1554695/38784603 та надав наступні документи :

до податкових накладних №3 від 31 грудня 2019 року; №4 від 31 січня 2020 року та №3 від 31 січня 2020 року:

- повідомлення №1 від 5 травня 2020 року; додаток 5 Таблиця даних платника податку на додану вартість; акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000001 від 31 грудня 2019 року; акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000002 від 31 січня 2020 року; акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000001 від 31 січня 2020 року; оборотно-сальдова відомість 361 рахунку за період з 21 грудня 2019 року - 31 березня 2020 року; картка рахунку 361 за період з 21 грудня 2019 року - 31 березня 2020 року; виписка банку за 6 лютого 2020 року; платіжне доручення №136 від 6 лютого 2020 року; виписка банку за 18 лютого 2020 року; платіжне доручення №1325 від 18 лютого 2020 року; договір оренди №09/12/19 від 9 грудня 2019 року; акт приймання частини приміщення до договору оренди №05/09/19; договір оренди ТЗ №21/12-3 від 21 грудня 2019 року; додаток 1 до договору оренди ТЗ №21/12-3 від 21 грудня 2019 року, акт прийому-передачі майна в оренду» від 21 грудня 2019 року; додаток 2 до договору оренди ТЗ №21/12-3 від 21 грудня 2019 року, протокол погодження орендної плати» від 21 грудня 2019 року; додаток 3 до договору оренди ТЗ №21/12-3 від 21 грудня 2019 року, акт прийому-передачі майна в оренду» від 21 грудня 2019 року; додаток 4 до договору оренди ТЗ №21/12-3 від 21 грудня 2019 року, протокол погодження орендної плати» від 21 грудня 2019 року; додаток 5 до договору оренди ТЗ №21/12-3 від 21 грудня 2019 року, протокол погодження орендної плати» від 3 січня 2020 року; додаток 6 до договору оренди ТЗ №21/12-3 від 21 грудня 2019 року, протокол погодження орендної плати від 3 січня 2020 року; додаток 7 до договору оренди ТЗ №21/12-3 від 21 грудня 2019 року, акт прийому-передачі майна з оренди від 31 січня 2020 року; додаток 8 до договору оренди ТЗ №21/12-3 від 21 грудня 2019 року, акт прийому-передачі майна з оренди від 31 січня 2020 року; додаткова угода від 10 лютого 2020 року до договору №21/12-3 від 21 грудня 2019 року; договір купівлі-продажу транспортного засобу №7345/2019/1838345 від 21 грудня 2019 року; додаткова угода від 21 грудня 2019 року до договору купівлі-продажу транспортного засобу №7345/2019/1838345 від 21 грудня 2019 року; ВН №7 від 21 грудня 2019 року; свідоцтво реєстрації ТЗ НОМЕР_1 № НОМЕР_2 ; платіжне доручення №147 від 28 лютого 2020 року; договір купівлі-продажу транспортного засобу №7345/2019/1838395 від 21 грудня 2019 року; додаткова угода від 21 грудня 2019 року до договору купівлі-продажу транспортного засобу №7345/2019/1838395 від 21 грудня 2019 року; ВН №7 від 21 грудня 2019 року; свідоцтво реєстрації ТЗ НОМЕР_3 № НОМЕР_4 ; платіжне доручення №1 від 2 березня 2020 року; оборотно-сальдова відомість 631 рахунку за період з 21 грудня 2019 року - 31 березня 2020 року; податкова накладна №3 від 31 грудня 2019 року та квитанція; податкова накладна №3 від 31 січня 2020 року та квитанція; податкова накладна №4 від 31 січня 2020 року та квитанція; пояснення; рішення про перейменування №5 від 7 лютого 2020 року (а.с.7-62).

Розглянувши надані пояснення та копії документів Комісія ГУ ДПС у Житомирській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, прийняла рішення від 7 травня 2020 року №1554702/38784603, №1554695/38784603, №1554704/38784603 про відмову в реєстрації податкових накладних.

Згідно додатку до витягу з протоколу комісії ГУ ДПС у Житомирській області від 7 травня 2020 року №50/06-30-06-03-06 причиною відмови в реєстрації податкових накладних стало те, що в актах прийому-передачі майна в оренду (а.с.49, 51, 55-56) не відображено повні відомості щодо об`єктів передачі, а саме не зазначено модель, VIN код, державний реєстраційний номер автотранспортного засобу, з огляду на вказане акти прийому-передачі не можуть прийняті судом до уваги, як такі що не містять конкретно зазначеної марки транспортного засобу який передано в оренду.

Разом з тим, судом встановлено, що позивачем було надано контролюючому органу всі документи, які позивач мав у своєму розпорядженні і які підтверджують, як інформацію, зазначену у відповідних податкових накладних, так і інформацію, яка вимагалася згідно з рішенням про зупинення реєстрації таких податкових накладних.

При цьому, що стосується останнього, то надані позивачем документи є цілком достатніми для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних.

Суд також зазначає, що факт зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування у ЄРПН не спростовує ані факту здійснення платником податків господарських операцій, ані факту наявності дати виникнення саме першої події (постачання товарів/послуг, або отримання коштів), що підтверджується первинними документами, на підставі яких складається податкова накладна/розрахунок коригування.

Що стосується висновку суду першої інстанції про те, що до 7 лютого 2020 року такого виду діяльності, як надання в оренду будівельних машин і устаткування у позивача не було зазначено , лише 7 лютого 2020 року були зареєстровані відповідні зміни та доповнено перелік видів діяльності ТОВ "Парк будівельної техніки" КВЕДами, зокрема й 77.32 "Надання в оренду будівельних машин та устаткування" апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 3 ЦКУ однією із засад цивільного законодавства є свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Аналогічну норму містить і ч. 1 ст. 6 ГКУ (загальні принципи господарювання).

Згідно із ч. 1 ст. 42 ГКУ підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Основними принципами підприємницької діяльності, зокрема, є: вільний вибір видів підприємницької діяльності; самостійне формування програми діяльності, вибір постачальників і споживачів продукції, що виробляється, залучення матеріально-технічних, фінансових та інших видів ресурсів, використання яких не обмежене законом, встановлення цін на продукцію та послуги відповідно до закону; вільне розпорядження прибутком, що залишається після сплати податків, зборів та інших платежів, передбачених законом, комерційний розрахунок та власний комерційний ризик (ст. 44 ГКУ).

Відповідно до ст. 43 ГКУ принцип свободи підприємницької діяльності полягає в тому, що:

підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом;

особливості здійснення окремих видів підприємництва встановлюються законодавчими актами;

перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, а також перелік видів діяльності, підприємництво в яких забороняється, встановлюються виключно законом;

здійснення підприємницької діяльності забороняється органам державної влади та органам місцевого самоврядування.

Деякими видами господарської діяльності юридична особа може займатися тільки після одержання спеціального дозволу (ліцензії) (ч. 3 ст. 91 ЦКУ). Перелік ліцензованих видів діяльності встановлено ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 року №222-VIII.

Вид господарської діяльності "Оренда будівельних машин та устаткування" не віднесений до Переліку видів господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню.

Між тим, Код виду діяльності не створює прав чи обов`язків для підприємств і організацій, не спричинює жодних правових наслідків. Код виду діяльності - не обов`язково достатній критерій для виконання умов, передбачених законодавством. У застосуванні нормативних актів чи контрактів такий код - це припущення, а не доказ

Таким чином, сама собою наявність кодів КВЕД в ЄДР не свідчить про те, що суб`єкт господарювання займається саме цими видами діяльності, так само як і відсутність якихось кодів не забороняє займатися певним видом діяльності, звісно, за умови отримання ліцензії, дозволу, патенту тощо в разі необхідності (інша річ, чи вдасться отримати ці дозволи, не задекларувавши потрібний код діяльності).

За загальним правилом цивільна правоздатність юридичної особи є універсальною, тобто відповідна особа здатна мати такі самі громадянські права та обов`язки, як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати тільки людині (ч. 1 ст. 91 ЦКУ);

юридична особа має право здійснювати будь-які не заборонені законом правочини;

відсутність у статутних документах чи в положеннях, якими регулюється діяльність суб`єктів господарювання, записів щодо можливості здійснення ними певної діяльності та, відповідно, вчинення тих чи інших правочинів не тягне за собою визнання таких правочинів за їх участю недійсними;

винятки із зазначеного правила встановлюються законом.

Отже, суб`єкт господарювання має право самостійно обирати види діяльності, яким воліє займатися, а також самостійно розпоряджатися наявним у нього матеріальними й грошовими ресурсами. Крім того, здійснюючи будь-яку господарську діяльність, такий суб`єкт повністю покладає на себе усі ризики, в тому числі й ризик неотримання прибутку.

Разом з цим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що всі сумніви та протиріччя контролюючого органу щодо дотримання позивачем вимог податкового законодавства України під час здійснення господарської діяльності повинні досліджуватися шляхом проведення перевірок такого платника податків, за умови наявності підстав для її проведення визначених ПК України, а не шляхом блокування реєстрації податкових накладних.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Вказана правова позиція апеляційного суду узгоджується із постановами Верховного Суду від 02.04.2019 справа №822/1878/18 та від 18.07.2019 справа №1740/2004/18, які в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.

Одночасно, в межах даної спірної ситуації суд звертає особливу увагу на те, що приймаючи рішення про реєстрацію податкових накладної, контролюючий орган не повинен здійснювати повний аналіз господарської операцій позивача на предмет їх реальності. Змістовна оцінка господарської операції може бути проведена лише за результатом здійснення податкової перевірки, підстави та порядок проведення якої визначено нормами ПК України. У свою чергу, при реєстрації податкових накладних фактично проводиться моніторинг операції чи платника податків лише за зовнішніми (формальними) критеріями. Тому і суд за результати розгляду цієї справи не робить висновків щодо реальності господарських операцій за участю позивача, а лише оцінює наявність чи відсутність підстав для реєстрації податкових накладних.

Таким чином, зважаючи на наявність достатніх документів для спростування сумнівів щодо ризиковості здійснення операцій, та на те, що наданих контролюючому органу документів та письмових пояснень було достатньо для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, податковий орган не мав правових підстав для відмови позивачу у реєстрації податкових накладних №3 від 21.12.2019, №3 та №4 від 31.01.2020 року.

А відтак рішення комісії Головного управління ДПС у Житомирській області про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 07 травня 2020 року № 1554702/38784603, від 07 травня 2020 року №1554704/38784603 , від 07 травня 2020 року № 1554695/38784603є протиправними та підлягають скасуванню.

У судовому рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Олссон проти Швеції" від 24 березня 1988 року (скарга №10465/83) зазначено, що серед вимог, які суд визначив як такі, що випливають з фрази "передбачено законом", є наступні: будь-яка норма не може вважатися "законом", якщо вона не сформульована з достатньою точністю так, щоб громадянин самостійно або, якщо знадобиться, з професійною допомогою міг передбачити з часткою ймовірності, яка може вважатися розумною в даних обставинах, наслідки, які може спричинити за собою конкретну дію; фраза "передбачено законом" не просто відсилає до внутрішнього права, але має на увазі і якість закону, вимагаючи, щоб останній відповідав принципу верховенства права. У внутрішньому праві повинні існувати певні заходи захисту проти свавільного втручання публічної влади у здійснення прав; закон, який передбачає дискреційні повноваження, сам по собі не є несумісним з вимогами передбачуваності за умови, що дискреційні повноваження та спосіб їх здійснення вказані з достатньою ясністю для того, щоб з урахуванням правомірності мети зазначених заходів забезпечити індивіду належний захист від свавільного втручання влади. Крім того, згідно п. 65 вказаного рішення Суду, втручання повинно бути зумовлено досягненням правомірної цілі.

Також Європейський суд з прав людини вказує, що у відповідності зі сформованою практикою Суду, під поняттям необхідності мається на увазі, що втручання відповідає якій-небудь нагальній суспільній потребі і що воно пропорційно законній меті. При визначенні того, чи є втручання "необхідним у демократичному суспільстві", Суд враховує, що за державами - учасницями Конвенції залишається певна свобода розсуду.

На підставі викладеного суд вважає за необхідне зазначити, що запорукою правильного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців. Обсяг таких повноважень суб`єкта владних повноважень повинен мати чіткі межі застосування. Рішення органу влади має бути визнано протиправним, у разі, коли істотність порушення процедури потягнуло його неправильність, а за наявністю правової можливості (якщо ідеться про прийняття органом одного з двох рішень надати чи ні певну можливість здійснювати певні дії) суд зобов`язаний відновити порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

На підставі зазначеного, а також з огляду на ту обставину, що відповідачами будь-яких підставних та правомірних зауважень до поданих позивачем документів не висловлено, суд вважає, що порушені права позивача підлягають захисту, як шляхом визнання протиправним рішення від про відмову у реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, так і шляхом зобов`язання співвідповідача зареєструвати такі податкові накладні.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що заявлений позов є підставним та обґрунтованим, а тому підлягає до задоволення.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до пункту 4 частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування оскаржуваного рішення у згаданій частині та ухвалення в цій частині нового рішення про задоволення позову.

Також суд зазначає, що відповідно до частин 1, 3, 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При задоволенні позову судові до кількох відповідачів витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частин 1, 2 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються, зокрема, із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Судові витрати позивача у даній справі складаються :

-із суми судового збору, сплаченого за подання позовної заяви ( 6 306 грн.) та апеляційної скарги (9459 грн.), а всього 15765,00 грн., що підтверджено платіжними квитанціями про сплату на а.с. 76 т.1, та а.с.2 т.2).

-із суми витрат за надання професійної правничої допомоги- 13200,00 грн., які підтверджені належними доказами ( ордером адвоката, договором про надання правової допомоги, актами прийому-передачі наданих послуг від 22.10.20, звітами про виконані роботи від 22.10.20, рахунком на оплату послуг, розрахунком вартості правової допомоги (т.1 а.с. 137-140, т.1, а.с.20-24 т.2).

Загальна сума судових витрат складає 28965,00 грн.( 13 200,00 грн.+15765,00 грн).

Дослідивши та оцінивши описані документи, суд вважає, що ними підтверджено факт понесення та фактичний обсяг витрат позивача на правничу допомогу у даній справі, а також обґрунтовано їх розмір з врахуванням складності справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, значення справи для позивача.

В свою чергу відповідачами не заявлено клопотань про зменшення заявленого позивачем розміру витрат на правничу допомогу, а також не навело будь-яких аргументів та доказів неспівмірності цих витрат.

Отже, оскільки суд ухвалив рішення про задоволення позову ТОВ "Парк будівельної техніки" в повному обсязі, то понесені судові витрати підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань ДПС України та Головного управління ДПС у Житомирській області у рівних частках.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Парк будівельної техніки" задовольнити повністю.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2020 року скасувати.

Прийняти постанову, якою позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Парк будівельної техніки" задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у Житомирській області про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 07 травня 2020 року № 1554702/38784603, від 07 травня 2020 року №1554704/38784603 , від 07 травня 2020 року № 1554695/38784603.

Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні від 31 січня 2020 року №4 від 31 січня 2020 року №3, від 31 грудня 2019 року №3 датою їх подання Товариством з обмеженою відповідальністю " Парк будівельної техніки" на реєстрацію.

Здійснити розподіл судових витрат.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Парк будівельної техніки" на відшкодування судових витрат по сплаті судового збору та за надання професійної правничої допомоги у зв`язку із розглядом справи № 240/13008/20 :

-з Головного управління ДПС у Житомирській області (10003, м.Житомир, вул.Ю.Тютюнника,буд.7, )- 7882 ( сім тисяч вісімсот вісімдесят дві) грн. 50 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору та 6600,00 ( шість тисяч шістсот) грн. на відшкодування витрат по наданню професійної правничої допомоги, а всього 14 482 ( чотирнадцять тисяч чотириста вісімдесят дві) грн.50 коп.

- з Державної податкової служби України ( 04053 м.Київ, Львівська площа, буд.8, ) -7882 ( сім тисяч вісімсот вісімдесят дві) грн. 50 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору та 6600,00 ( шість тисяч шістсот) грн. на відшкодування витрат по наданню професійної правничої допомоги, а всього 14 482 ( чотирнадцять тисяч чотириста вісімдесят дві) грн.50 коп.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 22 березня 2021 року.

Головуючий Франовська К.С.

Судді Ватаманюк Р.В. Боровицький О. А.