Справа № 525/234/21
Суддя: Ячало Ю. І.
Дата ухвалення: 2021-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 525/234/21
Номер провадження 2-а/525/9/2021
РІШЕННЯ

Іменем України

15 березня 2021 року Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Ячала Ю.І.,

за участю секретаря Лопатки О.В.,

представника позивача Сидоренко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Велика Багачка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, Інспектора взводу № 1 роти № 4 батальйону УПП в Полтавській області ДПП лейтенанта поліції Безсмертного Андрія Володимировича, про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне порушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закриття провадження у справі про адміністративне порушення, -

встановив:

26 лютого 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, Інспектора взводу № 1 роти № 4 батальйону УПП в Полтавській області ДПП лейтенанта поліції Безсмертного Андрія Володимировича, про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне порушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закриття провадження у справі про адміністративне порушення.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 18.02.2021 року постановою другого відповідача серія ДП18 № 763193 на позивача накладено адміністративне стягнення по ч. 1 ст. 132-1 КУпАП у виді штрафу в сумі 510 гривень, за порушення п. п. 22.5, 22.6 Правил дорожнього руху України, за те, що 18 лютого 2021 року, о 08 годині 45 хвилин, він транспортним засобом марки КАМАЗ 45144061/СЗАП8551, державний номерний знак НОМЕР_1 , з причіпом, державний номерний знак НОМЕР_2 , які належать ПП "Агроінвест", на 272 км автодороги Київ-Харків-Довжанський, перевозив небезпечний вантаж (селітру аміачну) в кількості 20 т, без відповідних дозвільних документів, узгоджених з органами НП, а також на транспортному засобі не були встановлені розпізнавальні знаки. Позивач зазначає, що працює водієм в ПП "Агроінвест", перевозив мінеральні добрива, проте назва їх в товарно-транспортній накладній та шляховому листі не зазначена, поліцейськими не надано жодного доказу порушення ним ПДР, а його пояснення не були прийняті до уваги. Позивач вважає постанову незаконною та такою, що порушує його права, оскільки відповідач розглянув справу та притягнув до відповідальності за відсутності подій та складу адміністративного правопорушення, правомірність винесення оскаржуваної постанови не доведено, що своїми діями інспектор грубо порушив вимоги ст. ст. 256, 278, 279, 280, 283 КУпАП.

Позивач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив (а.с. 21).

Представник позивача Сидоренко Ю.В. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги позивача, посилався на аргументи зазначені у змісті позовної заяви, вказував на те, що саме на відповідача у справі покладається обов`язок доказування правомірності прийнятого рішення у відношенні особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, зауважив, що жодних доказів на підтвердження вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення сторона відповідача не надала.

Відповідач - Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив, заяв про відкладення розгляду справи або розгляд справи за відсутності представника відповідача до суду не подав (а.с. 19).

Відповідач інспектора взводу № 1 роти № 4 батальйону УПП в Полтавській області ДПП Безсмертний А.В. в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив, заяв про відкладення розгляду справи або розгляд справи за відсутності відповідача до суду не подав (а.с. 20).

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, проаналізувавши їх у сукупності, приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення з наступних обґрунтувань.

Судом встановлено, що 18 лютого 2021 року постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДП18 № 763193, винесену інспектором взводу № 1 роти № 4 батальйону УПП в Полтавській області ДПП лейтенантом поліції Безсмертним Андрієм Володимировичем, водія ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 510 гривень, за те, що він 18 лютого 2021 року, о 08 годині 45 хвилин, керуючи транспортним засобом марки КАМАЗ 45144061/СЗАП8551, державний номерний знак НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , які належать ПП "Агроінвест", на 272 км автодороги Київ-Харків-Довжанський, перевозив небезпечний вантаж (селітру аміачну) в кількості 20 т, без відповідних дозвільних документів, узгоджених з органами НП, а також на транспортному засобі не були встановлені розпізнавальні знаки, передбачені п. 30.3 Правил дорожнього руху України, чим порушив п. п. 22.5, 22.6 Правил дорожнього руху України (а.с. 5).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Відповідно до п. 4 розділу І "Загальні положення" Інструкції з оформлення поліцейських матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складення відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтею 132-1 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статті 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху (в тому числі визначені ч. 2 ст. 122 КУпАП).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У випадках, передбачених частинами першою та другою статті 258 КУпАП, посадовими особами Національної поліції на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд зазначає, що відповідачі по справі до початку розгляду справи по суті відзиву на позовну заяву не подали.

Тому суд розглядує тільки наяву в матеріалах справи копію постанови, яка є предметом оскарження, з якої вбачається, що на позивача ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП накладено стягнення у виді штрафу в сумі 510 гривень (а.с. 5), копія постанови від 18 лютого 2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДП18 № 763193 була вручена позивачу під розписку.

Суд зазначає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує його фіксування, що є доказом вчинення правопорушення.

При цьому, сама постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки викладення обставин правопорушення, без його фіксації, не може бути належним доказом вчинення порушення.

Судом встановлено, що відповідачем, як посадовою особою, суб`єкта владних повноважень рішення якого оскаржуються, будь-яких доказів, які б підтвердили правомірність його дій, та що позивач вчинив адміністративне правопорушення, а саме порушив вимоги п. п. 22.5, 22.6 Правил дорожнього руху, до суду не надано.

В п. 7 оскаржуваної постанови зазначено, що до постанови додається відеозапис, проте до початку розгляду справи по суті в суді відповідачами по справі не подано жодних письмових заяв чи доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення (а.с. 5).

Суд констатує, що будь-яких доказів на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП відповідачами суду не надано.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України.

Зі змісту ст. 62 Конституції України вбачається, що особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року та є обов`язковою.

У п. 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України", в п. 48 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мала проти України" та в п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гурепка проти України № 2" наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на встановлені у справі обставини, суд дійшов висновку, що постанова серія ДП18 № 763193 від 18 лютого 2021 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП підлягає скасуванню в зв`язку з недоведеністю вини особи у вчиненні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, а провадження у справі слід закрити.

Позивач сплатив судовий збір відповідно до вимог Закону України від 08.07.2011 N 3674-VI "Про судовий збір", в сумі 454 гривні, в матеріалах справи є докази на підтвердження понесення позивачем судових витрат, в зв`язку задоволенням позовних вимог позивача, є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат понесених позивачем та компенсації їх за рахунок бюджетних асигнувань юридичної особи Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції.

Керуючись ст. ст. 9, 90, 86, 139, 243-246, 255, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 , місце проживання: село Корнієнки, Великобагачанського району Полтавської області, реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_3 , до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, місце знаходження юридичної особи: вулиця Європейська, 164, місто Полтава, Полтавської області, 36000, Інспектора взводу № 1 роти № 4 батальйону УПП в Полтавській області ДПП лейтенанта поліції Безсмертного Андрія Володимировича, службова адреса: вулиця Європейська, 164, місто Полтава Полтавської області, про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне порушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закриття провадження у справі про адміністративне порушення, задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 № 763193 від 18 лютого 2021 року, винесену інспектором взводу № 1 роти № 4 батальйону УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Безсмертним Андрієм Володимировичем, про накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративного стягнення по ч. 1 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в сумі 510,00 гривень, та закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 по ч. 1 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_3 , понесені ним судові витрати у розмірі 454,00 (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань юридичної особи Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду через Великобагачанський районний суд Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено о 14 годині 00 хвилин 22 березня 2021 року.

Суддя Ю.І. Ячало