Справа № 540/2820/20
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2021-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2021 р.м.ОдесаСправа № 540/2820/20
Головуючий в 1 інстанції: Ковбій О.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді - Зуєвої Л.Є.,

суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області про визнання відмову протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У 2020 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просив:

- визнати протиправною відмову УМВС України в Херсонській області від 28.08.2020 року № 10/С -51 щодо проведення перерахунку та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, що передбачена частиною 1 статті 9 Закону України Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", виходячи з місячного грошового забезпечення за листопад 2010 року з включенням до складу (розміру) грошового забезпечення, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільнені, щомісячної компенсації податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу.

- зобов`язати УМВС України в Херсонській області провести перерахунок та виплату позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, що передбачена частиною 1 статті 9 Закону України Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", виходячи з місячного грошового забезпечення за листопад 2010 року, що становить 3134,80 грн. з включенням до складу (розміру) грошового забезпечення, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільнені, щомісячної компенсації податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу, що становить 482,77 грн., з урахуванням раніше виплаченої суми одноразової грошової допомоги/

В обґрунтування позову зазначалось, що позивач 10.08.2020 року звернувся до голови ліквідаційної комісії УМВС України в Херсонській області з заявою щодо здійснення проведення перерахунку та виплати йому одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, згідно ч. 1 ст. 9 Закону України №2262-ХІІ, виходячи з місячного грошового забезпечення за листопад 2010 року з включенням до складу (розміру) грошового забезпечення, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільнені, щомісячної компенсації податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу. Листом від 28.08.2020 № 10/С-51 відповідач відмовив в перерахунку одноразової грошової допомоги при звільнені. Вважає відмову незаконною виходячи з приписів Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 р. № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей".

Крім того, вважає, що при розрахунку вихідної допомоги до складу місячного грошового забезпечення не враховано компенсацію податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу, оскільки розрахунок грошового забезпечення за кожен конкретний місяць служби передбачає конкретні складові, що нараховуються і сплачуються особі, і якщо до розрахунку грошового забезпечення за листопад 2010 р. включається компенсації податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу, то вона і входить до складу грошового забезпечення за вказаний місяць.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року, ухваленого за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні у м.Херсоні, адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області щодо здійснення розрахунку та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, що передбачена частиною 1 статті 9 Закону України Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", виходячи з місячного грошового забезпечення за грудень 2010 року та з використанням при розрахунку суми грошового забезпечення ОСОБА_1 після відрахування з нього податків та зборів. Зобов`язано Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 суму одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, що передбачена частиною 1 статті 9 Закону України Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", виходячи з місячного грошового забезпечення за листопад 2010 року та з урахуванням виплачених сум. В інший частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_1 та Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області подали апеляційні скарги, в яких, посилаються на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначено, що виплата грошової компенсації сум податку доходів фізичних осіб є соціальною гарантією для захисту певних категорій осіб, а тому грошова компенсація сум з податку з доходів фізичних осіб відноситься до складу грошового забезпечення. Проте, при звільненні 29.12.2010 з УМВС України в Херсонській області, грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, що передбачено ч.1 ст. 9 Закону України ЗУ 2262-ХІІ, виплачена без врахування грошової компенсації суми ПДВ та помилково розрахована за грудень 2010 року, а не за листопад 2010 року.

Доводами апеляційної скарги Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області зазначено, що позивача звільнено 29.12.2010 року, тому відповідно Інструкції №499 та згідно листа МВС України від 22.03.2010 №15/2, до дня звільнення позивача було нараховано та виплачено грошове забезпечення за грудень 2010 року. Відповідно розрахунок одноразової грошової допомоги здійснювався згідно розміру грошового забезпечення за грудень 2010 року. Також апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині безпідставного застосування УМВС при розрахунку грошової допомоги з якого сплачено податок доходів фізичних осіб, та зазначає, що позивачу спочатку було нараховано суму одноразової грошової допомоги при звільненні, а вже після нарахування, з цієї суми утримано ПДВ та одночасно виплачено грошову компенсацію утриманих сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до Порядку №44 від 14 січня 2004 року.

15.02.2021 року від УМВС України в Херсонській області надійшов відзив на палеяційну скаргу ОСОБА_1 , в якому відповідач зазначив, що позивач помилково вважає, що до складу одноразово грошової допомоги при звільнені входить компенсація податку з доходів фізичних осіб, оскільки зазначені виплати не входять до встановленого ч.3 ст.43 Закону України №2262 переліку видів грошового забезпечення.

16.02.2021 року від позивача надійшла відповідвідь на відзив, зі змісту якої вбачається, що позивач не погоджується з наданим відповідачем відзивом на апеляційну скаргу, а тому просив відмовити у його задоволені. Також апелянт зазначив, що не погоджується з рішенням суду першої інстанції та просить його скасувати, оскільки, на думку позивача до складу грошового забезпечення за листопад 2010 року, з якого обчислується одноразова грошова допомога при звільненні, повинна враховуватись компенсація податку з доходів фізичних осіб. Також, позивач посилається на рішення Верховного Суду у справі №805/5021/15, в якому суд дійшов виснову, «що для правильно вирішення справи необхідно встановити, який розмір місячного грошового забезпечення було нараховано та виплачено позивачу в останній місяць його служби перед звільненням та які складові входили до такого грошового забезпечення. Саме з цієї суми має обраховуватись розмір одноразової грошової допомоги, що підлягає позивачу».

Відповідно до ч. 8 ст. 262 КАС України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається,

Згідно наказу УМВС № 871 о/с від 29.12.2010 року ОСОБА_1 був звільнений зі служби в органах МВС України у запас через обмежений стан здоров`я. З 30.12.2010 року перебуває на обліку ГУ ПФ України в Херсонській області

Виявивши невірний розрахунок отриманої суми одноразового грошового забезпечення при звільненні, позивач звернувся до УМВС в області з вимогами про її перерахунок від 10.08.2020 року.

Відповідач листом від 28.08.2020 №10/С-51 повідомило позивача про відсутність підстав для перерахування одноразової грошової допомоги при звільненні.

Зі змісту листа від 28.08.2020 № 10/С-51 випливає, що для розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні з органів внутрішніх справ було включено посадовий оклад (800,00 грн), оклад за спеціальним званням (125,00 грн), надбавку за вислугу років (277,50 грн), надбавку за виконання особливо важливих завдань (601,25 грн.), за збереження таємниці (120,00 грн), надбавку за оперативно-розшукову діяльність (400,00 грн.), щомісячну премію 33,3 % (796,91 грн).

Як вбачається з наданої до суду відповідачем довідки, у листопаді 2010 року нараховане грошове забезпечення ОСОБА_1 складало:

- посадовий оклад - 800,00 грн,

- оклад за спеціальне звання - 125,00 грн,

- надбавка за вислугу років - 323,75 грн,

- надбавка за виконання особливо важливих завдань - 624,38 грн,

- за збереження таємниці - 120,00 грн,

- надбавка за оперативно-розшукову діяльність - 400,00 грн,

- премія (33,3%) - 796,91 грн,

- доплата за роботу в нічний час за жовтень - 28,44 грн,

- грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб - 482,77 грн.

- всього 3701,25 грн.

Вважаючи, що відповідач при розрахунку одноразової грошової допомоги повинен був виходити з місячного грошового забезпечення позивача за листопад 2010 року, а не грудень 2010 року, ОСОБА_1 звернувся до суду.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що одноразова грошова допомога ОСОБА_1 при звільненні мала бути розрахована з розміру грошового забезпечення за листопад 2010 року, а не за грудень. Також, суд дійшов висновку про те, що відповідач при розрахунку розміру одноразової грошової допомоги протиправно використав суму грошового забезпечення позивача після сплати з неї податку на доходи фізичних осіб. Суд зазначив, що порушення прав позивача полягає не у відмові відповідача здійснити розрахунок розміру належної йому одноразової грошової допомоги при звільненні шляхом включення до розрахунку суми компенсації податку з доходів фізичних осіб як він помилково вважає, а в безпідставному застосуванні УМВС при розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні грошового забезпечення позивача, з якого сплачений податок з доходів фізичних осіб.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, дійшла наступних висновків.

Відповідно ч. 1 ст. 9 Закону України від 09.04.1992 року № 2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Згідно з п. 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 р. № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби: які звільняються із служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

Тобто, за загальним правилом для розрахунку розміру одноразової грошової допомоги береться до уваги місячне грошове забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

В свою чергу, п. 3 наказу Міністерства внутрішніх справ України від 31.12.2007р. №499 "Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ" установлено, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно з пп. 2.16.4 п. 2.16 розділу ІІ Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС від 31.12.2007р. №499, виплата премії за минулий місяць проводиться в поточному місяці разом з виплатою грошового забезпечення.

За таких обставин, виходячи з наведених вище приписів законодавства, одноразова грошова допомога підлягає розрахунку в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення, що передувало події (звільненню), з якою пов`язана відповідна виплата, за кожний повний календарний рік служби.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачу ОСОБА_1 звільненому у грудні 2010 року одноразова грошова допомога при звільненні мала бути розрахована з розміру грошового забезпечення місяця, що передував звільненню, тобто листопад 2010 року, тому судом першої інстанції в цій частині вірно задоволенні позовні вимоги.

Колегія суддів не погоджується з доводами відповідача викладеними в апеляційній скарзі про те, що позивач повністю відпрацював грудень 2010 р., тому розрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні повинен здійснюватись з розміру грошового забезпечення за грудень, оскільки судом встановлено, що згіно наказу УМВС України в Херсонській області від 29.12.2010 р. №871 о/с днем звільнення є 29.12.2010р., тобто позивачем не було відпрацьовано повний місяць, а саме грудень 2010 р., місяцем що передував звільненню є листопад 2010 р.

Також, судом встановлено, що грошове забезпечення позивача в листопаді і в грудні 2010 року не є однаковими, що вбачається з наявних в матеріалах справи довідок.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про необхідність врахування при обчисленні суми одноразової грошової допомоги при звільненні суми компенсації податку з доходів фізичних осіб, судова колегія зазначає наступне.

Умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ) у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби визначені Порядком виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями та особами рядового і начальницького складу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 р. N 44 (далі - Порядок №44).

Відповідно п.3 наведеного Порядку виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби.

Згідно п.5 Порядку, грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Правовідносини щодо сплати податку з доходів фізичних осіб у спірний період були врегульовані Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб" (далі - Закон № № 889-IV).

Відповідно п.1.1 наведеного Закону для цілей цього Закону під терміном "заробітна плата" розуміються також інші заохочувальні та компенсаційні виплати або інші виплати та винагороди, які виплачуються (надаються) платнику податку у зв`язку з відносинами трудового найму згідно із законом.

Тобто в розумінні Закону № 889-IV грошове забезпечення співробітників органів внутрішніх справ також є заробітною платою.

Відповідно пп. "д" п.1.3 ст. 1 Закону № 889-IV дохід у вигляді заробітної плати, нарахованих (виплачених, наданих) внаслідок здійснення платником податку трудової діяльності на території України, від працедавця, незалежно від того, чи є такий працедавець резидентом або нерезидентом є доходом з джерелом його походження з України.

Згідно з положенням п.3.1.3 ст.3 Закону № 889-IV дохід з джерелом їх походження з України, які підлягають кінцевому оподаткуванню при їх виплаті є об`єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб.

Відповідно приписів п. 3.5 ст.3, п.8.1 ст.8 Закону № 889-IV при нарахуванні доходів у вигляді заробітної плати об`єкт оподаткування визначається як нарахована сума такої заробітної плати, зменшена на суму збору до Пенсійного фонду України та внесків до фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, які відповідно до закону справляються за рахунок доходу найманої особи. Податковий агент, який нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід на користь платника податку, утримує податок від суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену у відповідних пунктах статті 7 цього Закону.

Тобто, грошове забезпечення співробітника органів внутрішніх справ є об`єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб. Податковим агентом - особою відповідальною за сплату такого податку виступає роботодавець, а сама сплата податку відбувається шляхом утримання з суми грошового забезпечення суми податку та його перерахунку до бюджету.

Тобто, відповідно п.5 Порядку №44 грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Таким чином грошова компенсація є засобом та механізмом відшкодування втрат, зокрема, частини грошового забезпечення, відповідні втрати зумовлені необхідністю роботодавця як податкового агента сплачувати податок з доходів фізичних осіб, який складає частину нарахованого працівнику грошового забезпечення.

Вірним є висновк суду першої інстанції, що алгоритмом дій при виплаті особі грошового забезпеченняє є здійснення нарахування грошового забезпечення особі, утримання з нього податок з доходів фізичних осіб та сплата компенсації особі сум податку з доходів фізичних осіб.

Тобто, компенсація сум податку відбувається після утримання такого податку.

Разом з тим, положення ст. 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та п.10 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" передбачають розрахунок суми одноразової грошової допомоги при звільненні з використанням усієї суми місячного грошового забезпечення.

Таким чином, вірним є висновок суду першої інснації, що розрахунок суми одноразової грошової допомоги при звільненні береться з усієї суми місячного грошового забезпечення, тобто з суми, з якої ще не утримано податку з доходів фізичних осіб та, відповідно до того, як сума утриманого податку компенсована на підставі Порядку №44.

З матеріалів справи, зокрема, з листа ГУ НП в Херсонській області №10/с-4 від 13.01.2016 року вбачається, що відповідач при розрахунку розміру одноразової грошової допомоги використав суму грошового забезпечення ОСОБА_1 після сплати з неї податку на доходи фізичних осіб, що є меншою ніж місячна сума грошового заезпечення.

З огляду на викладене колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що порушення прав ОСОБА_1 полягає не у відмові відповідача здійснити розрахунок розміру належної йому одноразової грошової допомоги при звільненні шляхом включення до розрахунку суми компенсації податку з доходів фізичних осіб як він помилково вважає, а в безпідставному застосуванні УМВС при розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні грошового забезпечення позивача, з якого сплачений податок з доходів фізичних осіб.

Сама ж компенсація, передбачена порядком №44 в силу викладеного вище не є грошовим забезпеченням, отже не може бути включена до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні.

Таким чином , колегією суддів встановлено, що порушення прав ОСОБА_1 відбулось шляхом вчинення УМВС протиправних дій щодо здійснення розрахунку та виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, що передбачена частиною 1 статті 9 Закону України Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", виходячи з місячного грошового забезпечення за грудень 2010 року та з використанням при розрахунку суми грошового забезпечення ОСОБА_1 після відрахування з нього податків та зборів, а не з усієї суми місячного грошового забезпечення.

Тому, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції щодо необхідності зобов`язання УМВС провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 суму одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, що передбачена частиною 1 статті 9 Закону України Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", виходячи з місячного грошового забезпечення за листопад 2010 року та з урахуванням виплачених сум.

Колегія суддів не приймає доводи ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції під час розгляду справи повинен був перевірити правильність обчислення відповідачем розмірів всіх складових вказаних у довідці про розмір грошового забезпечення позивача за листопад 2010 року, оскільки наразі спору щодо цього питання між сторонами не існує, а захист прав на майбутнє суперечитиме завданню адміністративного судочинства.

Крім того, слід зазначити, що питання правильності включення розмірів всіх складових вказаних у довідці про розмір грошового забезпечення позивача за листопад 2010 року не було предметом розгляду суду першої інстанції, також зазначене не було підставою звернення позивача з позовом. З позовної заяви вбачається, зщо підставою звернення до суду було не погодження позивача з розрахунком одноразової грошової допомоги при звільненні здійсненої з грошового забезпечення за грудень 2010 р., а не за листопад 2010 р., а також непогодження щодо не включення до складу місячного грошового забезпечення компенсації податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу.

Таким чином, враховуючи вищезазначене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини по даній справі, а досліджувані позовні вимоги підлягають задоволенню в такому вигляді та обсязі, як зазначено в рішенні суду першої інстанції.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 262, 263, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області - залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року - залишити без змін.

Відповідно до ст. 325-328 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Головуюча суддя: Л.Є. Зуєва

Суддя: М.П. Коваль

Суддя: О.О. Кравець